ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 881, 2018-12-10 13:00

איתן כבל: שלום לכולם.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, הרשם – מה שלומך?

איתן כבל: – הדובר, ערוץ הכנסת, חברותיי וחבריי, אנחנו מתחילים ברשותכם את הדיון.

איתן כבל: יש כאן שני נושאים שעל סדר יומנו, שאנחנו דנים בהם היום.

איתן כבל: הראשון הוא: ייבוא ירקות ופירות פרוע לישראל מאיים על החקלאות המקומית, של חבר הכנסת איתן ברושי ושל חבר הכנסת סידה דן.

לאה ורון: נכון.

לאה ורון: מדובר בדיונים מהירים.

איתן כבל: כן, דיונים מהירים.

איתן כבל: אז אנחנו נתחיל ברשותכם; נפתח ונאפשר לחבר הכנסת ברושי.

איתן כבל: אני לא רואה את דן סידה עדיין.

איתן כבל: בבקשה, איתן.

איתן ברושי: אדוני יושב-ראש וחבריי, אני אעשה את זה בקיצור כי באמת מזמן לא ראינו ציבור גדול כזה שהתאסף במיוחד לדיון הזה, איתן, בראשותך.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד שאתמול הייתי במטולה, ב-7:30 נפגשתי עם ראש המועצה, הסתובבתי על המערכת.

איתן ברושי: היום נפגשתי עם חקלאים במטולה, ושאלתי: מה הדבר הכי חשוב לכם?

איתן ברושי: החקלאים אמרו שהבעיה שלהם זה לא חיזבאללה, אלא מדיניות הממשלה.

איתן ברושי: דווקא ישבו מגדלי פירות – לא דווקא, זה בעיקר התחום – והתלוננו על ייבוא של פירות וכל מה שקשור.

איתן ברושי: והדיון הזה שאנחנו ביקשנו, חברי דן יחד איתי, הוא כתוצאה של פנייה של ארגון מגדלי ירקות של החברים שיושבים פה, גם צבי אלון המנכ"ל ומאיר יפרח מזכיר הארגון, על חשש שכבר נחתמים הצווים לימים הקרובים, לחגים הבאים.

איתן ברושי: וזה אחרי שהיה ניסיון בחגים קודמים, שהייתה בהלה או יוזמה של גורמים כאלו או אחרים לאפשר ייבוא, שקודם כול לא היה חסר, ובעיקר זה לא הוריד את המחירים.

איתן ברושי: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, לעצור את שגעון הזה, שגורם ליבוא שלא לצורך ושתוך כדי כך הוא גם פוגע באיכויות וגם ביכולת הקיום של החקלאים.

איתן ברושי: קודם כול, המסורת הזאת של החלטות להביא לחגים תוצרת חקלאית טרייה, בעיקר ירקות ופירות בטרם בדקו את הצורך וזמן רב לפני שיודעים את הנתונים – כבר נותנים את האישורים.

איתן ברושי: ולכן, הדיון הזה הוא לא מוקדם מדי.

איתן ברושי: הוא בדיון בזמן כדי שתהיה פה אמירה ברורה למשרד החקלאות.

איתן ברושי: יש לנו את היכולת לספק את הצרכים של השוק המקומי.

איתן ברושי: וייבוא צריך לעשות רק כשאין ברירה, רק במידה הנכונה, בלי לפגוע בחקלאות המקומית, בלי לפגוע בצרכנים ולא בבריאות שלהם.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להסתפק בזה, כדי לאפשר לחברים פה, שבאו מרחוק, לדבר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: בואו, ברשותכם, נתחיל עם מזכ"ל תנועת המושבים.

איתן כבל: בבקשה, חברי מאיר צור.

מאיר צור: תודה.

מאיר צור: תודה רבה איתן.

מאיר צור: איתן ברושי זה המובן מאליו שהוא נמצא במקום שהוא נמצא, גם אתה, איתן כבל, למי שמכיר אותך, זה גם המובן מאליו, אבל זו הזדמנות גם להודות לך על הפעילות הנמרצת לטובת החקלאים והחקלאות בכל הזדמנות.

מאיר צור: תראה, אני רוצה להסביר מה זה הייבוא הזה בעצם.

מאיר צור: הייבוא הזה הוא בראש ובראשונה ייבוא של אבטלה ממקום אחר לכאן.

מאיר צור: אני מסתכל על הצד של החקלאים.

מאיר צור: בסוף אם אתה רוצה לאכול – ישובים פה מגדלי המלפפונים מאחיטוב – בסוף אם אתה רוצה לאכול מלפפון - - -

איתן כבל: אחיטוב זה הבסיס, נכון?

עמיר ריטוב: בסיס למה?

איתן כבל: למלפפונים.

עמיר ריטוב: כן.

מאיר צור: מעצמת מלפפונים, כן.

קריאה: תוסיף לזה את העגבניות, זה נחמד.

צבי אלון: 60% מהייצור הארצי.

מאיר צור: בסוף אני חושב, ופה זה הכלכלה שלא מתחברת בין תפיסת עולם שלנו לתפיסת עולם של הממשלה.

מאיר צור: כבוד היושב-ראש, כדי לאכול מלפפונים, לקנות מלפפונים במחיר סביר במשך 10 חודשים בשנה, צריך שחודשיים בשנה המחיר יהיה קצת יותר גבוה.

מאיר צור: כי החברים באחיטוב לא מגדלים כל השנה מלפפונים כי למכור רק ב-1.8 שקל ולהפסיד כסף.

מאיר צור: אם את הכלכלה הזאת לא מבינים יש כאן תקלה.

מאיר צור: בסוף הם 10 חודשים מקושי מתגלגלים, חודש אחד מוכרים ב-4-3.5 שקלים, קצת נושמים, וחודש ב-5 שקלים, ומה זה הם חיים גם את השנה הבאה.

מאיר צור: אם את זה לא מבינים, מה שיקרה יהיה כאן ייבוא כל השנה.

מאיר צור: וכל השנה יהיה ב-4 שקלים.

לאה ורון: למה זה ככה?

מאיר צור: זה בנוסף לתפיסת עולם מעוותת שאפשר לקנות הכול בחור של הגרוש.

מאיר צור: אני חושב שקריאה צריכה לצאת מכאן שאנחנו - - -

לאה ורון: למה התנודות במחיר?

מאיר צור: התנודות במחיר בגלל שחקלאות זה חום וקור, זה צמחים, זה דבורים, זה חגים, אלף ואחד דברים אחרים.

איתן כבל: מחלות, לצערנו.

מאיר צור: וזה גם ייבוא.

מאיר צור: דוגמה מצוינת זה הבצל.

מאיר צור: מה שקורה עכשיו עם הבצל, שהוא יקר ואי-אפשר לעשות מרק בצל.

מאיר צור: למה אי-אפשר לעשות מרק בצל?

מאיר צור: כי במשך שנים, בתקופה הזאת הביאו בצל בכמויות גדולות, לא היה כדאי לגדל, והנה היום אין בצל.

מאיר צור: בכל העולם אין בצל.

מאיר צור: יש תקלה.

איתן ברושי: בכל העולם תקלה.

מאיר צור: יש תקלה במקום אחר, ופה לא גידלו בצל, וזה מה שקורה.

מאיר צור: אדוני היושב-ראש, חד וחלק מפה צריכה לצאת קריאה ברורה מאוד, שמאחדת לא רק את החדר אלא מאחדת את כל עם ישראל, גם את סוף השולחן שיושבים בו היבואנים, יושבים הרשתות, שאנחנו נעזרים בהם.

מאיר צור: הם הלקוחות שלנו, אבל הם גם צריכים לזכור שהם הלקוחות גם ברגעים שאנחנו כל השנה – וצריכה לצאת מפה קריאה שמדינת ישראל, מממשלת ישראל, הכנסת, עם ישראל רואים בייצור המקומי ערך בל יעבור.

מאיר צור: ועושים הכול כדי לייצר פה את כל הדברים שאפשר, ובוודאי פירות וירקות ועוד דברים אחרים, אפשר לעשות כאן בלי בעיות.

מאיר צור: תודה רבה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: כבוד היושב-ראש, רק אם אפשר להעיר?

איתן כבל: שם ותפקיד?

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני גלית, דוברת התאחדות האיכרים.

גלית חזקיה הרשקוביץ: מאיר, עם כל הכבוד, לך יש שיח ישיר עם שר האוצר.

גלית חזקיה הרשקוביץ: זו לא מדיניות של הממשלה, זו מדיניות האוצר.

מאיר צור: אני רואה שחזרת פוליטיקאית.

גלית חזקיה הרשקוביץ: רגע, תן לי לסיים.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני מנסה להגיד משהו.

מאיר צור: בואי, האינטליגנט שלך לא נמצא כאן.

מאיר צור: את לא צריכה לקבל יותר מהגובה שלך.

מאיר צור: בואי, את בסך הכול דוברת.

מאיר צור: יאללה, נעבור הלאה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני רוצה להגיד משהו, כי מדובר במדיניות – אני רוצה להגיד משהו לפרוטוקול.

גלית חזקיה הרשקוביץ: מדובר במדיניות של שר האוצר ולא של הממשלה.

איתן כבל: לא נתתי לך לדבר, יקירה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: נתת לי.

גלית חזקיה הרשקוביץ: עשיתי ככה ואמרת לי - - -

איתן כבל: אני חשבתי שיש לך הערה, לא שיחה.

איתן כבל: זו הערה.

איתן כבל: גלית.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני רוצה לומר הערה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: זו המדיניות של שר האוצר ולא של הממשלה.

לאה ורון: את לא קיבלת רשות דיבור.

מאיר צור: והיא גם לא צריכה לקבל.

מאיר צור: היא לא חקלאית, והיא לא מייצגת חקלאים.

מאיר צור: היא מייצגת את חברת "עמיר", והיא לא צריכה להיות חקלאית.

 << אורח >> חיים חבלין: ביום שכל החקלאים יהיו ביחד, המשיח כבר יגור פה ויהיה הסכם שלום גם.

 << אורח >> חיים חבלין: זו הבעיה שלנו.

מאיר צור: החקלאים ביחד.

מאיר צור: הם לא מהחקלאים, הם לא חלק מהחקלאים.

מאיר צור: היא באה הנה לעשות פרובוקציות.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני דיברתי עניינית.

איתן כבל: הדובר הבא עמיר ריטוב, בבקשה.

איתן כבל: רק תציג את עצמך, עמיר.

עמיר ריטוב: אני עמיר ריטוב.

עמיר ריטוב: אני ראש המועצה האזורית לב השרון ויושב-ראש מרכז המועצות האזוריות בישראל.

עמיר ריטוב: כתבתי איזשהו מאמר לאחרונה בנושא החקלאות, וקיבלתי טלפון – נראה לי שאפשר לחשוף את זה, זה לא כזה סודי – מבן, מנכ"ל משרד החקלאות.

