הוועדה המיוחדת לעניין הצעות חוק מסוימות שהועברו לדיון בה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 197, 2018-12-26 09:15

רחל עזריה: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את דיון מס' 12 בהצעת חוק שירותי תשלום, התשע"ח-2018, מ/1246.

רחל עזריה: עשינו אתמול דיון ארוך כדי לסיים את החוק, ולהעביר אותו לפני סוף הקדנציה – זאת אחרי 11 דיונים, זה הדיון ה-12.

רחל עזריה: התחלנו לקבל ב-12, 14 השעות האחרונות כל מיני התייחסויות מנציגים של חברות, שנפתחים בכל מיני נוסחים כמו "מבלי להביע דעה על לגיטימיות המהלך", או "המהלך הזה מהלך שנעשה בחופשה, ולא נשמעו הטענות ולא נעשו דיונים".

רחל עזריה: אז אני רוצה להבהיר - אלה המיילים עם אותם טיעונים ואותן טענות שקיבלנו במהלך הלילה.

רחל עזריה: אני רוצה להבהיר: אנחנו עובדים אצל הציבור.

רחל עזריה: ישבתי פה, אני וחברי הוועדה ונציגי הממשלה במשך 12 דיונים – מתוכם שניים ארוכים – כדי לשמוע את הטענות ששטחתם בפנינו, נציגים של חברות, ואם אשתמש בעגה המקובלת בכנסת – לוביסטים של חברות שונות.

רחל עזריה: אנחנו אפילו לא מחויבים, אבל אנחנו נוהגים לשמוע את עמדותיהם של כולם.

רחל עזריה: זה שאנחנו שומעים את העמדות וזה שיושבים פה שעות ארוכות, ואני זוכרת א ההפתעה, כשאמרתי שנעשה שלושה דיונים בשבוע – כמה הופתעתם שנעבוד על זה כל כך הרבה, הקדשתי את כל הזמן שצריך כדי לשמוע אתכם, אבל מזה ששומעים אתכם לזה שאנחנו מחויבים לקבל את עמדתכם, הדרך רחוקה.

רחל עזריה: הטענה כאילו כן נעשה דיון או לא נעשה דיון – הדיון הוא בעצם שמיעת הטענות.

רחל עזריה: קבלה שלהן זה החלטת המחוקק ויחד עם משרדי הממשלה במשא ומתן.

רחל עזריה: זה מה שעשינו ב-24 השעות האחרונות.

רחל עזריה: לכן כל טענה מטענה שתעלה, אם היה דיון או לא היה דיון - היה דיון מלא.

רחל עזריה: השאלה היחידה – אם קיבלנו.

רחל עזריה: אני לא עובדת אצלכם.

רחל עזריה: אני עובדת אצל הציבור.

רחל עזריה: המטרה היחידה שלי – להביא חוק שיהיה כמה שיותר טוב לציבור; לא להביא הצעת חוק שאתם בהכרח מסכימים עם כל פרט וכל תג ותג בה.

רחל עזריה: שמענו את טענותיכם.

רחל עזריה: שטחתם אותה מאל"ף ועד תי"ו, אבל התפקיד שלי ושלנו ושל חברי הוועדה ושל המחוקקים הוא לחוקק את החוק הטוב ביותר עבור הציבור.

רחל עזריה: כעת נפתח את הדיון.

רחל עזריה: אבקש מוורד להציג את השינויים שנעשו לאור הדיונים שהיו.

ורד קירו-זילברמן: מונח לפניכם עכשיו הנוסח – עקוב אחרי שינויים - זה כל השינויים שהוכנסו.

ורד קירו-זילברמן: כפי שאמרתי, רוב השינויים הוכנסו בעקבות הערות של הגופים שהשתתפו באופן רציף בדיונים, העלו את הטענות שלהם הן בכתב והן בעל-פה.

ורד קירו-זילברמן: עשינו דיונים אינטנסיביים – מעבר לדיונים שהוועדה קיימה, הצוותים המקצועיים קיימו דיונים אינטנסיביים משך שעות ארוכות על ההערות, וכפי שאתם רואים, הערות רבות אכן התקבלו.

ורד קירו-זילברמן: אשמח אם נציגי הממשלה יפרטו את ההערות, כי באמת רובן הופנו אליהם.

ורד קירו-זילברמן: ככל שיהיו הערות שהוכנסו בעקבות הערות של הייעוץ המשפטי, אסביר אותן.

ורד קירו-זילברמן: זה הנוסח שפורסם אתמול בלילה.

רחל עזריה: בבקשה.

חן פליישר: חן פליישר, בנק ישראל.

חן פליישר: נתחיל בסעיף ההגדרות.

חן פליישר: בהגדרה של "מסמך" יש תיקון טעות סופר – פשוט תיקון של השנה – 1995.

חן פליישר: התיקון הבא הוא בהגדרה של "פעולת תשלום מובטחת".

חן פליישר: ההגדרה עכשיו היא "פעולת תשלום שבה נותן שירותי תשלום למשלם מתחייב, במישרין או בעקיפין, כלפי נותן שירותי תשלום למוטב, או כלפי המוטב אם היה נותן שירותי תשלום למשלם גם נותן שירותי תשלום למוטב במסגרת אותה פעולת תשלום, להעביר לו את הכספים במסגרת פעולת התשלום, בלי תלות בקבלת הכספים בפועל מהמשלם ובכפוף לתנאים שנקבעו ביניהם".

חן פליישר: זה תיקון שהיה בעקבות הערה של פייפאל, שמאפשר - אם אותו נותן שירותי תשלום הוא גם המנפיק וגם הסולק, זה עדיין מאפשר להיכלל בתוך העסקה הזו.

חן פליישר: השינוי הבא הוא בהגדרת פרט אימות.

חן פליישר: החלפנו את "זיהויו" ב"זהותו".

חן פליישר: זה הערת נוסח.

חן פליישר: אותו דבר ב"פרט אימות מוגבר".

חן פליישר: אלה ההגדרות.

חן פליישר: להקריא הכול או לעצור?

רחל עזריה: להקריא בכל פרק את כל השינויים, ואז בכל פרק נתייחס.

חן פליישר: בפרק ב' בסעיף 2ג הוספנו בסעיף (ג): "חוזה שירותי תשלום ייערך בכתב בשפה ברורה ומובנת" – הבהרה.

חן פליישר: בסעיף (ד): "לפני כריתת חוזה שירותי תשלום, ייתן נותן שירותי התשלום ללקוח הזדמנות סבירה לעיין בחוזה לפני כריתתו; בסמוך לאחר כריתת החוזה ימסור נותן שירותי התשלום ללקוח עותק מהחוזה שנכרת עמו וכן עותק מתיעוד הסכמתו לפי סעיף קטן (ג)".

חן פליישר: פה הורדנו את דרישת הזיהוי בשלב הזה.

חן פליישר: אנחנו רק מבהירים שככל שיש דרישות זיהוי מכוח דין אחר, כמובן, הן חלות.

חן פליישר: זה הדבר הבסיסי, לדעת עם מי אתה כורת את החוזה, אבל את החובה בסעיף הזה הורדנו.

חן פליישר: מבחינת החוזה עצמו, מה מוסרים, אנחנו פשוט מוסרים את החוזה שנכרת עם הלקוח.

חן פליישר: אין צורך בהעברה עם האיחודים או לא.

חן פליישר: מה שחל, כל התנאים שחלים - הלקוח צריך לקבל אחרי הכריתה.

חן פליישר: סעיף (ו), "השר רשאי לקבוע באישור ועדת הכלכלה של הכנסת" – בקשה של ועדת הכלכלה שנכנסה.

חן פליישר: סעיף 3 – בסעיף (ו) אנחנו מוסיפים תיקון שלא הופיע בנוסח.

חן פליישר: סעיף 2(ו), מאחר שמחקנו בסעיף (ד) את דרישת הזיהוי, אנחנו מוחקים גם בסעיף (ו) את הסמכות, את הסיפא – "לעניין אופן זיהוי המשלם לפי סעיף קטן (ד)".

חן פליישר: אין בו צורך כי תיקנו את (ד).

חן פליישר: 4(א).

חן פליישר: "נותן שירותי תשלום יבטיח מתן גישה ללקוח לחוזה שירותי התשלום שנכרת עימו, לרבות השינויים שנערכו בו מיום כריתתו".

חן פליישר: הרעיון הוא שאם אתם משנים את ההסכמים לאורך תקופת החוזה – בהנחה שיש חוזים שהם מתמשכים, הלקוח צריך לדעת את המצב, כלומר שתהיה לו גישה להסכמים השונים ולתנאים השונים שחלו עליו בתקופות שונות - ולא רק לנקודת הזמן הסופית.

חן פליישר: "(ב) נותן שירותי תשלום יבטיח מתן גישה לתיעוד הסכמתו של הלקוח כאמור בסעיף 2(ג)".

חן פליישר: הזזנו את זה.

חן פליישר: זה הופיע קודם במקום אחר, לדעתי.

חן פליישר: "(ג) גישה כאמור בסעיפים קטנים (א) ו-(ב) תינתן ללקוח במהלך תקופת החוזה, וכן במהלך תקופה סבירה לאחריה שלא תפחת משבע שנים".

חן פליישר: סעיף 5 – אין שינויים.

חן פליישר: סעיף 6, לאור הערות שהיו בוועדה, פשוט מחקנו בסעיף (א) את ה"אלא אם כן ביקש הלקוח בהתאם לתנאי החוזה, לסיים את החוזה במועד מאוחר יותר".

חן פליישר: אנחנו מפנים בהקשר הזה לסעיף – נדמה לי 51, שאומר שאי-אפשר להתנות אלא לטובת הלקוח, אז מבחינתנו, הסעיף ההוא מכסה גם את הסוגיה הזו.

חן פליישר: סעיף ב(1) – פה אנחנו מדברים על מתי הנש"ת רשאי לסיים את החוזה.

חן פליישר: אנחנו מתקנים - בסעיף קטן (1) זה ממש תיקון נוסח: "נותן שירותי התשלום ציין בהודעתו כאמור, בהתאם לתנאי החוזה, כי סיום החוזה יהיה במועד מאוחר יותר".

חן פליישר: אה, הוסכם שלא?

חן פליישר: טוב.

חן פליישר: נכון, אתי ויתרה על זה.

חן פליישר: אז בסעיף 6(ד) התיקון הזה לא יתבצע – לא יהיה אישור ועדת כלכלה.

חן פליישר: זה מה שסיכמנו אתה אתמול.

חן פליישר: זהו, זה פרק ב'.

רחל עזריה: תמשיכי עד הסוף.

חן פליישר: פרק ג'.

חן פליישר: בסעיף הגילוי הנאות נוסף סעיף קטן (ב): "נותן שירותי תשלום יכלול בחוזה שירותי תשלום תיאור פשוט ותמציתי של התנאים המהותיים בחוזה אשר יוצגו באופן מרוכז וברור".

חן פליישר: אני מפנה שבפרק העונשין בעצם לאור ההערות שהיו כאן, הורדנו את העונשין מסעיף (א), לאור הטענה שהחובה עמומה ומייצרת קושי, ומיקדנו את העונשין לסעיף (ב), שהיא הוראה אופרטיבית וברורה שיש לעמוד בה, שבעינינו, יכולה להגשים את התכלית, שלקוח יוכל לראות במקום מרוכז את כל התנאים המהותיים, ולא להסתבך עם עשרות עמודים של חוזים.

חן פליישר: זה מתחבר גם לתוספת שעשינו בסעיף 2 לגבי השפה הברורה והמובנת.

חן פליישר: בסעיף 7(ג) נוסף אישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

חן פליישר: תיקנו את סעיף א(8).

חן פליישר: הוספנו מקרה שמבחינתנו הוא עניין מהותי – "הזכות לביטול הוראת התשלום והמועדים הקשורים בה וכן הוראות שלא ניתן לבטלן".

חן פליישר: בסעיף (9) נוסף אישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

חן פליישר: סעיף 9, לאור הערות שהיו כאן - מבחינתנו זו הערת נוסח – מחקנו את "מאת המשלם", כי זה נכלל בהגדרות.

חן פליישר: בסעיף 11(א) במקום "נתן המשלם" הפכנו את זה ל"התקבלה", גם - לאור הערות שהיו כאן.

חן פליישר: בסעיף 12, העוסק במידע, שינינו – באותם מקרים שבהם המשלם נותן הוראת תשלום במישרין, צריך למסור לו במועד קבלת הוראת התשלום מידע על המועד שבו יעביר את הכספים, במסגרת פעולת התשלום וכן את המועד בו הכספים צפויים להתקבל לזכות המוטב, כפי שידוע לו, ובהתאם למקובל באותה פעולת תשלום או באותו אמצעי תשלום.

חן פליישר: גם הערה שעלתה פה.

חן פליישר: 15ב.

רני נויבואר: אנחנו רוצים להבהיר משהו לפרוטוקול, לבקשת אלה העוסקים בכרטיסי שי וכו' – אני לא רוצה להגדיר אותם כרגע – שאלו אותנו, מה משמעות פעולת תשלום, ואם זה חל על ההנפקה של אמצעי התשלום הזה.

רני נויבואר: התשובה – סעיף 11א לא חל על ההנפקה; הוא חל על פעולות תשלום שמבוצעות בתוך אמצעי התשלום הזה.