עמיר ריטוב: הדבר היחידי שהפריע לו שם הוא שכתבתי – הוא התחיל להתווכח איתי לגבי הנושא של הייבוא, שזה לא כך.

לאה ורון: הוא הוזמן לישיבה היום.

עמיר ריטוב: הוזמן ולא הגיע.

עמיר ריטוב: יפה.

איתן כבל: הוא משתדל לא להגיע לוועדה.

עמיר ריטוב: אני רוצה להגיד לכם כזה דבר.

עמיר ריטוב: במסגרת התפקיד שלי, במסגרת ה-twinning של משרד החקלאות עם משרדי החקלאות הגרמני והאיטלקי, הייתי בסיור.

עמיר ריטוב: הייתי בסיור בגרמניה וראיתי איך הדברים שם עובדים.

עמיר ריטוב: ראיתי עכשיו מה קורה בצרפת כשקצת מעצבנים את הצרפתים, בטח את החקלאים הצרפתיים.

עמיר ריטוב: אנחנו פה באמת שקטים ונחמדים.

עמיר ריטוב: זאת אומרת, אנחנו באים לפה, אנחנו נגיד כמה מילים.

עמיר ריטוב: דרך אגב, איתן, שמתי לב שיש לנו פה רוב, אנחנו יכולים להעביר החלטות, מה שאנחנו רוצים.

עמיר ריטוב: רק תציע הצעה ואנחנו פה.

עמיר ריטוב: חברים, תקשיבו, לא יכול להיות, לא יכול להיות, מצב החקלאות כל כך קשה, שאנחנו – בעצם הבקשה שלנו היא: אל תפריעו.

עמיר ריטוב: אנחנו כבר התייאשנו מלהגיד: בואו, תראו, אנחנו אלה ששומרים על השטחים החקלאיים; אנחנו אלה ששומרים על השטחים הפתוחים; דואגים לאספקת תוצרת טרייה; דואגים לטפל בביוב של מדינת ישראל; שומרים על הגבולות.

עמיר ריטוב: מה שאמר איתן זה נכון.

עמיר ריטוב: מה מטריד אותם שם במטולה?

עמיר ריטוב: המנהרות של החיזבאללה לא מעניינים בכלל.

עמיר ריטוב: המחיר של התפוח מעניין.

עמיר ריטוב: לכן, אני אומר, חברים, בואו נפנה פה בצורה מסודרת.

עמיר ריטוב: איתן, אני חושב שאתה יכול לעשות את זה.

עמיר ריטוב: יש לך את היכולת, את הסמכות והכוח להגיד להם: חבר'ה, מספיק, מספיק.

עמיר ריטוב: עוד רגע לא יהיו פה חקלאים בכלל.

עמיר ריטוב: כשאני חושב על דור העתיד בחקלאות, מי יעבד את כל החקלאות במדינת ישראל?

עמיר ריטוב: כל הקריאה שלנו היא כזאת.

עמיר ריטוב: אני מברך את חבר הכנסת החדש, גם אמרתי לשר שלך: אנחנו יכולים לעשות מהפכה בש"ס.

עמיר ריטוב: שלושה מושבניקים יש לנו בש"ס.

קריאה: נכון, נכון.

עמיר ריטוב: אנחנו יכולים היום להשתלט על התנועה.

צבי אלון: לא צריך להשתלט.

צבי אלון: היא בסדר גמור בחקלאות.

עמיר ריטוב: הבקשה שלנו היא חד משמעית: תנו לנו לחיות, זה הכול.

עמיר ריטוב: תנו לחיות.

קריאה: תנו לגדול בשקט.

איתן כבל: תודה, עמיר.

איתן כבל: אלי אהרון, אנחנו עכשיו כך: ידבר ח"כ ואורח, בסדר?

איתן כבל: אז ברשותכם, אנא דבר כבודו.

איתן כבל: ולאחר מכן, אלי אהרון, ארגון מגדלי הירקות.

איתן כבל: אני כבר אומר, יש את אחי סיטבון, דורון אוביץ, נעם עמיר, חזי דניאל, צבי אלון, גלעד אלירז, ועמיחי גלר וגלית חזקיה.

איתן כבל: אני רק מבקש מכם, אנא תהיו מאוד ממוקדים כדי שגם נצא מכאן עם איזשהן החלטות.

איתן כבל: בבקשה.

 << אורח >> חיים חבלין: כבוד היושב-ראש, כשהלכתי לשאול מי אחראי על פתיחת ייבוא אז אומרים: שר האוצר יחד עם משרד החקלאות.

 << אורח >> חיים חבלין: אני הולך למשרד החקלאות ואומר לו: מי?

 << אורח >> חיים חבלין: הוא אמר לי: מה אתה רוצה?

 << אורח >> חיים חבלין: זה החקלאים אומרים לי אם כן לפתוח לא לפתוח.

 << אורח >> חיים חבלין: תראו, המלחמה בין יוקר המחיה והתיק שמפילים על החקלאים, אני אומר לכם את זה, בושה וחרפה.

 << אורח >> חיים חבלין: אבל כולנו אשמים, כי אנחנו לא מסבירים את זה.

 << אורח >> חיים חבלין: לא מסבירים את זה מספיק חזק.

 << אורח >> חיים חבלין: זה לא יעזור כלום.

 << אורח >> חיים חבלין: אם אתה מקבל מלפפון בשקל ומוכרים אותו ב-5-6 שקלים – עכשיו אני אספר לכם את הסיפור, כי אנחנו נחשפנו אליו דרך ועדת החקירה של פישמן.

 << אורח >> חיים חבלין: ואני רוצה שכולכם תדעו אותו.

 << אורח >> חיים חבלין: כשהרשתות קונות מכם הן לא מרוויחות את 400%-500% שכולנו מדברים עליו.

 << אורח >> חיים חבלין: הן, קודם כול, צריכות לשרת את ההון הזר, את המערכת הבנקאית ולהחזיר את כל החובות.

 << אורח >> חיים חבלין: ותאמינו לי, כבל ואני כבר יש לנו בית ספר שם.

 << אורח >> חיים חבלין: אנחנו מבינים איך המנגנון הזה עובד.

 << אורח >> חיים חבלין: ובסוף מה?

 << אורח >> חיים חבלין: החקלאים פושטים רגל.

 << אורח >> חיים חבלין: המערכת הבנקאית לא נכנסת פנימה.

 << אורח >> חיים חבלין: מישהו אחר ניכנס פנימה דרך השוק האפור שאף אחד לא רוצה לדבר עליו, ועוד כל מיני אנשים טובים למיניהם שמשתלטים בכלל על השוק הזה.

 << אורח >> חיים חבלין: ואנחנו כולנו מפסידים.

 << אורח >> חיים חבלין: פערי התיווך לא יכולים ליפול על החקלאי.

 << אורח >> חיים חבלין: כולם חושבים שאנחנו המיליונרים, כולנו חושבים שאנחנו עושים את ההון מחקלאות, שאנחנו מתפרנסים מחקלאות.

 << אורח >> חיים חבלין: ומאיר, אני רוצה להגיד לך הערה, כי אני לא אוהב את הוויכוח הזה.

 << אורח >> חיים חבלין: אבל הוויכוח הזה משקף בדיוק את הפרצוף של החקלאות במדינת ישראל.

גלית חזקיה הרשקוביץ: זה לא ויכוח.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אם הייתם נותנים לי להשלים את המשפט - - -

איתן כבל: די, די, גלית.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אבל לא רציתי להגיד - - - לא נתתם לי לסיים.

איתן כבל: גלית, די.

 << אורח >> חיים חבלין: את יודעת, יש לי פלוס אחד.

 << אורח >> חיים חבלין: נבחרתי.

 << אורח >> חיים חבלין: את יודעת, מה לעשות.

 << אורח >> חיים חבלין: עדיין זה פלוס שנותן לנו אפשרות פה להתפרץ ולהגיד מה שאנחנו חושבים.

 << אורח >> חיים חבלין: אבל תסתכל, מאיר, מה קרה.

 << אורח >> חיים חבלין: עכשיו אני אגיד לך מילה פוליטית: אתה מצטרף לשר האוצר ולכולנו, מה הוא עושה למחרת?

 << אורח >> חיים חבלין: עשה לך נע באוזן בלי שאתה הרגשת.

 << אורח >> חיים חבלין: הוא פתח לך את הייבוא של עגבניות על הפרוץ שלך.

 << אורח >> חיים חבלין: וזה הכי כואב לי.

 << אורח >> חיים חבלין: למה?

 << אורח >> חיים חבלין: כי מי שנמצא פה מכיר את זה, מבין איך המערכת עובדת.

 << אורח >> חיים חבלין: והתמימים שמצטרפים לפוליטיקה ורוצים לשנות לא מבינים.

 << אורח >> חיים חבלין: אבל עשו לך את זה מול הפרצוף.

 << אורח >> חיים חבלין: כאב לי הלב.

 << אורח >> חיים חבלין: לא עושים את זה.

 << אורח >> חיים חבלין: יש דברים שאסור בפוליטיקה.

 << אורח >> חיים חבלין: ועשו לך את התרגיל הזה ואני אמרתי את זה לכולם: תדעו לכם, חבל לי על מאיר.

 << אורח >> חיים חבלין: לא עושים את זה.

 << אורח >> חיים חבלין: עכשיו תסתכל על המציאות כמו שהיא.

 << אורח >> חיים חבלין: כולנו נמצאים באותו צד של המתרס.

 << אורח >> חיים חבלין: כולנו רוצים חקלאות, עתיד טוב יותר לחקלאות.

 << אורח >> חיים חבלין: וכולם חושבים שאנחנו מתעשרים, וכולם חושבים שאנחנו מגדלים כנראה בין גדרה לחדרה את כל הירקות ואת על המטעים שלנו.

 << אורח >> חיים חבלין: לא מבינים עדיין שאנחנו מחזקים גבולות מדינת ישראל.

 << אורח >> חיים חבלין: כשהמנהרה במטולה מתגלית, מה?

 << אורח >> חיים חבלין: הולך מטע.

 << אורח >> חיים חבלין: כשבעוטף עזה צריכים לבוא ולגעת – אותו דבר.

 << אורח >> חיים חבלין: אנחנו שם, אנחנו נמשיך לחיות שם.

 << אורח >> חיים חבלין: זה הייעוד שלנו, אי-אפשר להרוג אותנו.

 << אורח >> חיים חבלין: פתיחת הייבוא, ואף אחד לא מספר את זה, של עגבניות והפלפלים מירדן, מה הביא לנו?

קריאה: מחלות.

 << אורח >> חיים חבלין: מחלות.

 << אורח >> חיים חבלין: ואתם גידלתם, ו"זרעים גדרה" מה קרה איתם?