חן פליישר: 15ב – סעיף שעוסק בסירוב לבצע פעולת תשלום.

חן פליישר: שינוי אחד שעשינו – מחקנו את דרישת ההודעה בכתב.

חן פליישר: השינוי השני הוא הסיפא – לאור ההערות שהיו כאן

חן פליישר: הוספנו: "בין השאר, אם פירוט כאמור אסור על פי דין או אם התקיים חשש סביר להונאה שמבצע הלקוח".

חן פליישר: סעיף 16(א) – סעיף שמדבר על ביטול הוראת תשלום.

חן פליישר: "המשלם רשאי לבטל הוראת תשלום שניתנה שלא במסגרת פעולת תשלום מובטחת".

חן פליישר: הבהרנו את היחס בין סעיף 16 לסעיפים 17 ו-18.

חן פליישר: הבהרנו שסעיפים 17 ו-18 מדברים על פעולת תשלום מובטחת, ו-16 – לא.

חן פליישר: בסוף הסעיף כתבנו: "כל עוד באפשרות נותן שירותי התשלום להפסיק את ביצוע הוראת התשלום בהתאם למגבלות הטכנולוגיות הסבירות החלות עליו או בהתאם למועד הקבוע בחוזה שירותי התשלום ובלבד שהוא סביר".

חן פליישר: כלומר כן משחררים את זה לקבוע בחוזה, אבל זה כן צריך להיות סביר.

חן פליישר: 17(א).

חן פליישר: מחקנו את "על אף הוראות סעיף 16" מאחר שעשינו את התיקון עכשיו בסעיף 16 עצמו, והבהרנו על מה הוא חל.

חן פליישר: הוספנו פה: "נעשתה עסקת יסוד בין משלם למוטב ובשלה נתן המשלם הוראת תשלום לביצוע פעולת תשלום מובטחת, והודיע המשלם לנותן שירותי התשלום למשלם שהוא צד לפעולת התשלום המובטחת כי מתקיימים שניים אלה, יפסיק נותן שירותי התשלום למשלם את ביצוע הוראת התשלום ואת חיוב המשלם מכוחה החל ממועד מסירת ההודעה על ידי המשלם".

חן פליישר: בתנאי השני הבהרנו אותו, שהמשלם צריך להודיע למוטב על ביטול עסקת היסוד ככל שניתן היה להודיע, מתוך חשש שהמוטב נעלם בדרך, ובזה הוא מאיין את זכות הלקוח.

חן פליישר: רצינו להבהיר שזו לא הכוונה.

חן פליישר: את סעיף (ב) מחקנו.

חן פליישר: היה פה יותר מדיון אחד על המשמעות של סעיף (ב) ועל ההתניה, על הזכות שהוא יוצר על הזכות של הלקוח.

חן פליישר: אחרי דיונים ארוכים ואחרי שקראנו את ההערות של כולם הגענו למסקנה שהסעיף הזה נדון להימחק.

חן פליישר: בטח יתייחסו לזה, אז נמתין בסבלנות.

חן פליישר: ב-(ג) הוספנו דרישת הודעה בכתב.

חן פליישר: 18.

חן פליישר: פה היתה טעות סופר: "בלי לגרוע מהוראות סעיף 17" - לא 16.

חן פליישר: "נעשתה עסקת יסוד בין משלם למוטב המספק נכסים באספקה שאינה מיידית, ובשלה נתן המשלם הוראת תשלום לביצוע פעולת תשלום מובטחת, והובא לידיעת נותן שירותי התשלום למשלם או נותן שירותי התשלום למוטב שהם צד לפעולת התשלום המובטחת".

חן פליישר: בעצם חידדנו את הסעיף, ובהמשך הסעיף מחקנו את המילה "למוטב": "יפסיק נותן שירותי התשלום להעביר" – כי יכול להיות שזו לא התחנה האחרונה אלא שיש כאן העברות בדרך, ורצינו להבהיר שהחובה היא שם.

רני נויבואר: נעיר – "למספק נכסים באספקה שאינה מיידית" – היתה פה הערה לגבי גופים שמוכרים את מרכולתם מייד.

רני נויבואר: אנחנו התכוונו לכלול בתוך הסעיף הזה מישהו שנותן גם שירותים שהם כאלה מיידיים וגם כאלה שהם דחויים, אז יחולו עליו כללים של החוק הזה.

רני נויבואר: לעומת זאת, מי שהשירות שהוא נותן הוא מיידי, עיין ערך פיצרייה, שוואמה, מכולת – מי שנותן את הסחורה באופן מיידי, יהיה מחוץ.

חן פליישר: 18(א) הקראתי, אז אני עוברת ל-18(ב).

חן פליישר: לאור ההערות שהיו פה, שינינו – 10 ימי עסקים במקום 7 ימי עסקים.

חן פליישר: בהתאם להערה שהסברתי ב-(א), מחקנו את "למוטב", כי מדברים על העברה, לא משנה בשרשרת.

חן פליישר: ב-(ג) אין שינוי.

חן פליישר: (ד) - גם פה מחקנו את הדרישה להעברה למוטב, מאותה סיבה.

חן פליישר: הוספנו דרישת הודעה בכתב.

חן פליישר: בסעיף (ה) מחקנו את עניין ההעברה למוטב – יש שני תיקונים כאלה – והוספנו: "ולעניין סעיף קטן (ד), בלבד שהזיכוי בשל החלק האמור ניתן להפרדה".

חן פליישר: 19(א) – אין שינוי.

חן פליישר: 19(ב) – לאור ההערות שהיו כאן

חן פליישר: מחקנו את הדרישה להעביר באופן מיידי והוספנו בסיפא: "בכפוף להוראות סעיף 14 ובאופן מידיי או במועד סביר אחר אשר הוסכם בין נותן שירותי התשלום למוטב לבין המוטב", כדי לאפשר למוטבים, במקרים שהם רוצים להתנות, על המיידיות.

חן פליישר: (ג) – אין שינוי.

חן פליישר: (ו) – פה שעשינו שינוי גדול יותר לאור הערות.

חן פליישר: הבנו שזה נושא שמטריד את כולם.

חן פליישר: פה עשינו שינוי שמתחבר למודל שיש ב-(ה): "נותן שירותי תשלום כאמור בסעיף קטן (ד) יפצה או ישפה את לקוחו לפי דרישתו בשל נזק או הוצאה אשר נגרמו לו בשל פגם כאמור באותו סעיף; לא היה נותן שירותי התשלום אחראי לפגם ינקוט אמצעים סבירים כדי שנותן שירותי התשלום האחראי לפגם ישפה או יפצה את הלקוח".

חן פליישר: בסעיף 20 הוספנו הבהרה - זה סעיף שמתייחס לסעיף 19 ולא מתייחס לכל החוק.

חן פליישר: אני יודעת שיש הערה על היחס בין הסעיפים – נדבר על זה אחרי.

חן פליישר: 21 – עשינו תיקונים ב-(ג).

חן פליישר: אנחנו מדברים על קוד זיהוי ייחודי.

חן פליישר: יש פה כמה תיקונים קטנים.

חן פליישר: אקריא רק את הסוף: "ובכלל זה ימסור נותן שירותי התשלום למוטב לנותן שירותי תשלום למשלם את המידע הנדרש לעניין; לא ניתן להשיב למשלם את הכספים כאמור, נותן שירותי התשלום למשלם, יעביר למשלם, לפי בקשתו, את המידע שקיים ברשותו הנוגע" – זה נשאר אותו דבר.

חן פליישר: סעיף 22 – אנחנו מדברים על הקפאת שימוש באמצעי תשלום בידי המשלם.

חן פליישר: "המשלם רשאי, בכל עת, לבקש מנותן שירותי התשלום שהנפיק למשלם את אמצעי התשלום".

חן פליישר: לאור ההערות כאן הבהרנו את זה – ממנו מבקשים את ההקפאה, ובסיפא ההקפאה היא "לתקופה שביקש המשלם ושלא תעלה על 14 ימים, אלא אם אפשר נותן שירותי התשלום, תקופה ארוכה יותר".

חן פליישר: אם אתם מציעים ללקוח משהו טוב יותר - אתם מוזמנים.

חן פליישר: 23(ג) – הקפאת השימוש באמצעי התשלום בידי הנש"ת.

חן פליישר: לאור השאלות שעלו כאן, הבהרנו.

חן פליישר: שוב, בין השאר, אם הם אסורים על-פי דין או אם מתקיים חשש סביר להונאה שמבצע הלקוח - זו סיבה סבירה מבחינתנו.

חן פליישר: ב-(ה): "אם הקפיא נותן שירותי תשלום למשלם את השימוש באמצעי תשלום לפי סעיף זה, ולא נתקיימו עוד הטעמים להקפאה יסיר את ההקפאה ויודיע על כך למשלם; ניתן היה להסיר את ההקפאה בהעמדת אמצעי תשלום חלופי לרשות המשלם יעשה נותן שירות תשלום למשלם כן בהקדם האפשרי לאחר שחלפו הטעמים".

חן פליישר: 24(ג1) – הוספנו את אישור ועדת הכלכלה.

חן פליישר: ב-(ה) החלפנו את האפשרות של הקפאת אמצעי תשלום בביטול אמצעי התשלום, כלומר אם נש"ת לא אפשר למסור הודעה או לבטל את אמצעי התשלום, האחריות היא עליו.

חן פליישר: ב-27 הרחבנו מ-7 ימים ל-10 ימים לאור הבקשות והטיעונים שעלו כאן.

חן פליישר: ב-(ב) הוספנו שההודעה תיעשה בכתב, והוספנו את ההבהרה: "פעל המשלם במרמה, רשאי נותן שירותי התשלום למסור את ההודעה כאמור בד בבד עם החיוב בפועל", ולא להמתין את תקופת ההמתנה.

חן פליישר: 28(א) – הפכנו את זה מ-7 ל-10 ימים.

חן פליישר: 28(ב) – הוספנו את דרישת הכתב, כמו ב-27(ב), והוספנו: "פעל המשלם במרמה, רשאי נותן שירותי התשלום למסור את ההודעה כאמור בד בבד עם החיוב בפועל".

חן פליישר: 29 – עשינו פה קצת שינויים לאור השאלה של איך זה מתיישב עם מועד הכניסה של החוק לתוקף, אם יהיו העברות או לא.

חן פליישר: הכנסנו לתוך הסעיף את הפרטים החיוניים.

חן פליישר: 29(א): בסעיף זה, "פעולת תשלום במסמך חסר" – פעולת תשלום שאין מסמך המעיד עליה אשר עומד באחד התנאים הבאים – אין פה שינוי.

חן פליישר: זה נוסח.

חן פליישר: ב-(1) – "מסמך שנחתם בידי המשלם הכולל את הפרטים הבאים: פרט זיהוי של המוטב; פרט זיהוי של המשלם" – העירו לנו פה לפני הדיון שלא תמיד יש פרט זיהוי של המשלם עצמו, ולכן אנחנו מבקשים לכתוב: "של המשלם או של אמצעי התשלום".

חן פליישר: "(ג) סכום העסקה.

חן פליישר: (ד) תאריך ביצוע העסקה.

חן פליישר: השר בהתייעצות עם שר האוצר ונגיד בנק ישראל רשאי לקבוע פרטים נוספים לעניין סעיף זה".

חן פליישר: האופציה השנייה – "(2) רשומה מוסדית קבילה כמשמעותה בפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל"א–1971, המתעדת את אימות זהות המשלם שנתן את הוראת התשלום באמצעות פרט אימות מוגבר ואת הסכמתו לביצוע פעולת התשלום; השר, בהתייעצות עם שר האוצר ונגיד בנק ישראל ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי לקבוע פרטים שיש לכלול ברשומה כאמור".

חן פליישר: במובן הזה אפשר להכניס את הסעיף לתוקף מייד, כי אין פה חובה לקבוע תקנות או משהו כזה.

חן פליישר: ב-29(ב) החלפנו את 7 ב-10 ימים.

חן פליישר: ב-30(ב) הוספנו אישור ועדת הכלכלה.

חן פליישר: 32 - לאור הדיון המעניין שהיה פה על סעיף קטן (4), החלטנו למחוק אותו, ויצרנו הסמכה: להוסיף מקרים, ככל שנאתר אותם בשוק – "נסיבות אחרות שקבע השר, בהסכמת נגיד בנק ישראל ושר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת".

חן פליישר: סעיף קטן (ב) לא נמחק – הוא הורחב, ועבר ל-51(ב), ואז סעיפים (ג) ו-(ד) הפכו ל-(ב) ו-(ג) בהתאמה.

חן פליישר: סעיף 33(4) – הפנו את תשומת לבנו לטעות סופר, אז החלפנו את "ו" ב"או".

חן פליישר: 34(א) – מדברים על ביטול הרשאה לחיוב בידי המשלם.

חן פליישר: "המשלם רשאי לבטל הרשאה לחיוב, בכל עת, בהודעה לנותן שירותי תשלום למשלם או בהודעה למוטב; קיבל נותן שירותי תשלום למשלם הודעה מהמשלם כאמור יודיע על כך למוטב בהקדם האפשרי ולא יאוחר משני ימי עסקים, קיבל המוטב הודעה כאמור יודיע על כך בהקדם האפשרי ולא יאוחר משני ימי עסקים לנותן שירותי התשלום למשלם".

חן פליישר: גם, בעקבות הערות שהיו פה על היכולת לתפעל את הדבר הזה בזמן מיידי.

חן פליישר: סעיף 35(ב).

חן פליישר: "השר, בהתייעצות עם נגיד בנק ישראל ושר האוצר" – אישור ועדת הכלכלה נמחק במסגרת ההסכמות אתמול – "רשאי לקבוע סוגי הרשאות לחיוב שלגביהם לא יחולו הוראות סעיף זה וכן תנאים שבהתקיימם לא יוכל משלם לבטל חיוב מסוים.

חן פליישר: הרחבנו את ההסמכה פה.

חן פליישר: אני מבהירה שהכוונה תהיה – יש פה שתי הסמכות נפרדות.

חן פליישר: אפשר לקבוע אותן בנפרד או לקבוע את שתיהן, אבל זה אמור לתת גמישות, לטפל במקרים ככל שיתעוררו בהמשך.

חן פליישר: 38(ב) - הוספנו דרישת כתב.

חן פליישר: 38(ד) – לאור ההערות כאן על כך ש-30 ימים זה לא ריאלי קיצרנו אותם ל-15 ימים כדי לתת אפשרות ליישם את הסעיף.

חן פליישר: פרק עונשין.

חן פליישר: בסעיף 40(ג1) נוספה גם האפשרות שהפגיעה היא כלפי קטין – עוד אוכלוסייה שבעינינו היא נסיבות מחמירות.

חן פליישר: ב-(ד), כפי שאמרתי קודם, עשינו את השינוי לגבי סעיף הגילוי הנאות, והפכנו את העונשין מסעיף (א) ל-7(ב) החדש: "נותן שירותי תשלום שלא גילה ללקוח את התנאים המהותיים בניגוד להוראות סעיף 7(ב), דינו – וזה נשאר.

חן פליישר: בסעיף (ה) – הפכנו את זה מפי ארבעה לפי שניים כדי לייצר הרמוניה עם חקיקה אחרת שעוסקת בנושאים האלה.

חן פליישר: פרק ט' – עיצום כספי.

חן פליישר: פה היתה הערה לגבי בעיית האחידות והסכומים.

חן פליישר: חבר הכנסת ילין העלה את זה, אני חושבת.

חן פליישר: קיימנו דיון, והחלטנו לייצר אחידות בין הנש"תים.

חן פליישר: לגבי בנקים, הסכום הבסיסי במקום 50,000 יהיה 100,000, ולגבי מי שהוא נותן שירות תשלום "בעל רישיון למתן שירותי פיקדון ואשראי או בעל רישיון הנפקה שהוא בעל רישיון בסיסי כהגדרתו בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים מוסדרים" – זה יהיה 50,000, וב-(3), "לעניין נותן שירותי תשלום שהוא בעל רישיון למתן שירותי פיקדון ואשראי או בעל רישיון הנפקה שהוא בעל רישיון מורחב כהגדרתו בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים מוסדרים" – 100,000 שקלים חדשים.

חן פליישר: כך יש שוויון בין הבנקים לאגודות האשראי, כשיש להם רשיון מורחב.

ורד קירו-זילברמן: לגבי העיצומים הכספיים, היות שנעשו שינויים בסעיפים המהותיים, נעשה התאמות – יכול להיות שתמצאו פה אילושהן אי-התאמות.

ורד קירו-זילברמן: המהות תישאר מבחינת הנורמה של העיצום הכספי, אבל אנחנו נחדד ונעשה את ההתאמה כך שבבירור יהיה ברור שמה שכתוב בסעיף הוא – מעבר עליו יהיה תנאי לעיצום הכספי.

חן פליישר: אנחנו בסעיף 42(ב3).

חן פליישר: יש פה התאמה: "לא גילה ללקוח פרטים", במקום "פרט מהותי".

חן פליישר: סעיף 44.

חן פליישר: כאן היתה טעות סופר – זה גם עלה בדיון.

חן פליישר: "על עיצום כספי לפי סעיף 42(ג)" ולא לפי 43(ג).

חן פליישר: פרק י' – הוראות שונות.

חן פליישר: ב-46, ורד, יש להוריד את התיקון.

חן פליישר: הסכמנו שזה יורד.

רני נויבואר: סעיף 47 – היתה הערה לגבי היכולת להגן על הלקוחות הישראליים.

רני נויבואר: אנחנו הכנסנו סייג נוסף לסעיף כדי שיהיה כתוב שמרכז חייב בישראל.

רני נויבואר: נשמעה הערה הבוקר שזה לא מספיק, אז לגבי מקרים שלקוחות ישראליים נמצאים בחו"ל, הם עדיין יהיו בקושי, כי הדין שיחול עליהם לגבי אמצעי תשלום שהם רכשו בחו"ל או הונפקו להם בחו"ל זה עדיין יכול ליצור בעיה.

רני נויבואר: אנו מבקשים מהוועדה, שתיתן לנו את האפשרות לנסות לצמצם עוד את הסעיף הזה.

רני נויבואר: אנחנו רוצים שלקוחות ישראלים, שמקבלים שירות בארץ, שעיקר הפעילות שלהם בארץ, גם אם זה חברות גלובליות, הן צריכות להבין שכשנכנסות לישראל, ונותנות שירותים לאזרחים ישראליים, אז החוק הזה חל עליהם.

רני נויבואר: לגבי אזרחים שנמצאים בחו"ל, ובכל מקרה מבקשים עכשיו להתקשר עם מישהו בחו"ל שלא יודע בכלל את הזיקה שלהם לארץ, אם אין זיקה מהותית, מבחינתנו אנחנו לא רוצים את זה בתוך החוק.

רני נויבואר: אז חידדנו שמרכז חייב בישראל, אבל אמרו לנו שזה לא מספיק, שצריך עוד חידוד.

רני נויבואר: אנחנו מבקשים מהוועדה את אישורה לשבת עם היועצת המשפטית ולנסות לצמצם את זה יותר, בעיקרון לעיקרון שהצגתי, שאזרחים ישראליים – ויש זיקה מהותית לישראל – מקום שיש זיקה מהותית לישראל, אנחנו רוצים שהחוק יחול, ובמקום שאין זיקה בכלל לישראל, לא יחול החוק.

רני נויבואר: אנחנו לא מחפשים בהקשר הזה את כל האקסטריטוריאלי.

רחל עזריה: בסדר.

ורד קירו-זילברמן: בכפוף לעקרונות שעכשיו הגדרת, היושבת-ראש רשאית להסמיך אותנו, את היועצים המשפטיים, למצוא את הניסוח המשפטי המתאים.

רחל עזריה: אין בעיה, אתם מוסמכים לכך.

רני נויבואר: יש כאן טענה שזה חל לגבי תאגידים, אז אנחנו מבקשים את אישור הוועדה, לצמצם את אותו צמצום, במידה, גם לנוסח של סעיף 1 וגם לנוסח של פסקה (2).

רני נויבואר: שיהיה ברור מה שאמרתי קודם – אזרח ישראלי, שמקבל שירות, לצורך העניין, שיודעים שיש זיקה מהותית לישראל, נמצא בתוך החוק.

רני נויבואר: מישהו שבכלל לא ברור שיש לו זיקה באותה התקשרות – לצורך העניין, נמצא בחו"ל, ואין מושג לאף אחד שבכלל מדובר פה באזרח ישראלי - אנחנו לא מחפשים לצורך העניין לפגוע בו, כך שמישהו יגיד: לא רוצים להתקשר אתך כי פתאום אני כפוף לדין ישראל שלך תדע מהו - אנחנו מבקשים את האישור של הוועדה גם ל-(2).

רחל עזריה: אין בעיה.

חן פליישר: אני עוברת ל-48(א2).

חן פליישר: במקום "במערכת התשלומים" – "במערכות התשלומים".

חן פליישר: סעיף שנוסף הוא 48(א6) – סייגים לתחולה – "שירותי תשלום שניתנים בידי ממשלת ישראל".

חן פליישר: בסעיף (ב) הוספנו את באישור ועדת הכלכלה.

חן פליישר: בסעיף 50 הוספנו את אישור ועדת הכלכלה.

חן פליישר: סעיף 51 - היה כאן סעיף קודם.

חן פליישר: עדכנו את הנוסח שלו.

חן פליישר: עכשיו (א) אומר: "לא ניתן להתנות על הוראות חוק זה אלא לטובת הלקוח".

חן פליישר: ובעצם את 32(ב), שהזכרתי קודם, העברנו לכאן והרחבנו לאור הערות שהגיעו מכל הכיוונים.

חן פליישר: כעת מה שכתוב הוא: "על אף האמור בסעיף קטן (א) היה המוטב עסק גדול" – פה העירו לנו הערת נוסח ואנחנו מקבלים אותה – הכוונה היא למשלם או המוטב.

חן פליישר: הכוונה לא היתה להשאיר את זה מצומצם.

חן פליישר: אקרא שוב: "על אף האמור בסעיף קטן (א) היה המשלם או המוטב עסק גדול רשאים נותן שירותי תשלום למשלם או למוטב" – נתאים את הנוסח כך שיהיה ברור שהכוונה היא למשלם ולמוטב – "נותן שירותי תשלום והמשלם או המוטב" – לדעתי, יש לנו הגדרה של לקוח, אז נשתמש ב"לקוח" – "בחוזה שביניהם להתנות על זכויות המוקנות ללקוח על פי חוק זה למעט על הוראות סעיפים 2, 7, 8, 13, 21, 45 ו-47" – לדעתי, הוסכם גם 15 – להוסיף גם איסור הטעיה על סעיף 15; לעניין זה – "עסק גדול" – עסק שמחזור המכירות השנתי שלו עולה – זה הופך ל-30 במקום 20 – 30 מיליון שקלים חדשים או על סכום אחר שקבע שר האוצר, בצו, בהתייעצות עם השר ונגיד בנק ישראל – מה לעשות עם הוועדה?

רני נויבואר: אנחנו רוצים להבהיר, שתמיד אפשר להתנות לטובת לקוח.

רני נויבואר: זה לא משנה מה הגודל שלו.

רני נויבואר: מקסימום נדייק את הנוסח.

רני נויבואר: לטובת לקוח אין בעיה.

רני נויבואר: בעצם הסעיף הזה נועד לאפשר גם להתנות תנאים אחרים שהם לא בהכרח לטובת לקוח, לגבי גופים מסוימים.

רני נויבואר: זה ב-(ב).

רני נויבואר: כי כתוב: "על אף האמור בסעיף קטן (א)".

רחל עזריה: מה שחשוב הוא שלא יהיה אפשר לפגוע בעסקים הקטנים בתוך המהלך הזה.

חן פליישר: עסקים שמתחת ל-30 מיליון שקלים, אי-אפשר להתנות.

ורד קירו-זילברמן: תסיימי קודם.

חן פליישר: נחזור לסעיף הזה.

חן פליישר: 54(א) – הוספנו אישור ועדת הכלכלה.

חן פליישר: בפרק התיקונים העקיפים, לדעתי, לא ערכנו שינויים.

ארז קמיניץ: את כל התקנות אתם רוצים אצלכם?

ארז קמיניץ: לא צריך אישור ועדה.

ארז קמיניץ: זה תקנות ביצוע.

רחל עזריה: לא צריך.

חן פליישר: 54(א) – מורידים את אישור ועדת הכלכלה.

חן פליישר: בתיקונים העקיפים, למיטב ידיעתי, לא עשינו שינויים.

חן פליישר: 77.

חן פליישר: תחילה.

חן פליישר: הוספנו את סעיפים (ב), (ג) ו-(ד).

חן פליישר: "(ב) על אף הוראות סעיף קטן (א), ומבלי לגרוע מהוראות סעיף 48(ב), תחילתו של חוק זה לעניין אמצעי תשלום שמתקיימים לגבין כל התנאים הבאים יהיה 18 חודשים מיום התחילה" – שימו לב שזה יום התחילה ולא יום הפרסום – "(1) אמצעי תשלום המאפשר רכישה רק של נכס או שירות שמספק נותן שירותי התשלום שהנפיק את אמצעי התשלום או של מספר מצומצם של ספקים; (2) מתקיים לגביו אחד מאלה; (א) אמצעי התשלום אינו ניתן לטעינה חוזרת של ערך צבור; (ב) אמצעי התשלום ניתן לטעינה חוזרת רק בהוראת תשלום נוספת מאת המשלם והסכום הצבור בו אינו עולה על 1000 שקלים חדשים".

חן פליישר: הוספנו את (ג): "על אף הוראות סעיף קטן (א) ומבלי לגרוע מהוראות סעיף 48(ב), תחילתו של חוק זה לעניין מכשיר למשיכת מזומן מחשבון תשלום 18 חודשים מיום התחילה".

חן פליישר: "(ד) השר באישור ועדת הכלכלה של הכנסת רשאי, בצו, להאריך את התקופה הקבועה בסעיף קטן (א) בשתי תקופות רצופות של שישה חודשים לכל היותר, כל אחת".

רחל עזריה: זה כל הגיפט קארד, בין היתר.

חן פליישר: כן, הכרטיסים הנטענים.

חן פליישר: (ג) זה הכספומטים.