 << אורח >> חיים חבלין: טראח, חטפו אותה.

 << אורח >> חיים חבלין: מאיר, אתה יודע את זה בפלפל, ואנחנו באשכול יודעים את זה על העגבניות.

 << אורח >> חיים חבלין: ומה?

 << אורח >> חיים חבלין: כולנו נדפקנו.

 << אורח >> חיים חבלין: עכשיו מה קרה?

 << אורח >> חיים חבלין: המדינה בסוף, שרצתה להוזיל את המחיר – אתה מבין מה קרה?

 << אורח >> חיים חבלין: – הכניסה לפה בשביל להוזיל מחיר.

 << אורח >> חיים חבלין: בסוף היבולים שלנו נחתו לרצפה.

 << אורח >> חיים חבלין: למה?

 << אורח >> חיים חבלין: כי הייתה לנו מחלה.

 << אורח >> חיים חבלין: אז מה שאני מציע הוא, קודם כול, שהאוצר ישב יחד עם משרד החקלאות ויחד עם החקלאים ולקבוע – באמת, אין מה לעשות, לפעמים אנחנו מבחינת מזג אוויר לא מסוגלים לספק את הצריכה – אז לפתוח איפה שצריך, וממדינות שנמצאות בדיוק בתקן שלנו, של ה-OECD.

 << אורח >> חיים חבלין: אתה לא פותח עכשיו מהביוב של עזה.

 << אורח >> חיים חבלין: אתה לא יכול לפתוח את זה.

 << אורח >> חיים חבלין: זה לא עובד ככה.

 << אורח >> חיים חבלין: כי בסוף זה מביא לנו מחלות.

 << אורח >> חיים חבלין: אני לא מדבר במושגים של מחלות של בני אדם, אני מדבר במושגים של מחלות של זרעים, שבסופו של דבר כולנו נפגעים.

 << אורח >> חיים חבלין: אני חושב ששם נמצאת הנוסחה, זאת אומרת, אם אנחנו באמת נפתח ציר בין האוצר למשרד החקלאות וחקלאים מתי, ואנחנו יודעים בדיוק מתי, כאילו שאנחנו לא יודעים מתי יש יובש ומתי חום ומתי קור.

 << אורח >> חיים חבלין: אנחנו יודעים מתי העונות, כמעט הכול ידוע.

 << אורח >> חיים חבלין: באותן עונות באישור ובשיתוף פעולה של החקלאים, כדי באמת שלא יהיה מצב כזה שהעגבנייה תימכר ב-14 שקל, אני מסכים לזה.

 << אורח >> חיים חבלין: גם זו אחריות שלנו דרך אגב.

 << אורח >> חיים חבלין: גם זו אחריות.

 << אורח >> חיים חבלין: אני פעם אמרתי: תגיד, אם היה – פאושלי, אתה יודע?

איתן כבל: כן.

 << אורח >> חיים חבלין: 3.5 שקל לקילו עגבניות.

 << אורח >> חיים חבלין: 4.5-5 שקל לקילו פלפל לאורך כל השנה.

 << אורח >> חיים חבלין: זה המחיר.

 << אורח >> חיים חבלין: אתם מוכנים?

 << אורח >> חיים חבלין: אומרים: בטח, הרשתות אומרות לי כן – ישבו אצלי כל הרשתות – אנחנו מוכנים.

 << אורח >> חיים חבלין: ואז מה הם עושים?

 << אורח >> חיים חבלין: עושים את התרגיל הידוע: זה סוג ב', לא מגיע לך את המחיר הזה; זה בררה, לא מגיע לך את המחיר הזה.

 << אורח >> חיים חבלין: אז במקם לתת את המחיר שסוכם, בעצם נותנים חצי מהמחיר הזה.

 << אורח >> חיים חבלין: ומה יכול לעשות המשק המשפחתי?

 << אורח >> חיים חבלין: אני לא מדבר במושגים של קיבוצים שהם יכולים – יש להם מסה של גידולים – איכשהו לספוג.

 << אורח >> חיים חבלין: למשק המשפחתי זה מה שיש, לא משהו אחר.

 << אורח >> חיים חבלין: טראח.

 << אורח >> חיים חבלין: עכשיו משעבד את הווילה – לא את הווילה – את הבית שלו, וזהו, גמר את קרירה ואת החיים שלו.

 << אורח >> חיים חבלין: הוא עכשיו עובד רק בשביל המערכת הבנקאית.

 << אורח >> חיים חבלין: ויש לנו כאלה לא מעט, לצערי.

 << אורח >> חיים חבלין: אז, כבוד היושב-ראש, לפתוח את הציר הזה.

 << אורח >> חיים חבלין: ואני מבקש ממך שלא יפתחו ייבוא בלי שידוע שאנחנו לא יכולים לספק את הסחורה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אלי אהרון.

אליהו אהרון: כן.

איתן כבל: ואתה אדוני, חבר הכנסת דן סידה, מתי שתרצי.

דן סיידה: כואב לי הראש.

איתן כבל: אין בעיה.

 << אורח >> חיים חבלין: אני יכול לתת לך פטיש בראש?

 << אורח >> חיים חבלין: להעביר את כאב הראש.

דן סיידה: לא, לא.

דן סיידה: אדוויל זה כמו פטיש.

איתן כבל: אלי אהרון, בבקשה.

אליהו אהרון: אני אלי אהרון, ארגון מגדלי ירוקות.

אליהו אהרון: א', אני רוצה להגיד – וזה בהמשך למה שחיים אמר – אין קשר, אין קשר.

אליהו אהרון: וצריך שיהיה ברור לכל העולם, כולל לאוצר וכולל לכל אלה שמנחיתים עלינו מעת לעת כל מיני הנחתות.

אליהו אהרון: אין קשר בין המחיר לצרכן, שהצרכן משלם, ובין מה שהחקלאים מקבלים.

אליהו אהרון: אני אגיד עוד יותר, יש מחירים שמפורסמים, מה שנקרא "מחיר התקליט".

אליהו אהרון: אני אומר שאין קשר, אין קשר, בין מחיר התקליט ובין מה שהחקלאי מקבל.

אליהו אהרון: מדוע?

אליהו אהרון: מכיוון שזה מה ששילם מי שקנה את הסחורה, אבל מזה צריך להוריד 40% ואז אתה את מה שחקלאי מקבל לפני ההוצאות שלו בפתח המשק.

אליהו אהרון: זאת אומרת, 60% מהמכירה הזאת.

אליהו אהרון: לצערי הרב, האוצר לכל אורך הדרך מחבר בין בעיית יוקר המחיה – שכולנו מתפללים שבסופו של דבר מישהו יפתור אותה – מחבר אותה עם החקלאים.

אליהו אהרון: אין קשר.

אליהו אהרון: הוכח כבר.

אליהו אהרון: גם שכמייבאים תוצרת חקלאית וגם כאשר – הזכירו בישיבה הקודמת שלך, איתן, בנושא החלב, 19 אגורות לוקחים מהחקלאי כדי לפתור את בעיית יוקר המחיה וכולי, ויוזיל.

אליהו אהרון: על זה אנחנו יודעים מה קורה היום בתקשורת, מה אומרים על הדבר הזה, שזה בסופו של דבר לא מגיע לידיו של הצרכן.

אליהו אהרון: וליבנו עם הצרכן.

אליהו אהרון: אני חקלאי.

אליהו אהרון: נכנסתי לחקלאות בשנת 1976, זה 40 ומשהו שנים.

אליהו אהרון: כשאני התחלתי להיות חקלאי היו 60,000 חקלאים בערך.

אליהו אהרון: היום יש 14,000-8,000, תלוי איך סופרים אותם, איך סופרים קיבוץ, איך סופרים זה.

 << אורח >> חיים חבלין: חיית מחמש דונם גם.

 << אורח >> חיים חבלין: חיית מחמש דונם בכבוד.

אליהו אהרון: חייתי מחמש דונם, ועם שני דונם גם אז, בזמנו.

אליהו אהרון: היום אנחנו בסדר גודל הזה.

אליהו אהרון: תשאל שאלה מאוד פשוטה: איך בכל זאת מאז ועד היום, כשחלה התדרדרות, החקלאים עדיין ממשיכים לגדל?

אליהו אהרון: אמרו כבר מי שאמרו, אמרו את זה בצורת בדיחה, אבל זו לא בדיחה: כל חקלאי יש לו את התקווה.

אליהו אהרון: בשנה הבאה יהיה טוב יותר, בעונה הבאה, בחודש הבא יעלו המחירים ובאמת מה שקרה – הרי ידוע, מאז ועד היום, זה לא היום, תמיד מחירי התוצרת במהלך השנה היו נמוכים לחקלאי.

אליהו אהרון: הרבה מאוד פעמים מתחת לעלויות הייצור שלו.

אליהו אהרון: רק מה, היו "פיקים".

אליהו אהרון: ה"פיקים" האלה איזנו אותנו על פני כל השנה ויכולנו להגיד: יאללה, התפרסנו.

אליהו אהרון: לא נהיינו עשירים, אבל הצלחנו להתפרנס.

אליהו אהרון: מה קרה?

אליהו אהרון: שר החקלאות, כאשר אנחנו מדברים איתו – ויושב פה גלעד, איפה?

אליהו אהרון: מטעם משרד החקלאות שגם כן, בין היתר, היה אחראי על נושא הייבוא.

אליהו אהרון: שר החקלאות אמר לי פעם: תגידו לי, מה אתם בוכים; אנחנו מייבאים – יכול להיות שהמספר הוא נכון – בסך הכול 3.8% מסך כמות התוצרת שנצרכת בישראל.

אליהו אהרון: ואני אומר לו: אבל אתה יודע מה קורה?

אליהו אהרון: הרי בדיוק ה-3.

אליהו אהרון: 8% האלה נופל לנו על אותם ה"פיקים", על התקווה הזאת שיש לחקלאים, שסוף-סוף נוכל להתפרנס.

אליהו אהרון: אתה חוטף אותם ומשאיר את החקלאים עם ראש מתחת לפני המים, והחקלאים מגיעים לסוף השנה בלי תקווה.

אליהו אהרון: זאת הסיבה למה כמות החקלאים הולכת ויורדת.

אליהו אהרון: גם הבן שלי רצה להיכנס לחקלאות – ואני אומר את זה בכאב, כי אני מעודד כן חקלאים צעירים לבוא.

אליהו אהרון: אתה רואה את מי הבאנו לפה?

אליהו אהרון: דווקא את החקלאים הצעירים, לא הביאנו את המבוגרים.

אליהו אהרון: הבאנו דווקא את החקלאים הצעירים, שמנסים לחפש את התקווה הזאת.

אליהו אהרון: ואלה שהחליטו בכל זאת.

אליהו אהרון: אני אמרתי לבן שלי: תשמע, זאת החלטה שלך, זה המצב.

אליהו אהרון: הוא היום מזכיר של מושב מבטחים.

אליהו אהרון: הוא הלך ללמוד, נהיה מזכיר של מושב מבטחים.

אליהו אהרון: ואני מאוד שמח מצד אחד שאני לא צריך לטפל בבעיות שיצוצו לו, ומצד שני אני מאוד עצוב, כי אני רציתי שהוא כן יהיה חקלאי.

איתן כבל: תודה, אלי.

איתן כבל: תודה.

אליהו אהרון: לכן, אני אומר שאם רוצים לפתור את בעיה הזאת, א', צריך לבטל את העניין הזה של הייבוא, כי הוא לא תורם דבר וחצי דבר לצרכן.

אליהו אהרון: אם הוא היה תורם, עוד יכולתי להגיד – זה לא תורם.

אליהו אהרון: מי שמרוויח את הכסף הם אלה שבאמצע.

אליהו אהרון: אלה לא החקלאים.

איתן כבל: תודה, יקירי.

איתן כבל: דן סידה, ולאחר מכן –אחי סיטבון.

דן סיידה: שלום לכולם.

דן סיידה: ראשית, אני לא יודע אם כולם יודעים, אבל אני חקלאי פעיל ממושב ספסופה.

מאיר צור: הכי פריפריה שיש.

דן סיידה: הכי פריפריה ועדיין פעיל ומגדל כרמי יין.

דן סיידה: לא משנה, אני חקלאי פעיל.

דן סיידה: זו הנקודה.

דן סיידה: אני נמצא פה כבר 10 חודשים במערכת של המבנה הזה, ואני שומע את הדברים הנאמרים פחות או יותר, את רוח הדברים בכל מיני פורומים, בכל מיני שולחנות, הדברים פחות או יותר חוזרים על עצמם.

דן סיידה: במיוחד אצל איתן בוועדה שלו, פעם אלה הרפתנים, פעם אלה הדבוראים, כולם מגיעים לפה.

דן סיידה: בסופו של דבר, יש אווירה של משבר, משבר מתמשך.

דן סיידה: וכל אחד מנסה לשייך את זה, ולשים את האצבע, מה, איפה הבעיה, מאיפה זה נולד, ולאן אנחנו הולכים, ואיך פותרים את זה.

דן סיידה: באמת יש פה אנשים אלופים בחקלאות.

דן סיידה: ברושי מבין את המטריה, ומעל כולם איתן, חבר הכנסת וקנין, יש פה אנשים נפלאים, שמכירים את המערכת, יודעים לעבוד.

דן סיידה: אבל אני מנסה להיות האורח לרגע, זה שפחות או יותר מנסה לשים את היד על זה.

דן סיידה: ולי זה מאוד פשוט.

דן סיידה: השבר שלנו מתחיל בזה שהייתה מפלגה אחת, שהובילה את החקלאות בישראל מאז קום המדינה.

דן סיידה: והיא הולכת ונחלשת והנכסים האלה – אני מדבר על מפלגת העבודה המקורית, ההיסטורית, שהיום היא הולכת ונחלשת ומאבדת את הכוח שלה בנקודות החשובות לחקלאים.

דן סיידה: אפילו מאיר צור עזב למפלגה אחרת.

דן סיידה: המפלגה השנייה ששמנו בה את יהבנו בצורה מובנית כמפלגת התיישבות אופיינית, אלופת ההתיישבות, אבל כנראה האמון שלהם, אנחנו מדברים על הבית היהודי, שהמומחיות שלהם כנראה ביש"ע ולא בארץ ישראל.

דן סיידה: הם לא מסוגלים להכיל את הכול בצורה מובנית.

דן סיידה: אז אנחנו בעצם נמצאים בשבר לאורך ולרוחב.

דן סיידה: לכל מקום שנסתכל יש אי הבנה של החקלאות.

דן סיידה: אין מישהו שיתכלל.

דן סיידה: הגוף שנקרא משרד החקלאות, שזה הבית של החקלאים, שהוא עומד באמצע בין האוצר ובין החקלאים, בין משרד ראש הממשלה ובין כל התוכניות, תמיד נמצא משרד החקלאות כבית שאליו פונים, שם בוכים, שם מקטרים ומגיעים לאיזונים.

דן סיידה: אנחנו לא נמצאים שם, ויש שם איזשהו משבר.

דן סיידה: אנחנו צריכים, אני חושב, כל הגופים החקלאים, כולם בלי יוצא מהכלל, לא משנה עכשיו באיזו מפלגה, בואו לא ניקח את זה למחוזות של מפלגות, כולם צריכים להתאחד כרגע, לעבור את התקופה הזאת ולראות לאן הפנים של חקלאות, הפנים הפוליטיים, לאן זה הולך.

דן סיידה: ואחרי זה להבין שבלי שאנחנו נלך כולנו כגוף אחד במצב הזה, אנחנו כולנו נתרסק ויפוררו אותנו לכל אחד לתחום שלו.

דן סיידה: אז בואו ננסה לעבור את התקופה הזאת, לראות מה מחכה לנו אחרי הבחירות הקרובות, ולראות איך אוספים את השברים ובונים משהו חדש.

דן סיידה: חוץ מזה לא נראה לי שום פתרון – יש פתרון, אפשר לעשות – כבל ושאר החברים עושים אינפוזיה פה וחוסם עורקים פה, אבל הפתרון הכללי צריך להיות בעצמנו, להתכנס בתוך עצמנו ולנסות למצוא את הפתרון הכולל.

איתן כבל: תודה, תודה, דן.

איתן כבל: אחי סיבון, חקלאי ממושב דקל, בבקשה.

אחי סיטבון: קודם כול, שלום.

אחי סיטבון: אני קצת מתרגש, פעם ראשונה שאני בכנסת.

אחי סיטבון: הזמנתם אותנו לדבר על ייבוא של ירקות טריים למדינת ישראל.

איתן כבל: מה אתם מגדלים?

אחי סיטבון: אני מגדל ירקות בבתי צמיחה.

אחי סיטבון: בתי צמיחה, למי שלא מכיר, אלה אותן חממות, בתי רשת, שעולים הרבה מאוד כסף לבנות אותן בשביל לייצר לתושבי ישראל תוצרת טרייה כל יום, שמר פלוני או גברת אלמונית יוכלו ללכת לסופר ולקנות עגבניות טריות כל יום.

אחי סיטבון: אני בסך הכול בן 40 היום, עוד שבוע, לא חשוב.

מיכל בירן: כמעט מזל טוב.

אחי סיטבון: תודה.

אחי סיטבון: והקדשתי את חיי באמת בצורה לא צינית לגידול תוצרת חקלאית, שהחברים שלי מתל אביב יוכלו לאכול עגבניות, מלפפונים, פלפלים טריים.

אחי סיטבון: יושבים פה ידידיי, קניינים של רמי לוי, הם מכירים אותי, מקבלים את הסחורה שלי, הם יודעים על מה אני מדבר כשאני מדבר על תוצרת איכותית.

אחי סיטבון: דיברו פה לפניי על למה יש תנודות שוק, למה המחירים עולים, למה המחירים יורדים.

אחי סיטבון: אני חייב לשים על זה את הדגש, כי יצא כך שגם החגים הם אחרי תקופות קשות.

אחי סיטבון: ואני אסביר.

אחי סיטבון: פסח הקרב ובא אלינו, בשביל להביא סחורה טרייה בפסח למדפים ברשתות, למדפים בסופרים, אני צריך לשתול עכשיו עגבניות, צריך עכשיו פלפלים, ומלפפונים כמובן.

אחי סיטבון: אנחנו נכנסים עכשיו לתקופה של שיא החורף.

אחי סיטבון: אם החורף יגיע לרמה קיצונית של מינוס בטמפרטורות ויהיו נזקים חקלאיים אמיתיים, אז באמת יהיה מחסור בפסח בסחורה טרייה.

אחי סיטבון: אבל אם זה לא יקרה, לא יהיה מחסור, כי אנחנו שותלים.

אחי סיטבון: אני בשבוע הבא שותל עגבניות בחממה, שעלתה לי הרבה מאוד כסף בשביל שתוכלו לקבל סחורה בפסח.

אחי סיטבון: והתכנון הוא כזה ארוך טווח, ברמה שנתית, בשביל, עוד פעם, לספק לכם את הסחורה, שתהיה לכם סחורה טרייה על המדף.

אחי סיטבון: נכון שאני גם צריך להתפרנס ממנה.

אחי סיטבון: והעלויות של גידולי חורף, נקרא להם, אחרי שהסברתי מה הם, הם קצת יותר יקרות.

אחי סיטבון: אז מן הסתם אני מצפה לפגוש מחירים קצת יותר גבוהים.

אחי סיטבון: והמהלך הזה של ייבוא פרוע מראש, מה שנקרא – כבר מתכננים את הייבוא, לפני שראינו שיש חורף קשה, לפני שראינו שיש מחסור – וזה מכניס אותי לפלונטר וגורם לי לא לרצות לשתול בתקופות כאלה, וזה מבלבל את החקלאי ביום-יום שלו לגבי עתידו, לגבי תוכנית המשקית שלו.

אחי סיטבון: אני בן אדם שמאמין בשיתוף פעולה.

אחי סיטבון: יעידו ידידיי פה שאני עובד איתם.

אחי סיטבון: אנחנו נותנים תוכנית קדימה, ויודעים לצפות קדימה את הקשים פחות או יותר, ולתכנן את הכמות השבועית שהם רוצים שאני אספק להם או שאני רוצה לספק להם.

אחי סיטבון: הדבר הוא אפשרי.

אחי סיטבון: ברמה האישית, לצערי – דיברתם על זה גם אתם – אנחנו לא יודעים להתאחד ברמה ארצית, שלא נדבר ברמה אזורית, אחד עם השני.

אחי סיטבון: אם שני ארגונים שונים רבים אחד עם השני פה על השולחן, אז איך אני והחקלאי השני נוכל לעשות שיתוף פעולה בשביל לפתור את הבעיה של המזון במדינת ישראל?

איתן כבל: אוקיי.

אחי סיטבון: זה כלל מאוד, זה אפשרי.

אחי סיטבון: רמת המחירים גם הסברתי.

אחי סיטבון: חיים ילין הלך וחבל שהוא הלך.

אחי סיטבון: כי רציתי להגיד מילה טובה עליו, שהוא בא מהדור שלנו - - -

איתן כבל: אם רצית מילה טובה, אז לא צריך.

אחי סיטבון: אז לא נגיד את זה, אה.

מיכל בירן: אני אמסור לו.

אחי סיטבון: כי הוא בשלוש מילים אמר את כל הבעיה אם הקשתם לו.

אחי סיטבון: וגם את הפתרון הוא אמר אם הקשתם לו.