חן פליישר: פשוט נתנו לכולם עוד תקופה, גם להבין מה קורה.

חן פליישר: יכול להיות שנפעיל סמכויות של החרגה של סעיפים מסוימים.

חן פליישר: זה הכיוון.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: הערות, התייחסויות.

רחל עזריה: בבקשה.

רחל עזריה: רק לתיקונים כמובן.

ברוך אלפיה: ראשית, היתה פה הזדמנות ללכת, כפי שציינת בתחילת דבריך, לטובת הלקוח.

ברוך אלפיה: ירדו מ-7 ימי זיכוי ל-10 ימים באופן גורף.

ברוך אלפיה: יש לזכור שבתקופה זו הלקוח חסר בכסף – בין אם עשו לו שימוש בכרטיס גנוב, בין אם זה עסקה במסמך חסר, בין אם זה שינוי סכום, ולא ברור למה צריך ללכת ל-10 ימי עסקים, כשבפועל זה שבועיים.

ברוך אלפיה: הפעולה היא פעולה טכנית של זיכוי לקוח, וחבל להעמיס את הזמן הזה על הלקוח.

ברוך אלפיה: הכסף בינתיים נמצא במקום אחר.

ברוך אלפיה: ראוי לתת על זה את הדעת.

רחל עזריה: למה בעצם עשיתם את השינוי הזה?

רני נויבואר: למה עשינו את השינוי של הקיזוז – ראשית, היו שלוש טענות.

רני נויבואר: היתה טענה אחת, של אמון הציבור, שביקש להרחיב את האחריות של החברות גם במצבים אחרים, שיש קושי בעסקת היסוד.

רני נויבואר: ביקשו בכלל להרחיב את זה לגמרי, ולאפשר גם לאזורים אחרים, כמו במדינות אחרות - כך הם טענו.

רני נויבואר: בדקנו את זה והגענו למסקנה שזה לא נכון, לאמץ את התפישה הכוללת, על אף שאנחנו מודעים לזה שבארץ זה שלאנשים יש כרטיסי- - - זה יוצר קושי במובן הזה.

רני נויבואר: מצד שני, ההחלטה שלנו, שנועדה להגן על הצרכן, לא יכולה ללכת פה עד הסוף.

רני נויבואר: מהצד השני, אותו סייג שהתקבל בזמנו לעניין הקיזוז, נטען לגביו שמפלה בין חברות, לצורך העניין – בין חברות ניכיון, לבין חברות אחרות, שהן לצורך העניין סולק.

רני נויבואר: אנחנו חשבנו שנכון כן לתת בסיס שווה.

רני נויבואר: לא חשבנו שצריך לתת לחברות הניכיון את ההגנה של עסקים, ואחרי בדיקה השתכנענו שגם לסולקים, עם כל הכבוד, יש מקום להרחיב את זה, ולהגן יותר על הצרכן בנקודה הזאת.

ברוך אלפיה: חברות הניכיון לא באות בדברים עם המשלם.

רני נויבואר: אנחנו רצינו לתת פלטפורמה שווה, אבל גם לא רצינו להרע את מצבו של הלקוח.

רני נויבואר: רצינו אפילו להרחיב את ההגנות שקיימות על הלקוח, ולכן אמרנו – לצורך העניין, כפי שאתה אמרת – הוא אפילו לא יודע אם יש זכות קיזוז לסולק או לא עם בית העסק.

רני נויבואר: לכן חשבנו שבזמנו ההחלטה שהתקבלה בכנסת בחקיקה הקודמת, שהיא אחרי דיון פנימי פה, לא היתה נכונה.

רחל עזריה: זה מותאם לחקיקה הקודמת?

רני נויבואר: זה תוקן לחקיקה הקודמת.

רני נויבואר: עשרה ימים זה החוק הקיים.

ברוך אלפיה: אני חוזר ואומר – הזכות הזו היא זכות יסודית מאוד של הלקוח.

ברוך אלפיה: הכסף שלו לא נמצא בחשבון.

ברוך אלפיה: אם הוא לא חויב, אין בעיה לאף אחד.

ברוך אלפיה: מרגע שחויב, אין שום סיבה בעולם להחזיק שבועיים את הכסף שלו.

ברוך אלפיה: תעשו עם זה מה שאתם רוצים – אני חושב שזה חבל.

ברוך אלפיה: זהו הזדמנות לתקן פה משהו.

ברוך אלפיה: אני לא מדבר על הקיזוז אלא ככלל.

ברוך אלפיה: זה חוזר על עצמו לפחות בארבעה סעיפים.

רחל עזריה: למה זה עלה מ-7 ל-10 ימים?

רני נויבואר: זה מה שקיים כיום בחוק.

רני נויבואר: החברות טענו שזה קצר מדי.

רני נויבואר: אמרנו שזה דבר שאנחנו יכולים ללכת לקראתן.

רחל עזריה: זה משנה למישהו, 7 או 10 ימים?

זוהר פופר: זו הערה שחזרה על עצמו.

רחל עזריה: אני שמה את זה בצריך עיון.

רחל עזריה: בבקשה.

ברוך אלפיה: דבר שני, בכל מיני סעיפים מופיע שיודיע ללקוח – פסיק – לפי דרישתו, פסיק.

ברוך אלפיה: ציינתי את זה קודם.

ברוך אלפיה: על-פי דרישתו, אומר שהלקוח צריך לעשות סבב נוסף של התחדשות מול נותן השירותים, ולבקש ממנו הסברים ואילו מסמכים שיש לו שיעביר לו.

ברוך אלפיה: למה לא לעשות את זה כברירת המחדל?

רחל עזריה: אילו סעיפים?

ברוך אלפיה: למשל, 17(2ג).

ברוך אלפיה: בכל המקומות שמופיע "לפי דרישתו", אני לא מצליח להבין למה צריך את דרישת הלקוח.

ברוך אלפיה: יושב גוף מקצועי כמו חברת אשראי או כל נותן שירותי תשלום למשלם.

ברוך אלפיה: רוצה להודיע ללקוח על אירוע שקרה.

ברוך אלפיה: ימסור לו את כל המסמכים הנלווים, ויגמור אתה התהליך.

ברוך אלפיה: אנחנו מזמינים את הלקוח לקרוא את החוק ולפנות חזרה לנותן שירותי התשלום.

ברוך אלפיה: זה חבל.

חן פליישר: ההערה הזאת עלתה פה, ושאלנו את נותני שירותי התשלום, מה המשמעות מבחינתם.

חן פליישר: הבנו שזה בעצם מכביד מאוד מבחינת היכולת גם לשלוח מהר וגם מבחינת האופן שבו שולחים.

חן פליישר: לכן חשבנו שזה לא הכרחי.

ברוך אלפיה: אנחנו בצד שלי שמים את הזכויות של הלקוח.

ברוך אלפיה: זה האיזון.

רחל עזריה: עוד הערות.

ברוך אלפיה: הנושא האחרון שהעליתי גם בפעם קודמת – כל הנושא של כשל תמורה חלקי וכשל תמורה.

רני נויבואר: אנחנו לא שומעים את ההערות שכבר נשמעו בוועדה.

רני נויבואר: מבקשים לא לשמוע הערות שכבר נשמעו 11, 12 דיונים.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: הערות על השינויים.

רחל עזריה: ההערה הראשונה שלך היתה חשובה.

רחל עזריה: אחרות - על השינויים.

רחל עזריה: אין?

רחל עזריה: מעולה.

רחל עזריה: בבקשה.

ברק קנה: ברק קנה מביימי.

ברק קנה: בהחלט הוחרג בנושא של התחולה הנושא של כרטיסי המתנה בסעיף 77(ב).

רני נויבואר: נדחה.

ברק קנה: השאלה, מה קורה – לצורך העניין, אני עכשיו חי עם סכין על הראש לעוד שנתיים וחצי, ואז תיפול עליי הסכין.

ארז קמיניץ: ארז קמיניץ.

ארז קמיניץ: תודה על ההידרשות של יושבת-ראש הוועדה להעברת החוק החשוב הזה מהר ככל הניתן.

ארז קמיניץ: הציבור מודה לך.

ארז קמיניץ: אתה בא למשרד המשפטים ולבנק ישראל ולמשרד האוצר.

ארז קמיניץ: יש אפשרות להמשיך ולדבר על הצרכים שלכם במסגרת תקנות שיותקנו, אם וכאשר נשתכנע שיש דרישות נוספות.

ארז קמיניץ: יש שנתיים וחצי לעניין.

ארז קמיניץ: אני לא כל כך מבין את מהות ההערה.

ארז קמיניץ: נדמה לי שהלכנו לקראתך.

רחל עזריה: ממש.

ברק קנה: לא, ראשית, הלכתם לקראתי.

רחל עזריה: אומר לך את זה בצורה פשוטה, כי אין לנו הרבה זמן לדיונים.

רחל עזריה: הנחת העבודה היא שאנחנו עוד לא יודעים בדיוק איך השוק יתנהג ומה תהיה המשמעות.

רחל עזריה: לכן יש שנה כדי שהחוק ייכנס לתוקף.

רחל עזריה: מאותו רגע יש שנה וחצי לבחון את המצב.

רחל עזריה: בשנה וחצי האלה אתה תעשה את העבודה שלך, אתה תפנה למשרדי הממשלה, תקבל את המידע, ותמשיך משם הלאה.

רני נויבואר: אני רוצה לחדד.

רני נויבואר: אומר רק משפט אחד.

רני נויבואר: במכתב גם נדרשתם לסעיף 11(ג).

רני נויבואר: אני מקווה שהנחנו את דעתכם לגבי ההבהרה בעניין 11(ב), שזה לא חל על סיטואציות.

רני נויבואר: עם זאת, גם אמרנו שהיות שזה לא המיקוד של ההצעה, וההצעה מדברת על אמצעי תשלום שהם הרבה יותר רחבים מהכרטיסים, אנחנו רוצים פנאי כדי לבדוק עוד.

רני נויבואר: אנחנו מוכנים ללכת מעבר ולבדוק את ההתאמות הספציפיות במסגרת הסעיף של הפטור של השר.

רני נויבואר: אני חושבת שזה צריך להניח את דעתכם.

רני נויבואר: הלכנו ככל שניתן ככל שביקשתם.

רחל עזריה: הלאה.

עדו מלין: עו"ד עדו מלין, GMT.

עדו מלין: בהמשך לשאלה של קודמי, אני מבקש להבין ולהבהיר – מה שהצהרתם קודם לפרוטוקול, משרד המשפטים – הכוונה היא לדחייה לשנה וחצי הקרובות.

עדו מלין: כלומר זה לא שהחוק- - -

רני נויבואר: לא, זה מיום התחילה שנה וחצי.

עדו מלין: אין הכוונה שזה לא חל בכלל על החוק, נושא של גיפט קארדים.

עדו מלין: קודם אמרת שהחוק לא חל.

רני נויבואר: לא אמרתי שהחוק לא חל.

רני נויבואר: אתם דיברתם על שלב ההנפקה, והיתה הטענה בנוגע לסעיף 11, אם חל על שלב ההנפקה.

רני נויבואר: הבהרנו שזה לא חל על שלב ההנפקה, שהבנו שזו עיקר הטענה.

עדו מלין: לשאלה הזאת אני שואל, מאחר שהוגדר אמצעי תשלום כהנפקה של אמצעי תשלום, והוגדר בסעיף 1 אמצעי תשלום – רצף פעולות וכו', והדחייה- - -

רני נויבואר: שירותי תשלום הוגדרו כהנפקה.

רני נויבואר: לא אמצעי תשלום.

עדו מלין: לא מצליח להבין את החידוד שלך.

עדו מלין: זה חשוב, כי לא רוצים שתהיה פה אי-ודאות.

רני נויבואר: החוק חל, ויש דחייה בתחילה, ואם יעלו בזמן הזה טענות לגבי סעיפים מסוימים שיוצרים קושי מיוחד, יש סמכות.

עדו מלין: כלומר להבהרה שהבהרתם קודם, שזה לא חל בשנתיים וחצי האחרונות – לא הוחרגו בכלל מהחוק הגיפט קארדים.

רני נויבואר: נכון.

רני נויבואר: אנחנו לא כותבים דחיית תחילה.

עדו מלין: בסדר.

עדו מלין: אנחנו שבים ומברכים את יושבת הראש שמקדמת לקדם את החוק הזה לפני צאת הכנסת לפגרה, כי זה בהחלט חשוב.

רחל עזריה: נעזור לזה לקרות.

רחל עזריה: בבקשה.

ניר ימין: ניר ימין.

ניר ימין: יש הערה אחת שנוגעת לסעיף 4.

ניר ימין: נוספה התיבה "לרבות שינויים שנערכו בו מיום כריתתו" – שאני חושב שלא היתה קודם.

ניר ימין: אני מודה שלא הספקנו להבין את המשמעויות אצלנו בבית, ועד כמה זה מורכב או לא מורכב.

ניר ימין: השאלה, איזה ערך זה נותן ללקוח לעשות טרקינג של כל השינויים שנעשו בדרך ולתת לו גישה לשינויים האלה, אם בסוף יש הנוסח שרלוונטי למועד הזה, ואם יש לו עילה שנוגעת למה שהיה לפני שנתיים או שלוש, ואין לי דרך להפריך את מה שהוא טוען – תהיה לי בעיה ראייתית כנראה.