אחי סיטבון: וגם העקיצה שהוא עקץ פה את מאיר, חבל שהוא עשה לנו את אותו דבר.

אחי סיטבון: הלך לנו מהמועצה ובא לכנסת שלכם.

אחי סיטבון: עוד דבר שחשוב להסביר, והסברתי את זה, אני רוצה להעמיק בו.

אחי סיטבון: הנושא של נתח רווחים מאוד נמוך לאורך זמן שוחק את המשק שלנו.

אחי סיטבון: אני בשביל לספק לך סחורה, בעוד שנתיים אצטרך לקנות טרקטור חדש.

אחי סיטבון: אם העסק שלי לא ירוויח אני לא אוכל לקנות טרקטור חדש, לא אוכל לעבד את השטחים שלי.

אחי סיטבון: אני לא אוכל לספק לך עגבנייה.

אחי סיטבון: וחבר'ה, זה ישירות, זה לא בעקיפין, זה לא אוונטות.

אחי סיטבון: הסחורה שלי שיושבת פה במדף במודיעין, ויושבת פה במדף בירושלים.

איתן כבל: עוד לא אמרת, אמרת לי ירקות.

איתן כבל: איזה יקרות?

אחי סיטבון: אני מגדל, אמרתי, ירקות: עגבניות, פלפלים, חצילים ומלפפונים.

איתן כבל: את זה לא אמרת.

איתן כבל: עכשיו אמרת.

אחי סיטבון: אז עכשיו אני חוזר.

צבי אלון: ירקות.

צבי אלון: זה פלפלים, עגבניות.

מיכל בירן: הוא אמר.

מיכל בירן: רק את החצילים הוא לא אמר קודם.

מיכל בירן: לא עקבת.

אחי סיטבון: כי השנה לא שתלתי.

איתן כבל: אוקיי, סליחה.

אחי סיטבון: בשביל שנוכל לספק את הדברים, אנחנו צריכים להרוויח כסף.

אחי סיטבון: אנחנו לא יכולים לעבוד על נתח רווחים מאוד נמוך כל השנה.

אחי סיטבון: זה לא בושה להרוויח כסף.

אחי סיטבון: חבר'ה, אני מפעיל עסק.

איתן ברושי: אנחנו דברנו מאוד כללי.

איתן ברושי: משפט אחד ברשות כבל, אתה עכשיו מגדל ירקות, ואנחנו דנים פה לקראת, למנוע את הייבוא לפסח.

איתן ברושי: אז תגיד מילה.

אחי סיטבון: אמרתי, אם לא יהיה חורף תהיה מספיק סחורה.

לאה ורון: הוא אמר שהוא שותל עכשיו.

איתן ברושי: לא, דקה.

איתן ברושי: יש טענה שגם נאמרה, שיש תיאום בין ארגון מגדלי ירקות ומועצת הצמחים ובין משרד החקלאות.

איתן ברושי: מה הוא המקום שצריך לקבל החלטה על ייבוא ואיך מתאמים את זה?

אחי סיטבון: קודם כול, ברגע של חוסר.

אחי סיטבון: לעשות ייבוא, היום להרים טלפון לטורקיה: תעמיסו לי משאית של עגבניות, שלחו לי אותה לארץ.

אחי סיטבון: זה עניין של חמישה-שישה ימים – תקנו אותי אם אני טועה – והסחורה פה.

אחי סיטבון: אז חמישה-שישה עגבנייה תהיה ב-10 שקלים.

אחי סיטבון: מה קרה?

אחי סיטבון: כמה קילו גברתי קונה בשבוע?

אחי סיטבון: קילו?

קריאה: שקית קטנה.

אחי סיטבון: אז תשלמי עוד 5-4 שקלים.

אחי סיטבון: בפעם בשבוע, פעם בשבוע.

איתן ברושי: לאה היא משלנו, עזוב.

אחי סיטבון: מדובר בפרנסה שלי, באוכל של הילדים שלי.

אחי סיטבון: על זה אנחנו חיים.

אחי סיטבון: על אותם "פיקים" שהוא דיבר עליהם.

איתן ברושי: רציתי שהדיון ירד לפסים המעשיים.

אחי סיטבון: ירד.

איתן ברושי: אוקיי.

איתן ברושי: עד עכשיו סיסמאות, ולא עשינו כלום.

אחי סיטבון: נראה לי שמיציתי.

מאיר צור: אתה דיברת יפה מאוד.

איתן כבל: תודה, אחי סיטבון.

איתן כבל: דורן אוביץ ממושב עמיעוז, בבקשה.

דורון אוביץ: קודם כול, גם אני מתרגש.

דורון אוביץ: זו פעם הראשונה שאני מדבר כאן.

איתן כבל: זה בסדר גמור.

איתן כבל: רק תאמר לי, ברשותך, מה אתה מגדל.

דורון אוביץ: אני מגדל עגבניות, פלפל, חציל, גם עובד עם כל החבר'ה האלה.

איתן ברושי: כל שוק מקומי.

איתן ברושי: זאת הבעיה.

איתן ברושי: אין ייצוא.

דורון אוביץ: לשוק המקומי, לרשתות.

דורון אוביץ: אני דור שלישי לחקלאים בארץ כבר.

דורון אוביץ: ולצערי, אני ממליץ לילדים שלי גם כן לא להיות חקלאים.

דורון אוביץ: יש לי ארבעה ילדים חמודים.

איתן כבל: אתם הצעירים הראשונים שהגיעו לוועדה מהחקלאות.

דורון אוביץ: הצעירים הראשונים, כן.

דורון אוביץ: אני מקווה שאלה לא יהיו האחרונים גם.

איתן כבל: זו האמת.

איתן כבל: אני מקיים כבר עשרות דיונים.

נועם עמיר: סיכוי גדול שאלה האחרונים.

דורון אוביץ: אני מקווה שאלה לא יהיו אחרונים.

דורון אוביץ: בסך הכול, החקלאות היא מאוד יפה והחקלאים עובדים מאוד יפה בארץ, אבל, לצערנו, בגלל העלויות הגבוהות – ואני חוויתי משבר כלכלי גדול מאוד בעקבות הייצוא, שהפכנו לא רלוונטיים בייצוא מול מדינות הרבה יותר זולות מאיתנו.

דורון אוביץ: ומעולם לא חלמנו שיעשו ייבוא של עגבניות לישראל.

דורון אוביץ: זה משהו הזוי היה, אבל העובדה שזה בא.

דורון אוביץ: ואני חשוב שזה מכת מוות לחקלאות בכלל.

דורון אוביץ: בוודאי שהחקלאות נמצאת במצב מאוד קשה, החקלאים נמצאים במצב מאוד קשה בהלוואות גדולות, בהתחייבויות.

דורון אוביץ: ונדרשים מאיתנו כל מיני תקנים.

דורון אוביץ: ומצד שני, עושים ייבוא של תוצרת זולה ללא הבחנה וללא תיאום.

דורון אוביץ: וזה מביא אותנו למשבר שהוא יהיה סופני.

דורון אוביץ: אני מדבר בשם הרבה מאוד חקלאים, ואני מבין את המצב.

דורון אוביץ: אני מבין שהמדינה חושבת על יוקר המחיה, כמו שהוא אמר, הוזלת יוקר המחיה, אבל לא זה יוריד את יוקר המחיה.

דורון אוביץ: מניסיון בייצוא, אני יודע שמדינות באירופה מציבות מכסות כדי להגן על חקלאים שלהם.

דורון אוביץ: אז אני חושב שזה משהו שיצטרך להישקל.

איתן כבל: תודה, דורון.

איתן כבל: נועם עמיר ממושב ישע, ולאחר מכן – חזי דניאל.

נועם עמיר: אני גר במושב ישע.

נועם עמיר: אני חבר של אחי מהבית ספר, ככה מכיתה א' יושב לידי.

נועם עמיר: ואז ככה הגענו פעם ראשונה ביחד, וזה כבר הפסד שלנו.

נועם עמיר: אני גם דור שלישי בארץ, באזור, שכן של דורון.

נועם עמיר: אני מגדל עגבניות מגיל צעיר.

איתן כבל: אילו עגבניות אתם מגדלים?

נועם עמיר: עגבניות רגילות.

איתן כבל: אלה שרק נראות יפה?

נועם עמיר: גדלנו הכול.

דורון אוביץ: עגבניות שגדלות חממות, עגבניות שרי - - -

מאיר צור: מה זה השאלה הזאת?

מאיר צור: ככה אחרי כל מה שאמרנו עלייך.

איתן כבל: אח שלי, תאמין לי - - -

מאיר צור: אחרי כל מה שאמרנו עלייך.

איתן כבל: זה לא מספיק שאני – זה דיון אחר על הטעם.

אחי סיטבון: אתה מוזמן אצלי למשק, אני אתן לך לטעום.

רוני עבודי: הוא יוכל להעביר לך שיעור בהיסטוריה.

אחי סיטבון: אתה מוזמן לבוא לטעום.

קריאה: - - - שאתה לא אוכל עגבנייה טורקית, אחי.

איתן כבל: תדע לך, אני מקפיד שלא.

קריאה: אוקיי, כבר טוב.

איתן כבל: אני יודע איך נראית טורקית.

קריאה: זה לא עוקץ.

איתן כבל: לא, אמיתי.

איתן כבל: עזוב את העוקץ, אתה גם רואה את הצורה שלה.

נועם עמיר: בטעם גם.

איתן כבל: הטעם, היא מחוררת בפנים.

נועם עמיר: יכול לתת לך את הנאום ציוני, מי אני, ומה אני, סבא שלי הקים את השומר וכל הציונות.

מיכל בירן: תגיד, אל תדלג על זה.

נועם עמיר: לא, אני דור שביעי מכיוון מסוים בארץ, אנשי השומר יודעים את מי הקים את - - - במדינת ישראל.

נועם עמיר: וציונות, ואנחנו עוטף עזה, והילדים שלי רצים תוך 10 שניות לממ"ד בלילה.

נועם עמיר: כל הנושא זה שצריך לשכנע את כולם, למה, ומאיפה אנחנו.

נועם עמיר: ונראה שכולם פה משוכנעים, ואני לא פה רואה אחד נגדי.

נועם עמיר: משרד החקלאות הוא לא פה.

נועם עמיר: הוא אמור להיות, היחיד שלא פה.

איתן כבל: תכף.

איתן כבל: אל תדאג.

נועם עמיר: לא, אני לא רואה פה מישהו נגדי.

איתן כבל: האוצר פה, תמר מתאמנת.

נועם עמיר: כולם פה איתנו.

נועם עמיר: כולם פה משוכנעים שצריך לעזור לחקלאים.

נועם עמיר: אני לא מבין כאילו מי נגד פה.

נועם עמיר: את מי אני צריך לשכנע.

נועם עמיר: השאלה היא מה עושים.

איתן כבל: תכף.

איתן כבל: אז תדבר.

איתן כבל: קודם כול, אני נותן לך את ההזדמנות.

נועם עמיר: אני מאשכול, רץ לממ"ד, אני מגדל תחת אש.

נועם עמיר: בטפטופים של 2008 נשכבתי עשרות פעמים על החול עם הפועלים שלי.

נועם עמיר: זה 2008, רק שתעו מה היה, ב"עופרת יצוקה".

נועם עמיר: צריך לבוא ולחיות ולהרגיש איך אנחנו חיים.

נועם עמיר: מעבר לאחריות המדינית-הציונית לחבל שלנו, שזה חבל ארץ שנשאר לירקות.

נועם עמיר: חבר'ה, אנחנו מגדלים את רוב הירקות בארץ.

נועם עמיר: זה חבל אשכול, והוא חמישה ק"מ מהגדר.

איתן כבל: היום חבל אשכול הוא אסם ירקות, נכון?

צבי אלון: כן.

צבי אלון: עגבנייה בטוח, לגבי שאר הירקות אפשר - - -

נועם עמיר: 90% מהעגבנייה מגיעה מאשכול.

נועם עמיר: גם מלפפונים מגדלים אצלנו וגם חצילים, גם קישואים.

איתן כבל: כן, אבל אחיטוב זה האסם.

נועם עמיר: והקיבוצים את כל תפוחי האדמה.

נועם עמיר: עזוב, לא חסר.

נועם עמיר: החשיבות של החבל הזה – מי שטיפה, המדינה שלנו לא גדולה.

נועם עמיר: היא כולה 100 ק"מ מתל אביב.

נועם עמיר: הם באים, מטיילים אצלנו עם ה-SUV האלה, החבר'ה מתל אביב.

נועם עמיר: רואים מה זה חבל אשכול.

נועם עמיר: כן עם הג'יפים האלה של הייטק.

איתן כבל: יש פה מישהו שמספק מלפפונים לשופרסל?

נועם עמיר: כולם פה.

אחי סיטבון: כן, כן, כל מי שמגדל מלפפונים.

נועם עמיר: שופרסל עושה סיבוב על כולנו, אל תדאג.

איתן כבל: תכף נדבר איתו, אוקיי.

נועם עמיר: עכשיו השאלה למה צריך ייבוא?

נועם עמיר: זה באמת עוזר ליוקר המחיה או לא?

נועם עמיר: הבעיה פה, אני מבין, שזה יוקר המחיה, לא?

נועם עמיר: כל הזמן מחאת הקוטג', מחאת הזה.

נועם עמיר: הקוטג' לא ירד.

נועם עמיר: אם לא שמתם לב, כמה חברי כנסת חדשים פה עלו והומלכו מהמחאה הזאת, ושום דבר לא השתנה.

נועם עמיר: הדירות עלו קצת ב-2 מיליון שקלים.

נועם עמיר: אבל בואו נחסוך 10 שקלים לחודש על העגבנייה, אבל הדירה עלתה במיליון שקל.

נועם עמיר: הדלק עלה.

נועם עמיר: רואים מה קורה בצרפת, אנשים שקצת יודעים באמת לזרוק בקבוקי תבערה כמו שצריך.

נועם עמיר: כשדופקים אותם החקלאים שם מאוד אלימים, לא כמו פה.

נועם עמיר: אלה חבר'ה מאוד מתורבתים וחמודים.

נועם עמיר: החקלאים שלנו לא יודעים לצאת להפגין, בקושי.

נועם עמיר: והייתי בכל ההפגנות כמעט.

נועם עמיר: והשאלה היא למה ייבוא?

נועם עמיר: זה לא באמת עוזר, זה לא באמת מוריד את יוקר המחיה.

נועם עמיר: תראו, העגבנייה לא ירדה.

נועם עמיר: חוץ מלפגוע במנוע הזה, שמייצר פה את רוב הירקות, זה לא עושה כלום.

נועם עמיר: בטווח הארוך זה יעלה את המחירים בהרבה.

נועם עמיר: זה מה שצריכים להבין פה.

נועם עמיר: תוך חמש שנים יהיו פה פנצ'רים באספקת הייבוא והעגבנייה תעלה 20 שקל.

נועם עמיר: היא תעלה 20 שקל, כי גם הטורקים מבינים.

נועם עמיר: היום מדברים איתי חבר'ה שטיפה מתעסקים בטורקיה ואומרים לי: הטורקי כבר אמר, הוא מסתכל על השוק פה, הוא מתמחר את המחיר ליבואן הישראלי לפי השוק פה.

נועם עמיר: הוא לא מתמחר – בטורקיה הוא עולה 1.5 שקלים.

נועם עמיר: תקנה ממני ב-1.5 שקלים, תרוויח – כל המאכרים האלה, הסוחרים – תרוויחו 3 שקלים ותמכרו פה ב-4 שקלים.

נועם עמיר: לא, הוא כבר מראש מוכר ב-4 שקלים.

נועם עמיר: הם למדו את השוק.

נועם עמיר: היה להם איזה שנתיים עד שהם למדו, הם למדו את השוק.

נועם עמיר: מה שיקרה כשאנחנו לא נייצר הוא שיהיה פנצ'ר, ואז לא יהיה על מי להישען.

נועם עמיר: לקחת אדם בריא, לתת לו להתרגל לרוץ על קביים, גמרתם את החקלאות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: ברור.

נועם עמיר: עכשיו מחירי הירקות באירופה – אני לא יודע אם מישהו פה היה באירופה לאחרונה וקנה ירקות.

נועם עמיר: זה 5 אירו לקילו.

נועם עמיר: באירופה רגילים לקנות ב-20 שקלים קילו עגבנייה.

נועם עמיר: רק פה כל יוקר המחיה על הירקות.

נועם עמיר: יש פה משהו יותר זול מאירופה חוץ מהירקות?

נועם עמיר: זה גם ככה הדבר היחיד שהכי זול.

נועם עמיר: אז לקחת את הדבר שהכי זול ולעשות ממנו זה – ממנו תבוא הישועה ליוקר המחיה?

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה , יקירי.

איתן כבל: חזי דניאל ממושב אחיטוב.

איתן כבל: ולאחר מכן – צבי אלון.

איתן כבל: חברים, קדימה, בבקשה.

חזי דניאל: כמו שאמרת איתן, אני ממושב אחיטוב.

חזי דניאל: אני חקלאי פעיל וגם המזכיר של היישוב.

חזי דניאל: מושב אחיטוב מבוסס כולו – זה מושב של חקלאות נטו.

חזי דניאל: אני קטונתי, חבר'ה, אתם באים מהדרום, אנחנו, איך אומרים, לא נשכבנו תחת אש.

חזי דניאל: אנחנו מרכז הארץ, סליחה.

חזי דניאל: אבל בהחלט אני חושב שמגיע לכם על העניין הזה - -

נועם עמיר: זו לא גאווה.

איתן כבל: זה המצב.

מאיר צור: זו ההערכה, זו לא גאווה.

חזי דניאל: אסם המלפפונים, כמו שפעם קראו לנו, אני חושב שזה קצת פחות אסם.

חזי דניאל: השיא שלנו זה בסביבות 3,500 דונם של חממות שבהן גידלנו בעיקר מלפפונים.

חזי דניאל: היום אנחנו נמצאים במצב פחות טוב.

חזי דניאל: לצערנו, שטחי הגידול קטנו.

חזי דניאל: והם לא קטנו בתוך המושב, הם קטנו מחוץ למושב כי החקלאים שלנו בנו חממות באדמות שמחוץ למושב, ובמושבים שכנים שהפסיקו לגדל שם כל מיני גידולים תחת פלסטיק, כמו פרחים דברים כאלה, שהחקלאים גדלו שם.

חזי דניאל: אנחנו כמעט ולא נמצאים מחוץ למושב היום.

חזי דניאל: אז אנחנו יושבים היום ביחד על 3,000 ומשהו דונם.

חזי דניאל: עם זה אנחנו מנסים לגדל את כמות המלפפונים, שלחקלאים שלנו יש הסכמים כתובים או לא כתובים עם הלקוחות שלהם, שאלה בעיקר כמובן רשתות השיווק.

חזי דניאל: אני רוצה להעיר הערה אחת לגבי הייבוא.

חזי דניאל: ואמר פה איתן: תגיעו לנקודה.

חזי דניאל: אני רוצה להביא כדוגמה את מה שקרה בראש השנה האחרון.

חזי דניאל: בראש השנה האחרון פתחו את הייבוא, כמו שהולכים לפתוח גם לקראת פסח, וכמובן כל חגי תשרי וכל פסח פותחים את הייבוא חופשי, בלי מכס.

חזי דניאל: וגם בראש השנה הזה פתחו את הייבוא.

חזי דניאל: תראו איזה פלא, המחירים דווקא עלו.

חזי דניאל: אז פנו אלינו החבר'ה ממשרד החקלאות – יושב פה אחד מהחבר'ה, גלעד, שאנחנו בקשר טוב איתו וקשרי עבודה טובים איתו – ושאלו למה בעצם זה קורה?

חזי דניאל: אז אני הסברתי לגלעד שאנחנו החקלאים מאוד חששנו.

חזי דניאל: התגובה של המלפפונים, דרך אגב, לנזקי מזג אוויר ודברים כאלה, לשינויים במזג אוויר, היא תגובה מאוד-מאוד מהירה.

חזי דניאל: זאת אומרת, אחרי יומיים-שלושה אתה כבר רואה נבילה ביבולים.

חזי דניאל: אנחנו החקלאים הבנו שלקראת ראש השנה הולך להיות ייבוא מאוד רציני, אנחנו לא נוכל לעמוד בתחרות הזאת.

חזי דניאל: מה עוד שימי השיווק יוצאים בחול המועד של ראש השנה, ואנחנו נגיע בטוח להשמדה של תוצרת.

חזי דניאל: השתדלנו להימנע מזה בכך שפשוט לא שתלנו בחממות.

חזי דניאל: לא שתלנו ולא הכנו חממות, לא הכנו משתלים של מלפפונים לקראת ראש השנה.

חזי דניאל: ומה שקרה הוא דווקא עלייה חדה מאוד במחירים, וכמה שפתחו – גלעד, תקן אותי, פתחתם את זה חופשי לגמרי - - -

גלעד אלירז: פתחנו, אבל אני מתקן, נכנסו 300 טון בראש השנה.

חזי דניאל: נכנסו, זה נכון.

חזי דניאל: למרות זאת המחירים עלו מעל 7 שקלים מחיר סיטונאי.

אחי סיטבון: ואנחנו נייצא 300 טון?

חזי דניאל: מחיר סיטונאי של מעל 7 שקלים, מה שכמובן משרד החקלאות ומשרד האוצר לא מוכנים שזה יקרה.

חזי דניאל: אבל לא היה מאיפה להביא.