ניר ימין: השאלה, למה אני צריך לנהל את הארכיון הזה?

ניר ימין: כלומר איזה ערך זה נותן ללקוח?

ארז קמיניץ: אם הוא רוצה להגיש תביעה.

ניר ימין: אז יגיש תביעה, ואם אין לי דרך להפריך אותה, כי אין לי יכולת להוכיח שהוא טועה – יש לי בעיה ראייתית.

ארז קמיניץ: אתה מדבר על התקופה שזה צריך להישמר?

רני נויבואר: היו לנו תובענות ייצוגיות בנוגע לשינויים שנעשו בתוך חוזים.

רני נויבואר: אנחנו כבר, לטוב ולרע, הוכרה האפשרות בחוזים מתמשכים, לשנות את החוזה.

רני נויבואר: לגבי הלקוח, עילות יכולות להשתנות לפי התקופות שבה הוחלו שינויים מסוימים – אתה מסכים אתי.

רני נויבואר: כלומר אני מניחה שכאשר מוגשת תביעה מולך, אתה בודק איזה נוסח רלוונטי היה תקף לאותו מועד.

רני נויבואר: אני לא מבינה למה הלקוח צריך להיות בנחיתות כך.

רני נויבואר: נכון שזה מכביד עליכם, אבל עובדה שאתם מחזיקים את זה ביד.

ניר ימין: אם אני מחזיק את זה ביד, אין בעיה.

ניר ימין: אני אומר - זה נוסף אתמול ב-21:00 בלילה.

ניר ימין: לא הספקתי לראות עד כמה- - -

רני נויבואר: זה לא נראה לי סעיף חדש או דרמה.

רחל עזריה: אז קח כמה דקות, תסתכל על זה כמו שצריך.

ניר ימין: הסתכלנו.

ניר ימין: לא היתה אפשרות לבדוק את זה בזמן שהיה, בבית.

ארז קמיניץ: זה לא נראה סעיף דרמטי כל כך.

רחל עזריה: אנחנו ממשיכים הלאה, בבקשה.

אייל דותן: אייל דותן.

אייל דותן: סעיפים 19(ו), 20, אמרתם בהקראה שתסבירו.

אייל דותן: אם תוכלו להסביר את היחס ביניהם, וגם לעניין מה שביקשנו – לגבי אחריות מוחלטת, נזק ישיר-עקיף.

רני נויבואר: סעיף (ו) עסק בשאלה, מה קורה כשיש לי שרשרת נותני שירותים שמבצעת פעולה לאורך כל הדרך.

רני נויבואר: עלתה השאלה, מה קורה כשהלקוח נפגע לאו דווקא מזה שעומד מולו אלא מאחרים במהלך הדרך.

רני נויבואר: אנחנו התבקשנו ליצור הסדר מסוים.

רני נויבואר: אנחנו כאן לאור ההערות, עידנו נוסח וכתבנו משהו שהוא יותר מעודן.

רני נויבואר: אנחנו מקווים שהוא אכן מקובל – ודאי מקובל על יו"ר הוועדה ועל חברי הכנסת.

רני נויבואר: לעניין סעיף 20, כתוב בו משהו טיפה אחר.

רני נויבואר: הוא עדיין מתייחס לסעיף 19, שאומר שכשיש מספר נותני שירותי תשלום, שנותנים שירות ללקוח, אחד לא יכול להתפרק מאחריות שלו במובן הזה שלהבדיל ממצב שבו אני לא מכירה את האחר, ויש לי כמה אנשים שהעבירו תקלה, ולצורך העניין אנחנו כן רואים כל אחד מהם כמי שנותן מענה ללקוח.

רני נויבואר: אם זה לא מספיק מחודד בנוסח, אפשר לחדד.

רני נויבואר: אחד לא יכול לומר: תלכי להוא.

רני נויבואר: כולם נותנים שירות ללקוח.

רני נויבואר: דיברנו על כל השרשראות שבו מעורבים - גם הבנק נותן שירות ללקוח, גם חברת כרטיס אשראי נותנת שירותים ללקוח, לצורך העניין, וגם, לצורך העניין, אם יש אפליקציה שנותנת שירות ללקוח, וכל אחד זה דבר נפרד, המשמעות היא שאחד לא יכול להשליך את האחריות על האחר.

רני נויבואר: כולם צריכים לתת לצורך העניין את החובה ללקוח לבצע את ההוראה.

רני נויבואר: אפשר להגיש- - - אבל כולם קשורים ללקוח.

רני נויבואר: זה 20.

רני נויבואר: (ו) גם דיבר על אנשים שאינם קשורים.

רני נויבואר: בנוסח המקורי לא אמרנו "זכות נותן השירותים – נותן שירות האחראי".

רני נויבואר: לא אמרנו מה היחסים שלו עם הלקוח.

אייל דותן: לא בטוח שזה ברור.

אייל דותן: תראו אם אתם יכולים לתקן את הניסוח.

אייל דותן: תוכלי להסביר לפרוטוקול את הגישה שלכם לגבי דיני הנזיקין?

רני נויבואר: ודאי.

רני נויבואר: נשאלה השאלה מה המשמעות של "הוצאות אשר נגרמו לו בשל פגם", ומה ריחוק הנזק ומה הקשר הסיבתי הרלוונטי.

רני נויבואר: גם אז בדיון וגם עכשיו אנחנו אומרים ש"אשר נגרמו לו" זה לא מבחן עובדתי טכני.

רני נויבואר: זה מבחן עובדתי ומשפטי כמקובל בדיני המשפט לגבי ריחוק נזק, בין אם העילה היא חוזית ובין אם היא נזיקית – תלוי באיזו עילה תובעים.

רני נויבואר: אנחנו מבחינתנו, לא רואים בזה משהו שחורג מהדין הכללי האזרחי.

רני נויבואר: כלומר העילה פה לתביעה אינה טכנית – אני לא צריכה להוכיח רק סיבה ובלעדיה אין אלא צריך להוכיח גם את מבחני הריחוק הרלוונטיים בדבר צפייה, סיכון כל מה שצריך לפי הקטגוריה שבה אני תובע.

אייל דותן: לגבי סעיף 51, איסור התנאי.

אייל דותן: גם כאן אמרתם שתסבירו.

אייל דותן: ביקשנו, מאחר שהחוק הוא צרכני, שזה יחול רק ברמה הצרכנית ולא בזו העסקית.

אייל דותן: אתם קבעתם כאן 20 מיליון.

אייל דותן: אנחנו חשבנו שזה גבוה מדי.

אייל דותן: עכשיו שמענו בדיון שהעליתם את זה ל-30 מיליון.

אייל דותן: גם 20 מיליון זה תופס נתח מאוד-מאוד קטן מבין הלקוחות.

אייל דותן: גם אתם בדקתם את זה.

אייל דותן: גם 20 מיליון מאוד גבוה, לטעמנו.

ארז קמיניץ: יש סברות הפוכות לחלוטין ממה שאתה אומר לרשות לעסקים קטנים.

מעיין נשר: מעיין נשר, בנק הפועלים.

מעיין נשר: אולי אפשר להציג פה את הנתון המערכתי.

מעיין נשר: נשמע פה שמעל 95% מהחשבונות נמצאים ברף של מתחת ל-20 מיליון שקלים.

מעיין נשר: זה אומר שמרבית העסקים, הדבר הזה יחול עליהם, וכפי שציינו בדיונים, המשמעות של זה היא שנותן שירותי התשלום נמצא כמתווך בין בעסק לבין הספקים שלו.

מעיין נשר: זה עסקים גדולים, שיש להם מאות ואלפי ספקים.

מעיין נשר: עכשיו כנותני שירותי תשלום, אנחנו נצטרך להיות באמצע ולתווך ביניהם.

מעיין נשר: לכן זה לא מובן.

מעיין נשר: מה גם, כפי שציין חברי ב-PSD, זה לא המצב.

אליצור וייזר: אליצור, מבנק ישראל.

אליצור וייזר: לגבי ה-PSD, הוא מדבר באופן מפורש על micro organizations בארגונים קטנים ועסקים קטנים, שאין להם הזכות להחריג את עצמם מההוראות הצרכניות.

מעיין נשר: אני לא מדברת על micro organizations.

אייל דותן: כשזה בדין הישראלי, כשזה עסק זעיר, זה 5 מיליון.

אליצור וייזר: בסדר, אז 2 מיליון יורו שכתוב שם – לא לקחנו את ההקבלה ועשינו לפי שער יציג.

אליצור וייזר: עלתה פה איזו תפישה לגבי עסקים קטנים.

אליצור וייזר: התייעצנו במדדים של משרד הכלכלה ורשות לעסקים קטנים ובינוניים.

אליצור וייזר: בכל זאת היה פה מהלך, ואני חושב שאיתמר יכול להסביר טוב יותר מה היקף העסקים הקטנים.

רחל עזריה: אני רוצה לחזור לדברים שאמרתי בפתח הדיון.

רחל עזריה: אנחנו שמענו את קולכם.

רחל עזריה: ישבתם פה הרבה מאוד לוביסטים של הרבה מאוד חברות במשך 12 דיונים.

רחל עזריה: שטחתם את טיעוניכם.

רחל עזריה: חלקם קיבלנו.

רחל עזריה: אנחנו לא חייבים לקבל את כולם.

רחל עזריה: אנחנו פה חברי הוועדה עובדים אצל הציבור.

רחל עזריה: אתם עובדים אצל מעסיקים שלכם, וזה בסדר גמור.

רחל עזריה: אנחנו לא מחויבים לקבל את כולם.

רחל עזריה: יש הערות שקיבלנו; הרבה לא קיבלנו.

רחל עזריה: אנחנו עובדים אצל הציבור.

רחל עזריה: כל הניסיון עכשיו לקחת את זה לאם הדיון לגיטימי - לא.

רחל עזריה: אנחנו עושים מה שטוב לציבור.

רחל עזריה: שטחתם את טיעוניכם, שמענו אותם.

רחל עזריה: אנחנו ממשיכים.

רחל עזריה: בבקשה.

איתמר גזלה: איתמר גזלה, סוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, משרד הכלכלה.

איתמר גזלה: כמה דברים.

איתמר גזלה: ראשית, ציינתי, מבחינת שיעור העסקים, נתונים של הלמ"ס מדברים על עסקים מעל 20 מיליון – אני מדבר על 20 כי זה מה שיש בנתונים – כך הם מחריגים את זה.

איתמר גזלה: ואכן 98%, אבל – וזה אבל מאוד גדול – 54% מהמחזור השנתי בישראל, כלומר היקף העסקאות של עסקים מעל 20 מיליון הוא עצום, והוא הרבה יותר מחצי מהשוק.

איתמר גזלה: אז מבחינתנו, זה משהו אחד שצריך לגעת בו.

איתמר גזלה: דבר שני, העמדה שלנו אומרת – לא הגענו להסכמה לגמרי עם בנק ישראל בעניין הזה, אבל אנחנו לא מטילים על זה וטו – שהעניין שחברות בינוניות, שאיך שאנחנו מגדירים אותן כ-20 עד 100 מיליון – אין להן כוח מיקוח מול חברות אשראי.

איתמר גזלה: אנחנו יודעים שהן לא יכולות להתנות בחוזה, אם המוטב לא מסכים לזה, אבל אנחנו יודעים שיש גם הרבה מצבים שלא כולם פועלים בדיוק לפי החוק.

איתמר גזלה: אנחנו רואים את זה גם בהגבלים עסקיים ובעוד כל מיני דברים כאלה.

איתמר גזלה: אנחנו כן חושבים, ורוצים לציין פה את העמדה שלנו, שעסק בינוני, שמוגדר מבחינתנו עד 100 מיליון, אין לו כוח המיקוח שיש לעסקים גדולים מול חברות אשראי.

רחל עזריה: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: אני קודם כל באתי בגלל הפיקוח הפרלמנטרי.

חיים ילין: אותי פחות מטריד כרגע אם זה 100 מיליון, 30 מיליון או 50 מיליון.

חיים ילין: אלה סכומים שבחיים שלי לא חלמתי עליהם.

ארז קמיניץ: גם כשהיית ראש מועצה?

חיים ילין: אז חלמתי על סכומים הרבה יותר גדולים.

חיים ילין: כאדם פרטי – לא.

חיים ילין: שם זה היה מיליארדים.

ארז קמיניץ: ברור.

ארז קמיניץ: עוטף עזה.

חיים ילין: בפעם הראשונה יש לאופוזיציה לא פחות כוח מאשר לקואליציה.

חיים ילין: אני הוגן אתכם לחלוטין.

חיים ילין: אני נלחמתי בכל רפורמת הבנקים, גם שיהיה פיקוח פרלמנטרי - גם בוועדת כספים איפה שוועדת כספים, וגם בוועדת כלכלה איפה שוועדת כלכלה.

חיים ילין: אם מישהו מעיז להוריד פה את הפיקוח הפרלמנטרי, החוק הזה לא יעבוד.

חיים ילין: אני אומר את זה פה בגלוי.

חיים ילין: החוקים הללו יעברו בהסכמה של אופוזיציה וקואליציה.

רחל עזריה: שלב של הסכמות.

חיים ילין: אם אתן הוראה שהחוק הזה לא עובר – ואני בעדו, אבל לא אסכים שלא יהיה פיקוח פרלמנטרי.

חיים ילין: אין חיה כזאת.

ארז קמיניץ: למה אתה חושב שאין?

חיים ילין: סעיף 51(ב).

ארז קמיניץ: ראית בכמה סעיפים אחרים נוסף אישור הוועדה?

חיים ילין: אני בוועדת רפורמות מהיום הראשון, ועברתי את כל הבנקים, וראיתי כמה קשה לכם, ואני מבין שזה בירוקרטיה להגיע לוועדה, אבל אומר לך מניסיון – בוועדות בשנייה אחת מרימים את היד כמעט, אחרי שקוראים את החומר יום לפני.

חיים ילין: מי שמתעקש לסחוב את הכול זה התקנות, שמגיעות תמיד – עכשיו אני בכלכלה בתקנות – מה, הם חיכו שביבי יכריז על בחירות?

חיים ילין: לא יכלו להביא את זה לפני כן?

חיים ילין: מישהו נרדם.

חיים ילין: תמיד נרדמים.

חיים ילין: השיטה שתמיד בדקה ה-90 ובזמן פציעות אנחנו מביאים את הדברים- -

רחל עזריה: לא, פה הסיפור הוא אחר.

רחל עזריה: החוק הזה הוא סיפור אחר.

רחל עזריה: זה לא היה זמן פציעות אלא היה להפך.

רחל עזריה: לא על זמן פציעות.

רחל עזריה: מי המתנגדים?

רחל עזריה: משרד האוצר.

רחל עזריה: בואו נשמע את טיעוניכם.

אייל בן ישעיה: רשות שוק ההון, ליתר דיון.

אייל בן ישעיה: אנחנו רוצים להביא את עמדת שוק ההון ביחס לסעיף 51(ב).

אייל בן ישעיה: אנחנו סבורים שנכון לעכשיו, אין מקום להחרגה של עסקים גדולים מהסעיף.

אייל בן ישעיה: אנחנו חושבים שהדבר הזה, מבחינת נותני שירותי תשלום, יאלץ אותם עם כל הכוח להבין מה גודל הלקוח וגם לנהל מעקב אחרי הגודל כדי להבין אם הוראות החוק כן חלות או לא חלות, ולדבר הזה יש השלכות ישירות על הפיקוח שלנו.

רחל עזריה: אתם חושבים שעדיף בכלל בלי להחריג את העסקים הגדולים.

אייל בן ישעיה: או לקבוע את הסמכות בשלב מאוחר יותר.

רחל עזריה: משרד המשפטים.

ארז קמיניץ: היה אתמול דיון ארוך בסוגיה הזאת.

ארז קמיניץ: בסוף, אני חושב שכהרגלנו בקודש כמשרד משפטים, הצלחנו להגיע לאיזון הראוי, ויש הבנה שלנו – אני חושב של כל המשרדים; היתה על זה קצת מחלוקת – שככלל, הסעיף הזה נועד לעזור לעסקים קטנים.

ארז קמיניץ: זו היתת המחלוקת – מה עוזר לעסקים הקטנים.

ארז קמיניץ: העסקים הקטנים נדרשים הגנה, כי יש כשל שוק, כפי שצוין, בהתקשרות אתם.

ארז קמיניץ: לכן אנחנו מייצרים פה סעיף פטרנליסטי, חבר הכנסת ילין, שמגן על העסקים הקטנים.

ארז קמיניץ: אם שר האוצר יחשוב שיש בזה טעות, אז הוא ייזום תיקון תקנות.

ארז קמיניץ: זה לא כמו תקנות, שבטוח יגיעו לכנסת.

ארז קמיניץ: רק במצב שבו הוא יחשוב מראייתו את השוק שההגנה על העסקים הקטנים אינה אפקטיבית, הוא יבוא כדי לשנות, בהתייעצות אתנו.

ארז קמיניץ: אני חושב שדווקא הסעיף הזה, אם אתה מחפש סעיף פרלמנטרי – לא הסעיף הזה.

ארז קמיניץ: שמענו את ההערה של רשות שוק ההון.

ארז קמיניץ: אני לא חושב, שהפיקוח צריך לגבור על המהות בהקשר הזה.

ארז קמיניץ: אם החלטנו שאנחנו רוצים להגן על עסקים קטנים, אני בטוח שהרגולטור המוכשר יידע איך לאתר את המקומות שבהם אין הגנה על עסקים קטנים כאלה בהוראות חוזים כאלה ואחרות.

ארז קמיניץ: שמענו את המספר.

ארז קמיניץ: אנחנו חושבים שהוא בהחלט גבוה מדי, והמספר 30 מתאר נכונה יותר את הכלל המשפטים שאנחנו רוצים לייצר כאן.

ארז קמיניץ: הסעיף הזה – אני לא בטוח שדווקא עליו צריך לייצר את האמירה על הפיקוח הפרלמנטרי.

חיים ילין: כל פעם שאני שומע אתכם, אני מרגיש – בכלל למה אני נבחר ציבור, אם אני לא יכול לפקח על העבודה של הממשלה ושל הרגולטור?

ארז קמיניץ: יש כל כך הרבה מקומות אחרים, חבר הכנסת ילין, שהוסף פיקוח פרלמנטרי.

חיים ילין: לא יהיה.

רחל עזריה: משרד האוצר.

איציק דניאל: איציק דניאל, אגף התקציבים, משרד האוצר.

רחל עזריה: תגיד, לכמה דיונים הגעת?

איציק דניאל: נראה לי שלשליש.

איציק דניאל: יש פה נציגים ממשלתיים מספיק שמעדכנים אותנו.

רחל עזריה: חבל.

רחל עזריה: זה דברים שפתאום ברגע האחרון אנחנו מקבלים איזו דרמה.

רחל עזריה: לא ייאמן.

רחל עזריה: בזה אני מסכימה אתך על זמן הפציעות – במקום לנהל דיון כזה ב-11 הדיונים שהיו עד עכשיו.

חיים ילין: על זה אני מדבר – אם זה הגיע אתמול.

רחל עזריה: בבקשה.

איציק דניאל: כמו שאמרו לפניי משרד המשפטים, וכמו ששמעתם פה בוועדה, יש אולי מחלוקת לגבי ההשפעה של הסעיף הזה לגבי העסקים הקטנים.

איציק דניאל: כמובן, גם משרד האוצר וכל הגורמים פה הממשלתיים רוצים להיטיב עם העסקים הקטנים.

איציק דניאל: יש פרשנות לגבי איך הסעיף הזה ישפיע – האם לטובה, או ייתכן גם מצב שיפגע בעסקים הקטנים.

רחל עזריה: איך הוא יכול לפגוע בעסקים הקטנים?

איציק דניאל: תיתכן סיטואציה שעסק גדול, יהיה לו יתרון על פני עסק קטן במצב שהוא נותן שירות טוב יותר ללקוח, או שירות יותר זול, בזה שהוא מוותר על הגנות מסוימות מהחוק, שמתאפשר לו לוותר עליהן, ולעסק קטן לא מתאפשר.

איציק דניאל: לכן ייתכן – אנחנו לא אומרים בוודאות – שהסעיף הזה גם יפגע בעסקים הקטנים.

איציק דניאל: לכן אמרנו והגענו לפשרה כל הגורמים הממשלתיים, לסעיף שברירת המחדל שכרגע העסקים הקטנים לא יוכלו להתנות לגבי החוק, עם סמכות לשר האוצר לשנות.

רחל עזריה: אז נחזור לעמדת עמיתך מרשות שוק ההון, שנבטל את הסעיף הזה.

רחל עזריה: למה אנחנו צריכים את הסעיף הזה?

ארז קמיניץ: אנחנו רוצים להגן על עסקים קטנים, כי אנחנו מזהים כשל שוק.

ארז קמיניץ: יש מחלוקת בממשלה, מחלוקת מקצועית, האם הסעיף הזה יותר מגן או יותר פוגע.

ארז קמיניץ: בסוף, כשאני מזהה מחלוקת על כשל שוק - פלוני אומר כך או אומר אחרת, אני הולך לגורם שעוסק בנושא באופן שוטף, וזו הרשות לעסקים קטנים.

ארז קמיניץ: היא מכירה את העסקים הקטנים הכי טוב.

ארז קמיניץ: שאלנו אותה.

ארז קמיניץ: הרשות אמרה: כן, אנא עשו את הסעיף הזה, כי השוק- -

רחל עזריה: אתם מעדיפים שהסעיף יהיה, רשות לעסקים קטנים?

איתמר גזלה: זה התגלגל.

רחל עזריה: אנחנו ברגע האמת.

רחל עזריה: אתה רוצה לצאת לדיון קצר?

רחל עזריה: תצא להתייעצות.

איתמר גזלה: עשיתי את ההתייעצות שלי.

איתמר גזלה: המסקנה שלי שאו 100, ואם לא, אנחנו מעדיפים שלא תהיה החרגה.

ארז קמיניץ: חברת הכנסת עזריה, בסופו של דבר זו ההצעה שלנו.

ארז קמיניץ: זו הצעת חוק של משרד המשפטים.

ארז קמיניץ: אם יש משרד ממשלתי שיש לו בעיה עם זה, יש ועדת שרים – בבקשה.

ארז קמיניץ: בסופו של דבר אני חושב- - -

רחל עזריה: סליחה.

רחל עזריה: תראו, אני רוצה שהחוק יעבור.

רחל עזריה: זה המצב.

רחל עזריה: כולם רוצים שהחוק יעבור, נכון?

ארז קמיניץ: נכון, וכולם מבינים שמשרד המשפטים הוא גורם אובייקטיבי פה, ויש בו אנשים מוכשרים, שהצליחו להגיע לסעיף מאוזן.

ורד קירו-זילברמן: לא לעמדתנו.

רחל עזריה: אבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה.

רחל עזריה: אתה רוצה לעשות איזו התייעצות משלך?

ורד קירו-זילברמן: אני רואה את הנוסח הכתוב.

ורד קירו-זילברמן: אנחנו עומדים – וזו עמדת הלשכה המשפטית, ביד אחת, בהתייעצות אחת עם המשנה ליועץ המשפטי, עו"ד אתי בנדלר.

ורד קירו-זילברמן: אמרנו לכם – אנחנו דורשים אישור פרלמנטרי, דורשים הסכמה של ועדת הכלכלה, ואסביר למה.

ורד קירו-זילברמן: מדובר פה בשינוי של הוראות החוק.

ורד קירו-זילברמן: זה אומר שלמעשה משרד האוצר יכול להחליט – ואני חייבת לומר שהיתה לי שיחה עם גורם מאוד בכיר במשרד הכלכלה, שאמר לי: יום אחד אנחנו נחליט שכל העסקים יהיו מוחרגים מהחוק הזה.

ורד קירו-זילברמן: זה אפשרי לפי הנוסח הקיים כרגע.

ורד קירו-זילברמן: הם טוענים שזה יגן על העסקים הקטנים.

ורד קירו-זילברמן: יכולים להחריג למעט אותם סעיפים.

ורד קירו-זילברמן: יכולים לאיין את כל החוק.

ורד קירו-זילברמן: בעיקרון הפררוגטיבה תהיה של שר האוצר.

ורד קירו-זילברמן: אני רוצה להסביר שהשר האחראי על החוק הזה הוא שר המשפטים.

ורד קירו-זילברמן: אתם ויתרתם על סמכות שר המשפטים, העברתם אותה לאוצר בהתייעצות אתכם.

ורד קירו-זילברמן: המהות המשפטית היא שאנחנו מאפשרים פה למחוקק המשנה, לשנות בהוראה שאפילו לא תגיע לאישור ועדה פרלמנטרית את הוראות החוק המהותי.

ורד קירו-זילברמן: למה אנחנו עושים את כל החוק הזה?

ורד קירו-זילברמן: יום אחד יגיע שר האוצר, ויגיד: אף עסק קטן לא חוסה בהגנות החוק הזה.

ורד קירו-זילברמן: בשביל מה עשינו את החוק הזה?

ורד קירו-זילברמן: כרגע אנחנו רוצים את זה ככה.

ורד קירו-זילברמן: אנחנו הצענו פשרה ואמרנו: אם אתם רוצים להגדיל את הסכום, ולומר שעוד עסקים יחסו בצילו של חוק – בסדר גמור.

ורד קירו-זילברמן: אם אתם רוצים להקטין – אנחנו דורשים את האישור הפרלמנטרי.

ורד קירו-זילברמן: אם לא – אנחנו מתנגדים, ונדרוש להוציא את הסעיף הזה בכלל מהחוק.

ארז קמיניץ: אולי נמשיך הלאה, ונעשה התייעצות.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: נמשיך הלאה.

אייל דותן: הערה אחרונה, ברשותך, גברתי.

אייל דותן: ביקשנו אתמול בסעיף 77, בסעיף של מתי החוק ייכנס לתוקף, בקשה ספציפית רק לגבי חשבונות העו"ש.

אייל דותן: ראיתי, שהכניסו פה הרבה דברים אחרים שהרבה פחות צריכים את ההגנה הזאת מהעו"ש בבנקים, כמו 18 חודשים בכספומטים או כל מיני דברים מוזרים.

רחל עזריה: אז אתה רוצה שנוותר גם עליהם?