חזי דניאל: וזו הייתה המציאות.

איתן כבל: אוקיי.

חזי דניאל: אני אומר את זה בצער גדול, החקלאות שלנו באחיטוב, ואני חושב שזה נכון גם באזורים שלכם, בכל מקום בארץ, החקלאות הולכת ומתכווצת.

חזי דניאל: יש דברים שלא תלויים בנו החקלאים.

חזי דניאל: אם הממשלה או בכלל מדינת ישראל באה ומכתיבה לנו את העלויות, כמו, למשל, שכר עובדים, כן עלויות העובדים, אנחנו לא יכולים להתחמק מהדבר הזה.

חזי דניאל: על פי חוק, אנחנו חייבים לשלם שכר מינימום.

חזי דניאל: אנחנו צריכים לשלם את התנאים הסוציאליים שלהם.

חזי דניאל: אנחנו צריכים לשלם את כל ההיטלים והאגרות, וכל הדברים האלה בשביל לקבל את התאילנדי, שעד שהוא מגיע זה גם כן סיפור בפני עצמו.

חזי דניאל: תאילנדי שבורח לנו.

חזי דניאל: אני כבר לא מדבר על תאילנדים ברחנים.

חזי דניאל: הם בורחים לנו, אתה צריך לחכות שלוש שנים או עד שהוא משחרר את הוויזה שלו, או עד שהוא ייצא מהארץ, מועיל בטובו לצאת מהארץ.

חזי דניאל: זה גם כן מחסור בכוח אדם.

חזי דניאל: העלויות האלה לא קיימות לא בעזה, ולא בירדן ולא בטורקיה.

חזי דניאל: חבר'ה, לשר האוצר הכי קל לחתום על צו ייבוא.

חזי דניאל: הוא עושה לעצמו חיים קלים.

חזי דניאל: הוא לא מתמודד עם הבעיות הקשות.

חזי דניאל: הבעיות הקשות זה להביא את החקלאים למצב שהם יכולים לספק את הצרכים של מדינת ישראל.

חזי דניאל: באמצעים הנוכחיים, אנחנו לא יכולים לעשות את זה.

חזי דניאל: אני אומר לכם, אתם החקלאים מכירים את המציאות אצלכם, אני מכיר את המציאות אצלנו.

חזי דניאל: היום החקלאות, תסלחו לי, היא של שנות ה-60' ושנות ה-70'.

חזי דניאל: ואני אביא לפה מומחה של משרד החקלאות ואגיד לו: חברים, ככה לא מגדלים.

חזי דניאל: אבל אין.

חזי דניאל: אם אנחנו הצלחנו בהון העצמי שלנו, החקלאים שלנו באחיטוב הצליחו – וכמעט ולא הייתה פה איזושהי עזרה ממשלתית בעניין הזה – להגדיל מ-100 דונם, שהסוכנות היהודית בסוף שנות ה-60' נתנה כסיוע ליישובים, מה שקראו אז, החדשים, גדלנו לכמה אלפים של דונמים.

חזי דניאל: והכול בכוחות החקלאים עצמם, כמעט ללא סיוע.

איתן כבל: תודה, חזי.

חזי דניאל: סליחה, עוד נקודה אחת.

איתן כבל: האחרונה, כן.

חזי דניאל: תראו, מדברים כאן על היבואנים ועל רשתות השיווק וכל הדברים האלה.

חזי דניאל: אני אומר לך שמי שחותך את הנתח הגדול בכל הסיפור הם היבואנים ורשתות השיווק.

חזי דניאל: עשו פה איזשהו עיוות של השיווק.

חזי דניאל: אין בכלל תחרות.

חזי דניאל: היום לא מתחרים על לבו של החקלאי.

חזי דניאל: ואם לא מתחרים על לבו של החקלאי, אז הם יכולים להכתיב לו את תנאי הסחר.

חזי דניאל: יכולה מחר רשת שיווק כזאת או אחרת לבוא ולהגיד: אתם תשלמו מחר קומיסיון לא של 30%, אלא של 40%, החקלאי יגיד: אמן.

חזי דניאל: הוא לא יכול לעשות שום דבר, כי החקלאי יודע שהוא תלוי בהן.

חזי דניאל: מקורות פרנסה של אלפי אנשים, אלפי משפחות במדינת ישראל - - -

נועם עמיר: זה מקור הבעיה במדינת ישראל.

חזי דניאל: אלפי משפחות במדינת ישראל שהיו יכולות להיות במשחק הזה, כן, הם אנשים שיכלו להתקיים מחקלאות, להוות איזשהו משקל פחות או יותר לנושא של הסחר בתוצרת החקלאית מול רשתות השיווק, זה לא קיים.

חזי דניאל: זה ההפסד הגדול שלנו.

איתן כבל: תודה, חזי.

איתן כבל: בבקשה, גברתי, חברת הכנסת מיכל בירן.

איתן כבל: ולאחר מכן – צבי אלון.

מיכל בירן: לי יצא בדיוק חצי שנה לעבוד בחממה של מלפפונים כשהייתי בהיאחזות ובדיר.

מיכל בירן: אני מודה שלא הצטיינתי בשני התחומים.

מיכל בירן: היה ידוע שהגרעין שלי עושה שבת מתים טלאים בדיר, ובאיזשהו שלב הפסיקו לסמוך עלינו.

מיכל בירן: אז אני מודה שלא הצטיינתי בעניין.

מיכל בירן: אבל אם יש דבר אחד שאני זוכרת זה כמה שזה קשה.

מיכל בירן: וכמה זו עבודה לא פשוטה, בעיקר בתוך החממה.

מיכל בירן: כולנו לוקחים כמובן מאליו את היכולת באמת לאכול פירות וירקות טריים, זה כמעט חלק מהישראליות.

מיכל בירן: אבל בסוף, כשמגיע הרגע לעמוד מאחורי החקלאים כולם נעלמים.

מיכל בירן: הממשלה הזאת יודעת להפחיד כל הזמן על כל האיומים האסטרטגיים שיש מסביבנו, אבל בתוך השכונה הזאת שאנחנו נמצאים בה, זאת אמורה להיות הבנה די בסיסית שאסור לנו בשום פנים ואופן להיות תלויים בתוצרת טרייה מבחוץ.

מיכל בירן: פשוט אי-אפשר.

מיכל בירן: אגב, אמרתי את זה בכל נושא כשהייתי נגד ויתור על מניית הזהב בצים.

מיכל בירן: אין.

מיכל בירן: אנחנו צריכים שתהיה לנו עצמאות.

מיכל בירן: אנחנו צריכים שיהיו לנו אוניות ישראליות; אנחנו צריכים שתהיה לנו תוצרת ישראלית.

מיכל בירן: עכשיו הדברים קשורים.

מיכל בירן: כשאתם מאפשרים את הייבוא הזה בשביל, דוגרי, כותרת קטנה בעיתון, שגם אף אחד לא זוכר.

מיכל בירן: אבל בשביל זה אתם עושים את זה, כלכלת בחירות נטו.

מיכל בירן: בסוף, אנשים לא מתקיימים רק חודשיים בשנה.

מיכל בירן: יש להם גרף שלם של ציפיות, ובסוף, אם זה לא מביא כסף – זה לא תנועת נוער, זו לא התנדבות של אנשים – זאת הפרנסה של אנשים.

מיכל בירן: אם בסוף, לאורך זמן, אי-אפשר להתקיים פה מחקלאות בכבוד, וכן גם לקנות את הטרקטור וגם שיהיה כסף לנסוע עם המשפח לחו"ל ולחיות את החיים הטובים, כי בסוף זאת עבודה קשה, וזאת הפרנסה שלכם, אתם אמורים להתפרנס בכבוד.

מיכל בירן: אם זה לא יהיה בכבוד – אני מגיעה מהכנס של המתמחים, אתם יודעים עומדים שם בתור להיות עורכי דין?

מיכל בירן: והשאלה אם הם יתפרנסו מזה מוטלת בספק.

מיכל בירן: אם לא יהיה ברור שאפשר להתפרנס מחקלאות, לא יכנסו אנשים צעירים לתחום.

מיכל בירן: ואם לא יכנסו אנשים צעירים לתחום, ואנשים לאט-לאט יסגרו, אנחנו נישאר בלי תוצרת טרייה.

מיכל בירן: יושב פה נציג של רמי, וברצוני רק שאלה.

מיכל בירן: בדיוק הקדמת אותי כזאת הייתה השאלה שלי.

מיכל בירן: אני מבקש שתגיד פה לוועדה: כמה אחוזים אתם גוזרים מהרגע שזה מגיע מהחקלאי לרגע שזה מגיע לצרכן בסופר שלכם?

צבי אלון: איך את עושה טעות כזאת?

מיכל בירן: איך אני עושה?

מיכל בירן: אני אשמח לשמוע למה טעות.

צבי אלון: תכף תשמעי את ה-2%-3% שהם אומרים.

מיכל בירן: שניים-שלושה, דבר ראשון, אם זאת האמת – את האמת, אני גם הייתי שמחה לשמוע.

צבי אלון: לא, זה מה שהם יגידו.

צבי אלון: זה מה שהם יגידו.

מיכל בירן: למיטב ידיעתי, יש היטל של איזה 22% של טיפול בתוצרת.

מיכל בירן: אז בסוף, תקן אותי, יש עוד משהו חוץ מה-22%?

אליהו אהרון: שיווי שימוש ארגזים שלהם גם.

אליהו אהרון: סדר גודל, אני אמרתי, של בין 35% ל-40%, כי מעבר לעמלה הזאת של ה-22% שאת מדברת עלייה, יש הוצאות נוספות, שימוש ארגז, וכל מיני פטנטים.

קריאה: פטנטים.

אליהו אהרון: תחת שמות שקשה לפענח אותם.

מיכל בירן: אני אשמח לשמוע גם בלשונו של הנציג של רמי לוי.

מיכל בירן: כי אני את השיטות שלכם מכירה.

מיכל בירן: אתם אומרים שאתם נלחמים ביוקר המחיה, ודופקים את העובדים שלכם.

מיכל בירן: אתם אומרים שאתם נלחמים ביוקר המחיה, ודופקים את המגדלים.

מיכל בירן: אני מכירה את השיטות שלכם.

מיכל בירן: אתם אבירי יוקר המחיה, ובסוף הכיס של רמי לוי טופח וגדל בזמן שאנשים שעושים את העבודה הכי קשה נדפקים שוב ושוב.

איתן כבל: אתה רוצה לענות עכשיו?

דן סיידה: אני אגיד משפט אחד.

איתן כבל: לפני כן, בבקשה, דן סידה.

דן סיידה: אני חושב, גברתי חברת הכנסת, הציע כבר איזה מישהו משהו חכם.

דן סיידה: אני לא מקורי, אבל אני מאמץ את זה.