אייל דותן: לא.

אייל דותן: שנה לבנק להיערך לדבר הזה.

רחל עזריה: אני סומכת על הבנקים.

אייל דותן: רק לתקן את החוזים.

אייל דותן: רק להיערך.

אייל דותן: רק להדריך את העובדים.

רחל עזריה: בהפרדת כרטיסי האשראי עם ידעו תוך כדי המהלך, להיערך כל כך טוב, שהם הקימו את ביט ואת פפר ואת המסלול העוקף של כל העבודה שעשינו בכנסת.

רחל עזריה: אם יש מישהו שיודע להיערך לחוק שאנחנו מעבירים בכנסת לטובתו - זה הבנקים.

רחל עזריה: הם האחרונים שאני צריכה לתת להם עוד זמן, בטח בהזדמנות שבה אנחנו עוזרים סוף-סוף לצרכן בישראל.

רחל עזריה: אני מצטערת.

רחל עזריה: אתם תעמדו בזה.

רחל עזריה: אתם תעמדו בשנה.

רחל עזריה: הכול יהיה בסדר.

רחל עזריה: לא נאריך, ובזה זה נגמר.

רחל עזריה: גם מה שאתה אומר על העו"ש, אני ממש סומכת עליהם.

רחל עזריה: אם יש מישהו במדינה הזאת שיודע לפעול לטובתו לאורך כל הדרך, זה הבנקים.

רחל עזריה: לא דואגת בכלל.

רחל עזריה: אני לא צריכה לתת לכם עוד זמן.

רחל עזריה: תעבור להערה הבאה.

מעיין נשר: בכל זאת, למרות שאת אומרת כאמירה כללית שגופים מסתדרים, אני רוצה לתת דוגמה.

מעיין נשר: יש בסעיפים של הרשאות לחיוב חשבון, שנכנסו לחוק, שינויים מהנוהל שחל עלינו כיום.

מעיין נשר: נצטרך ליצור מערכת שיוצרת קשר עם מודעות מוטבים, מערכת ממוחשבת.

מעיין נשר: כדי ליצור מערכת ממוחשבת כזו, כדי שנוכל לעומד בסעיף, זה ענין של כשנה לפחות.

מעיין נשר: חוץ מזה, נושא החוזים.

רחל עזריה: אז תשקיעו בזה יותר זמן ויותר כוח אדם.

רחל עזריה: אנחנו לא נכנסים לדיון הזה.

מעיין נשר: הבנקים עוסקים ביישום של הרבה דברי חקיקה שהעבירו פה בשנתיים האחרונות בבית הזה.

מעיין נשר: יש חוק אשראי הוגן וחוק נתוני אשראי וחוק הניוד ו-open api.

מעיין נשר: יש עוד?

עדו מלין: גם החוקים של הגופים הפיננסיים החדשים.

רחל עזריה: אתם לא תוכלו להסתדר?

עדו מלין: ודאי שנוכל להסתדר, אבל הם מנסים ליצור עיכוב.

עדו מלין: לא נסכים לזה.

עדו מלין: לנו יותר קשה, ואין תקציבים.

עדו מלין: לנו אין התקציבים של הבנקים.

רחל עזריה: אנחנו לא בדיון הזה.

רחל עזריה: תקצו לזה כוח אדם, במקום להקצות כוח אדם למסגרות ומסלולים שעוקפים את כל החקיקה שאנחנו עושים פה.

רחל עזריה: די.

רחל עזריה: אנחנו במציאות מקבילה.

רחל עזריה: פעם אחר פעם אנחנו מבינים פה – אנחנו מחוקקים חוקים, ואתם באים ועושים את המעקף שלכם, והחוקים לא חלים עליכם.

רחל עזריה: זה קרה גם בוועדת P2P, זה קרה גם בוועדת שטרום.

רחל עזריה: זה לא יקרה גם הפעם.

רחל עזריה: אנחנו לא ניתן לכם עוד זמן כדי להיערך ולייתר את החוק הזה.

רחל עזריה: החוק הזה הוא חוק חשוב, עבדנו עליו מאוד קשה כדי להעביר אותו.

רחל עזריה: הוא מסייע גם לאזרחי מדינת ישראל, לכל הלקוחות של הבנקים, הוא מסייע ללקוחות של כל המערכת הפיננסית.

רחל עזריה: הוא מסייע לפינטק, שהיא פה בישראל תקוע – אנחנו startup nation רק לא בזה.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: בכלל הבנקים.

רחל עזריה: העניין הזה נגמר.

רחל עזריה: לא תהיה הארכה אפילו ביום אחד, ואמרתי לכם שאני רוצה שהחוק הזה ייכנס לתוקף חצי שנה, לא שנה.

רחל עזריה: זה שאני לא משנה את זה עכשיו לחצי שנה - גם האופוזיציה תסכים לזה, וגם הקואליציה.

רחל עזריה: כל חברי הבית יסכימו – זה רק מנחמדות.

רחל עזריה: תמשיכו ככה – זה יתקצר לחצי שנה.

רחל עזריה: בבקשה, התייחסויות נוספות.

בני לרנר: תודה.

בני לרנר: בני לרנר, ישראכרט.

בני לרנר: לגבי 19(ב), "או במועד סביר אחר אשר נקבע בחוזה בין נותני שירותי התשלום".

בני לרנר: לפי הנוסח הזה, צריך הסכמה פוזיטיבית שלו, ואם אכניס לתוך החוזה מועד אחר, מישהו יכול לטעון שזה תנאי מקפח.

בני לרנר: אז "אשר נקבע בחוזה" – זה הכול.

רני נויבואר: אנחנו מכירים הסכמות בחוזים.

בני לרנר: החוזה שלי הוא חוזה גנרי.

רני נויבואר: אבל זה המשמעות של חוזים גנריים בעולם הזה.

רני נויבואר: מה שכתוב פה, הוסכם.

רני נויבואר: ככה זה דיני חוזים.

רני נויבואר: תקנות קובעים, חקיקה מחוקקים, והסכמים מסכימים.

רני נויבואר: בואו נתקדם.

בני לרנר: סעיף 29(א1ב).

בני לרנר: התיקון שאמרת בעל-פה, אני מבקש לתקן אותו.

בני לרנר: "פרט זיהוי של המשלם או פרט זיהוי מאמצעי התשלום".

בני לרנר: למה – כי היום אין כל ה-16 ספרות אלא יש רק 4 ספרות.

רני נויבואר: למה אתה לא שם 0, ומהצד השני, למה אתה לא שם את כל המספר?

רני נויבואר: אתה רוצה מספר שנותן לך פרט זיהוי.

בני לרנר: כי אנשים איבדו את השובר, ואז היו גונבים.

בני לרנר: לכן פרט זיהוי "מאמצי התשלום" – לא "של אמצעי התשלום".

בני לרנר: זה מהותי, כי היום בפרוטוקול שבא זה 4 ספרות.

בני לרנר: שבא לא כפופה לחוק הזה.

בני לרנר: לא ניתן להשפיע על שבא.

בני לרנר: היום כל פרוטוקולי אשראי בשובר שמוציאים, מוציאים 4 ספרות אחרונות של כרטיס האשראי.

בני לרנר: אי-אפשר לשנות את זה.

בני לרנר: החוק הזה לא ישנה את פרוטוקול שבא.

בני לרנר: בבקשה.

רני נויבואר: אנחנו מבקשים להבהיר לפרוטוקול שהכוונה היא כן פרט זיהוי לצורך העניין, שזה יכול להיות גם 4 ספרות ולא כל המספר השלם.

רני נויבואר: זה עניין יותר של חידוד הנוסח.

עדו מלין: זה יכול להיות גם רק שם?

רחל עזריה: זה בהתאם להתייחסות של משרד האוצר אתמול?

רני נויבואר: לא.

בני לרנר: זה או.

רחל עזריה: הלאה.

עדו מלין: זו שאלת הבהרה, כי זה שינוי.

עדו מלין: אנחנו לא עוסקים עדיין בכרטיסי אשראי והעברות תשלום.

עדו מלין: המוטבים הרבה פעמים, השמות הם ללא תעודות זהות של המוטב מחו"ל.

רני נויבואר: לא אמרנו תעודות זהות.

רני נויבואר: פרט זיהוי.

עדו מלין: אני יודע.

עדו מלין: פרט זיהוי של המשלם, מבחינתי זה רק שם.

רני נויבואר: לא ביקשתי תעודת זהות.

עדו מלין: בסדר, פרט זיהוי כולל שם.

עדו מלין: תודה רבה על ההבהרה.

בני לרנר: הערה אחרונה.

בני לרנר: 17(ב).

בני לרנר: מחיקת הסעיף הופכת, ולא אומר חברות האשראי – אומר: כל פינטק קטן – לחברות ביטוח של המשלם לעניין עסקת היסוד.

בני לרנר: מחיקת הסעיף הופכת גם כל פינטק קטן לחברת ביטוח של עסקת היסוד.

בני לרנר: הרוב המוחלט של עסקות היסוד במדינת ישראל הן עסקות בתשלום אחד.

בני לרנר: התוצאה של המחיקה היא שהם אמורים לבטח ולשאת בנזק.

רחל עזריה: טוב.

רחל עזריה: נגמרו הנאומים.

רחל עזריה: בבקשה.

רחל עזריה: אם אתם רוצים לשנות – לא? הלאה.

בני לרנר: תודה לגברתי יושבת הראש, על הניהול.

אריאל גנוט: אריאל גנוט, חברת גמא.

אריאל גנוט: רציתי להתייחס לסעיף 18.

אריאל גנוט: כשדיברנו על הסעיף הזה, דיברנו על כך שבמקרה של אי-סולובנטיות של בית עסק, יש חובה לעצור את התשלומים לצרכנים, למחזיקי הכרטיס, כדי שהם לא יחויבו כשהם לא קיבלו תמורה.

אריאל גנוט: אז אמרנו שיש בתי עסק כמו סופרים, שגם אם נכנסים למצב למצב של אי-סולובנטיות, אין טעם להתחיל במהלך של לעצור את העסקאות, כי כולם יצאו עם הסחורה מהסופר.

אריאל גנוט: הסעיף תוקן והוסיף המשפט שזה רק לגבי בתי עסק שמספק נכסים באספקה שאינה מיידית.

אריאל גנוט: אבל נותרה עדיין בעיה - אם יש בית עסק, חנות רהיטים, שמספקת אחרי 60 יום, אבל מדובר בעסקה ב-36 תשלומים שבוצעה לפני שנתיים וחצי.

אריאל גנוט: הרהיטים כבר בבית.

אריאל גנוט: רצינו להוסיף – רק אם יש חשש סביר שהעסקה הזו לא סופקה.

רני נויבואר: הסעיף הזה הוא סעיף קטגורי שמותנה בחדלות פירעיון- - - שכבר הוערו בעבר, שכבר לקוחות שילמו, והעסקים נכנסו לחדלות פירעון, וכספים המשיכו להיגבות מחשבונם של לקוחות עבור סחורה שלעולם לא תסופק.

רני נויבואר: אנחנו סבורים לצורך העניין, שזה סעיף קטגורי במובן הזה שמרגע שקורה אירוע כזה, וניתן צו, והובא לידיעת וכו', וכל התנאים, ויש משפט באירוע הזה, המשמעות היא שלא נוכל להתעסק בבחינה פרטנית של כל אחת מהעסקאות.

רני נויבואר: מה שכתוב בתנאים בסעיף.

רני נויבואר: לא שינינו את הנוסח.

אריאל גנוט: אבל זה לתת שיקול דעת לסולק.

רני נויבואר: צמצמנו איפה שאנחנו יכולים.

רחל עזריה: נעשה שינוי.

רחל עזריה: אני מבינה שהוא לא 100% ל - התייחסויות נוספות.

אריאל גנוט: גברתי אמרה פה בתחילת הישיבה, שמדובר פה - ציינה שהחוק הזה מטרתו להגן על הציבור, זה שמשתמש באמצעי תשלום.

אריאל גנוט: הציבור הזה זכאי להגנה בחוק הזה מפני ספקי אמצעי התשלום.

אריאל גנוט: הוועדה הזו, הוועדה שאנו יושבים בה, הגיעה בוועדת שטרום להישג עצום – שבתי עסק שזכאים להגנה בחוק הזה, יוכלו לפעול בצורה מאוגדת.

אריאל גנוט: ועדת שטרום קבעה שבתי עסק שבעבר שילמו עמלות סליקה מאוד גבוהות, יכלו להתאגד תחת מאגדים, שבפועל מה שקרה בשנה האחרונה, מאגדים קמו, קיבלו רשיון מרשות שוק ההון, התקשרו עם סולקים, ופועלים היום עם אלפי בתי עסק, והורידו את עמלות הסליקה.

אריאל גנוט: זה הישג – אני חושב אחד ההישגים הגדולים, אם לא הגדול ביותר, האופרטיבי כרגע של ועדת שטרום, שקורה כרגע בשטח.

אריאל גנוט: מה הבעיה שהחוק הזה יוצר להישג הזה – החוק הזה קובע שבתי עסק יוכלו להתאגד אך ורק אם העסקאות מבוצעות בכרטיסי פלסטיק.

אריאל גנוט: הרי מה היתה מטרת החוק הזה – הוא הגדיל את ההיצע של אמצעי תשלום גם לאפליקציות.

אריאל גנוט: גם לפפר, גם לביט, גם לאפליקציות שיפותחו על-ידי חברות כרטיסי האשראי.

אריאל גנוט: בפועל בתי העסק הקטנים שזכו להגנה בוועדת שטרום בזה שהם יכולים להתאגד, בחוק הזה כתוב שהם יכולים להתאגד אך ורק תחת כרטיסי פלסטיק ולא תחת אפליקציות.

רחל עזריה: משרד המשפטים, זה נכון?

איציק דניאל: אתייחס.

איציק דניאל: כמו שאריאל אמר, באמת בחוק שטרום חיינו סולקים לבוא ולהתקשר עם מאגדים, וכרגע סולקים מוגדרים סולקים של כרטיסי חיוב.

איציק דניאל: אריאל מבקש להרחיב את החיוב גם לאמצעי תשלום אחרים.

איציק דניאל: בזמנו, כשעשינו את חוק שטרום, עמד לנגד עינינו מצב עובדתי קיים שלא נוצר המאגדים.

איציק דניאל: היה כשל שוק, ונדרשנו לבוא ולחייב ולהתערב בשוק כדי ליצור את הפונקציה הזו.

איציק דניאל: העולם שאריאל מתאר הוא עולם עתידי, שכרגע לא קיים.

איציק דניאל: עדיין לצערנו הרב אמצעי תשלום מתקדמים אחרים, שהם לא כרטיסי חיוב, אינם נפוצים, ואינם עושים בהם שימוש בתי עסק ולא לקוחות.

איציק דניאל: לכן נכון להיום אנחנו לא רואים מקום להתערב.

רחל עזריה: סליחה, אני לא אוהבת לעשות דברים כאלה – זה כי לא היית בדיונים.

רחל עזריה: הכלל שהגדרנו – שאנחנו לא פוגעים בשום דבר עכשיו, אבל אנחנו גם מוודאים שאנחנו לא מייצרים מצב שאנחנו מונעים מפעילות עתידית שאנחנו מבינים שעשויה להתרחש.

רחל עזריה: אם זה יכול לקרות, התשובה שזה לא קורה כיום היא לא תשובה רלוונטית.

איציק דניאל: אנחנו לא אוסרים.

רני נויבואר: הם רוצים פריבילגיה שניתנה להם בחוק שטרום, שהכריחו גופים להתקשר אתם, כי היתה מערכת מסוימת, והבנו שיש קשיים.

רני נויבואר: ניתנה פריבילגיה מסוימת.

רני נויבואר: מה שהאוצר אומר, שעכשיו נכריח את כל האפליקציות לתת את אותה פריבילגיה לגמא או לחברות אחרות שמאגדות – אנחנו צריכים לבחון לאן השוק מתפתח, לראות אם יש בעיות שנוצרות בו.

רחל עזריה: אנחנו יכולים לעשות, שאנחנו מכניסים בחוק שבעוד שנה?

רני נויבואר: אבל אני רוצה לחדד – זה בכלל קשור לחוק הרישוי.

רני נויבואר: אתמול גם השבנו.

רני נויבואר: זה לא בחוק הזה.

קריאה: לא נכון.

רני נויבואר: זה אפילו כמעט בגדר – לא נעים לומר את המילים הגסות - נושא חדש – התיקונים העקיפים שאנחנו הצענו זה התאמות של החוקים הרלוונטיים, חוקים אחרים שכתובות שם המילים: כרטיסי חיוב.

רני נויבואר: עכשיו הם אומרים: אנחנו רוצים לפתוח את החוק ההוא, ואנחנו שם, ורוצים לקבל פריבילגיות – בבקשה.

רני נויבואר: הדבר הזה עלה אתמול.

רני נויבואר: לא נכתב בהערות שלהם.

רחל עזריה: יבוא חוק הרישוי בעוד חצי שנה, שנה – אין בעיה.

רחל עזריה: הכול טוב.

רחל עזריה: לא צריך עכשיו.

רחל עזריה: זה חוק הרישוי.

אריאל גנוט: רציתי רק לבקש שהדבר הזה יובא בחשבון בחוק הרישוי, שלא ייפגעו זכויות בתי עסק.

רחל עזריה: לא ייפגעו.

רחל עזריה: בחוק הרישוי יתנהל הדיון.

רחל עזריה: בבקשה, הדובר האחרון ועוברים להצבעה.

אביעד לחמנוביץ: אביעד לחמנוביץ, מימון ישיר.

אביעד לחמנוביץ: בהמשך לשיחות שניהלנו עם משרד המשפטים רק רצינו להבהיר שעסקאות של הלוואות שניתנות ללקוחות בבתי עסק, כאשר לבקשת הלקוח כספי ההלוואה מועברים לבתי עסק- - -

רני נויבואר: העברה כספית אינה עולה כדי שירות תשלום.

אביעד לחמנוביץ: נכון.

רחל עזריה: בבקשה, מילה אחרונה.

ברוך אלפיה: זה עדיין במסגרת התיקונים, אז אני מרשה לעצמי.

ברוך אלפיה: בנושא כשל תמורה, העליתי נקודה, שלא כל בתי העסק הם מסוג פושטי רגל ועושים תוכנית הבראה כזו או אחרת.

ברוך אלפיה: יש בתי עסק אותנטיים, לגיטימיים, סוברניים, ואנחנו קובעים פה שהזכות של הלקוח להתקיים – ראו 17(א), שורה אחרונה – רק ממועד מתן ההודעה.

ברוך אלפיה: ואני טוען שאם עברו לו שני תשלומים, והוא לא קיבל את המוצר, צריך להחזיר לו את הכסף של עסקת ה- - -

רני נויבואר: אני שמחה שהעלית את זה.

רני נויבואר: זה רק אומר שנתנו פה פתרון שמאוזן לכל הצדדים.

ברוך אלפיה: העליתי את זה בעבר.

רני נויבואר: אנחנו מסכימים עם ברוך.

רחל עזריה: בבקשה.

רחל עזריה: אנחנו נקבל.

ורד קירו-זילברמן: אומר למה הגענו, לגבי סעיף 51(ב), נושא איסור ההתניה.

ורד קירו-זילברמן: מה שיקרה – ככל שרוצים להעלות את הסכום, כלומר להכניס עוד עסקים בגדר החוק – לא נתעקש על אישור ועדת כלכלה, אבל במצב שבו רוצים להוריד את הסכום, כלומר להוציא עוד עסקים מגדרי ההגנות הצרכניות של החוק, הדבר יובא לאישור בהסכמת ועדת הכלכלה של הכנסת.

ורד קירו-זילברמן: אני רוצה לציין עוד עניין ניסוחי.

ורד קירו-זילברמן: התבקשנו פה לא לקרוא לזה עסק גדול, כדי שלא תהיה הגדרה מטעה, אלא ניתן לזה שם אחר, שהמהות תהיה אותם עסקים שיכולים להתנות על הוראות החוק הזה.

רחל עזריה: נעשה עוד שינוי אחד – 10 ימים נחזיר ל-7 ימים.

רחל עזריה: השתכנעתי שאין סיבה למנוע מלקוח.

ארז קמיניץ: אפשר 8 ימים, שירגישו שקרה משהו.

עדו מלין: התיקון הזה נועד, בין היתר, לגופים כמו אצלנו, שהתנועה הלוך ושוב אורכת יותר גם מול חו"ל.

רחל עזריה: אז שמונה ימים.

רחל עזריה: תחשבו על זה – אדם שילם, הכסף לא חוזר.

רחל עזריה: אז נשנה לשמונה ימים.

רני נויבואר: אני אומר אילו סעיפים – 27, 28 ו-29.

רני נויבואר: בכל מקום בחוק.

עדו מלין: העוסקים החדשים זה עניין לתחרות.

עדו מלין: אתם צריכים לתת לנו זמן להיערך.

רחל עזריה: תודה.

רני נויבואר: אנחנו מבקשים, לאור ההערה שנשמעה כאן מאיגוד הבנקים, היחס בין 20 ל-19(ו), איגוד הבנקים שאל משהו ואנחנו הבהרנו את זה.

רני נויבואר: אנחנו מבקשים אישור מהיועצת המשפטית, להבהיר את זה בנוסח.

ורד קירו-זילברמן: ככל שהמהות ברורה ויש עליה הסכמה.

רחל עזריה: זה עניין רק של הנוסח.

רחל עזריה: את יודעת איפה אנחנו משנים מ-7 ל-8?

ורד קירו-זילברמן: כן.

רחל עזריה: יפה.

רחל עזריה: אני מעלה להצבעה את הצעת חוק שירותי תשלום, התשע"ח-2018, מ/1246א, לרבות כל השינויים שנמצאים בנוסח, שהוקראו, שונו והוגדרו במהלך הדיון.

רחל עזריה: מי בעד – ירים את ידו.

רחל עזריה: מי נגד?

רחל עזריה: בעד החוק – פה אחד

רחל עזריה: החוק עבר פה אחד.

רחל עזריה: בבקשה.

רחל עזריה: אתה תקבל זכות דיבור במליאה.

ארז קמיניץ: אני מבקש להודות ליושבת-ראש הוועדה וגם לחבר הכנסת ילין שנמצא פה.

ארז קמיניץ: העברתם היום – אנחנו מקווים שזה יעבור במליאה, אבל לפחות בוועדה – עבר חוק חשוב מאוד.

ארז קמיניץ: לא רוצה לומר מהפכני, אבל ודאי חוק פורץ דרך, שיש בו הסתכלות עתידית על העולם העתידי.

ארז קמיניץ: במובן הזה – אמרתי גם בדיון הראשון – אני חושב שיש פה משימה משמעותית, גדולה ויפה שלקח על עצמו משרד המשפטים, הגברת נויבואר וגם הגברת מרטנר שלצערי, לא נמצאת פה, ובוודאי ראויה לשבחים רבים יחד עם משרדי הממשלה אחרים, בנק ישראל, רשות שון ההון ואגף תקציבים וגם הרשות לעסקים קטנים, ואם שכחתי מישהו, אני מתנצל, אבל נעשה פה מאמץ ממשלתי מאוד משמעותי להעביר לאישור הכנסת חוק חדש וחדיש לטובת אזרחי מדינת ישראל.

ארז קמיניץ: עם החוק הזה והשלמת רגל הרישוי, שתגיע אחר כך, נצליח לתת מענה משפטי טוב לאמצעי תשלום חדשים, שמתחדשים כל העת, וסוף-סוף נהיה מוכנים עם הפלטפורמה המשפטית לפני שהטכנולוגיה מגיעה.

ארז קמיניץ: זה משהו חדש גם מבחינתי – הרבה שנים בתחום.

ארז קמיניץ: סוף-סוף אנחנו מצליחים לצעוד יחד עם השוק.

ארז קמיניץ: אני רוצה להודות לגברתי שנדרשת לדבר הזה בלוח הזמנים הזה.

ארז קמיניץ: עשיתם עבודה מצוינת.

ארז קמיניץ: תודה לכולכם .

רחל עזריה: בבקשה.

חיים ילין: ארז, אני מסכים אתך.

חיים ילין: בסוף נלחמנו פה משך שלוש ומשהו שנים, שגם הפלטפורמות החדשות – מהפינטקס עד כל מה שאתה רוצה, שהמוח היהודי נמצא שם – אנחנו לא יכולים לצפות את העתיד, כי המוחות האלה רצים הרבה יותר מהר ממך, ממני ומכולנו פה יחד.

חיים ילין: הנקודה היא תמיד לנסות לעשות תשתית משפטית שבעצם, מצד אחד, הכוחל פתוח, מאפשרת, ומצד שני, היא קובעת גבולות מאוד ברורים.

חיים ילין: זו החוכמה היום, זה כמו לנהל באי-ודאות.

חיים ילין: זה כמעט משימה בלתי-אפשרית, אבל עובדה שאנחנו עושים את זה.

רחל עזריה: בבקשה.

רני נויבואר: ממש בזריזות אומר תודה לכל מי שעזר לנו במהלך הדרך – קודם כל, תודה לכל השותפים שבאו.

רני נויבואר: חברים, גם כשהערתם וגם כשלא הסכמתם - תודה לכם, על העבודה הטובה שעשיתם.

רני נויבואר: בנוסף, תודה כמובן לצוות הוועדה הנפלא שליווה אותנו, למנהלת הוועדה הנהדרת, ליועצת המשפטית שהשקיעה בנו כל כך הרבה זמן, ואחרונה חביבה, מבחינת צוות הוועדה – ליושבת הראש המצוינת ולחברי הכנסת שליוו אותנו במהלך הדרך.

רני נויבואר: אנחנו רוצים להודות גם על הדיונים המעולים שניהלה ועל זה שהיתה לה סבלנות מרובה לשמוע פה את כל ההערות.

רחל עזריה: לפעמים אותה הערה מחמישה לוביסטים שונים.

רחל עזריה: זה היה מאוד מרשים.

רחל עזריה: אני יודעת שלא באתם מתואמים.

רני נויבואר: תודה לכל חברי הצוות והממשלה והתאגידים הסטטוטוריים, שהיו כאן כי נעשית כאן באמת עבודה משמעותית, וכולם התגייסו כדי להעביר את זה הלאה.