דן סיידה: הוא אמר שאם נעשה איזושהי תקנה או חקיקה או משהו שליד המחיר לצרכן יהיה המחיר החקלאי, הכול יתאזן.

צבי אלון: נכון.

איתן כבל: את זה אמר פה, איתן ברושי, אני חושב.

דן סיידה: אמרתי שאמרו את זה לפניי חכמים ממני.

נועם עמיר: למה לא להגביל את - - -

מיכל בירן: בדיוק.

מיכל בירן: רוצה שר האוצר להתערב בחגים?

מיכל בירן: אין שום שבעיה.

מיכל בירן: תגיד תקנה מיוחדת לחגים שבה אתה עושה רגולציה על רמי לוי שלא יקרע את האנשים.

גלית חזקיה הרשקוביץ: זאת הצעת חוק של התאחדות האיכרים, מה שהוא אומר.

מיכל בירן: בסדר.

מיכל בירן: אני אומרת שזה אחלה.

מיכל בירן: אבל אני אומרת ששר האוצר מתערב פה ביד קשה בחגים כדי שאנשים לא ישלמו הרבה כסף.

מיכל בירן: שיתערב בזה ויגביל את רמי לוי ואת רשתות השיווק בחגים.

מיכל בירן: בואו נראה אז שיש לו אומץ לעשות את זה.

איתן כבל: צודקת.

איתן כבל: תודה מיכל, אני אתייחס לזה גם.

איתן כבל: כן, שם ותפקיד.

כדורי מנשה: שלום לכולם.

מאיר צור: מיכל, יוצאת מהכלל.

מאיר צור: - - -

איתן כבל: די, חברים.

מיכל בירן: לא מסכימים שם, מה לעשות.

מאיר צור: תסכימי - - -

איתן כבל: כן, בבקשה, כדורי מנשה.

כדורי מנשה: אני כדורי מנשה, מנהל הרכש של החברה.

כדורי מנשה: א', מטעים פה לאורך כל הדיון.

כדורי מנשה: החברה שמה לה כמטרה, אנחנו נגד ייבוא.

כדורי מנשה: אנחנו פועלים בהתאם לזה.

כדורי מנשה: לצורך זה, מאיר צור יודע טוב מאוד, הוא מלווה אותנו, ואנחנו בקשר מצוין איתו ועם כל התנועות האחרות.

כדורי מנשה: הקמנו - - - בערבה עם מחירים קבועים לאורך כל תקופה הגידולים.

כדורי מנשה: כלומר, ישבנו עם החקלאים, בנינו ענפי מוצר ואנחנו משלמים בלי דיחוי את מה שסוכם - - - כל תקופת הגידול שלהם.

מיכל בירן: הייתי לא ברורה, כמה אחוזים?

איתן כבל: תני לו, תני לו.

מנשה כדור: סליחה, אין פה תנאי סחר בכלל.

מנשה כדור: יש fixed price לאורך כל התקופה.

מנשה כדור: גם מאיר יעיד על כך גם שהשכנים שלו מאוד מרוצים מהעסקה.

מנשה כדור: בפן השני בצפון, קנינו בית אריזה לרשת, שתפתור את בעיית המחירים מול החקלאים, היא בעצם תחסום את פערי התיווך.

מנשה כדור: ואכן זה עובד מצוין, כולל חקלאים ממטולה, כולל חקלאים מעלמה, מדלתון, מרמות נפתלי, מבית הלל, מכל יישובי הצפון.

דן סיידה: אגב, שילמו את ההתערבות או עוד לא שילמו את ההתערבות?

כדורי מנשה: סליחה?

דן סיידה: ההתערבות המפורסמת שולמה או עדיין לא?

מנשה כדור: זה בולשיט, אנחנו לא מתעסקים בדברים כאלה קטנים, באמת.

איתן כבל: חבר'ה, להתקדם.

איתן כבל: מנשה.

מנשה כדור: אנחנו פה מטפלים בחקלאים, לא מתעסקים בדברים רדודים כאלה.

מנשה כדור: זה טוב לאנשים שהם נאיביים בחברת "עמיר", לא אותנו.

מנשה כדור: יתרה מזאת, אנחנו לא קובעים מדיניות של ייבוא, ואנחנו נגד ייבוא.

מנשה כדור: והמסר הוא פשוט: כל עץ זה חייל, וכל גומה זה למעשה שוחה.

מנשה כדור: כך אנחנו רואים את החקלאות.

מנשה כדור: אני חקלאי בעצמי, אגב, שלא תתבלבלו.

מנשה כדור: יתרה מזו, השנה לבצל היה וירוס שנקרא "הלבנת הקש".

איתן כבל: איך?

מנשה כדור: "הלבנת הקש".

מנשה כדור: והיא למעשה השמידה את גידול הבצל.

איתן ברושי: מחלה, מחלה.

איתן כבל: אני הבנתי שזאת מחלה.

איתן כבל: "הלבנת הקש", אוקיי.

איתן כבל: תודה.

מנשה כדור: נכון.

מנשה כדור: באירופה בחלק מאזור הגידול הייתה בצורת.

מנשה כדור: וזה גרם לחוסר לא רק בישראל, גם בכל אירופה יש חוסר של בצל.

מנשה כדור: אי-אפשר להשאיר סופר במוצר בסיסי כמו בצל, או עגבנייה, או גזר או, תפוח אדמה שלא נמצא לקניין, לעקרת הבית או למי שעושה את הקנייה.

אליהו אהרון: אבל אין מאיפה להביא.

איתן כבל: אלי, תן לו.

כדורי מנשה: תן לי לסיים.

כדורי מנשה: זה לגבי הבצל.

כדורי מנשה: אנחנו - - - קילו 1.

כדורי מנשה: גם שהחבר'ה מהאוצר וממשרד החקלאות לפני ראש השנה פנו אלינו וביקשו לקבל עצה מה לייבא, אמרנו להם: לא צריך שום דבר, יש הכול בארץ.

כדורי מנשה: זה בפרוטוקול אצלי במשרד.

כדורי מנשה: זאת אומרת, אנחנו נגד הייבוא, אנחנו חוסמים את הייבוא, אבל מה לעשות - - -

מיכל בירן: אני שמחה לשמוע, אבל תענה לי.

כדורי מנשה: סליחה, אני רק אסיים.

איתן כבל: תני לו, תני לו.

מנשה כדור: מה לעשות שלפני 15 ו-20 שנה – ויעידו פה חקלאים – דונם עגבנייה הניב בין 20 ל-24 טון.

מנשה כדור: השנה זה בקושי מגיע לשישה טון לדונם.

איתן כבל: למה?

מנשה כדור: למה?

מנשה כדור: בעיות של וירוסים בקרקע, בעיות של וירוסים בזרעים, בעיות ששחקו את הכלכליות באופן טוטלי.

מנשה כדור: אנחנו נצמדים למחיר ששווה לכל נפש במגדלי העגבנייה.

מנשה כדור: הם לא מסוגלים לספק את כמות שאנחנו צורכים.

איתן כבל: כזה פער.

איתן כבל: אתה אומר, מ-24 טון לשישה טון.

איתן כבל: זה מטורף.

כדורי מנשה: כן, כן.

כדורי מנשה: - - - הם יעידו פה.

קריאה: כן, כן, זו הבעיה שלנו.

מנשה כדור: עכשיו במקום המדינה תקום ותטפל בעיות הווירוס, בעיות טיפוח הקרקע, קל להגיד הרשתות.

מנשה כדור: הרשתות לא מעלות מחיר.

מנשה כדור: פער התיווך שלנו מצטמצם משנה לשנה.

מנשה כדור: ואני אביא את זה בדוחות.

מיכל בירן: כמה הוא?

גלית חזקיה הרשקוביץ: רק בעגבנייה ומלפפון.

מנשה כדור: סליחה, אל תפריעי לי.

מנשה כדור: אני לא הפרעתי לך.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אבל בכרובית, בשעועית ירוקה, הכול מאות אחוזים.

מנשה כדור: אל תפריעי לי, בבקשה.

איתן כבל: גליתי, גלית.

איתן כבל: הרי כולנו נגד, כולנו מולו.

איתן כבל: עזבי.

מנשה כדור: לא, לא, אתה איתנו במקרה הזה, כי אנחנו נגד הייבוא.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אבל אתם לא מכירים את השיטה.

איתן כבל: אני אתייחס לכול.

כדורי מנשה: יתרה מכל זה, כן, אנחנו עובדים באופן פרטני עם החקלאים.

כדורי מנשה: אנחנו אוספים חקלאי-חקלאי אלינו, עושים איתו תוכנית עבודה, עושים איתו הסכם מוגדר למחירים.

כדורי מנשה: אנחנו עכשיו בפרויקט גדול מאוד עם משתלת גרנות גם בעניין הזה.

איתן כבל: מנשה, העניין ברור.

איתן כבל: תודה.

מנשה כדור: תודה רבה.

איתן כבל: בבקשה.

מיכל בירן: רגע, הוא לא ענה לי אבל.

איתן כבל: - - - לא חשוב.

מיכל בירן: לא, לא, איתן.

מיכל בירן: כמה אחוזים?

מיכל בירן: 40% זה נכון?

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: לגבי השאלה שאת כל כך מסתקרנת - - -

איתן כבל: שם.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: שמי אטיאס אופיר, אני מנהל פרויקטים ברמי לוי.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: אנחנו חברה בורסאית.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: את מוזמנת לקחת את הדוחות ולראות - - -

מיכל בירן: אתה מסרב להגיד לי כמה אחוזים אתם מרוויחים?

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: רגע.

לאה ורון: תקל עלינו.

קריאה: יש סקר במשרד החקלאות.

גלית חזקיה הרשקוביץ: למעלה מ-30% רווח גולמי רק במחלקת פירות וירקות.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: מאיפה את מביאה את הנתון הזה?

מנשה כדור: זה ב"עמיר" חומרי הדברה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: ב"עמיר" חומרי הדברה.

איתן ברושי: יש משרד החקלאות, יש לו נתונים.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: אנחנו חבר בורסאית.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: הדוחות בורסאיים.

מיכל בירן: זה לא נכון?

לאה ורון: אז תקל עלינו ותגיד את הנתונים, במקום שנחפש את הדוחות הכספיים שלכם.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: - - -

מיכל בירן: תקשיב, זה ממש נכלולי מהתשובה שלך.

מיכל בירן: תן תשובה.

מיכל בירן: כמה אחוזים אתם מרוויחים לעזאזל?

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: - - -

מיכל בירן: אין בעיה, תגיד לי גם וגם.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: - - - נטו זה 2% - - -

צבי אלון: אמרתי לך.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: דוחות בורסאיים.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: מה את רוצה?

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: כנסי לבורסה, תראי.

מיכל בירן: כמה ברוטו?

מיכל בירן: 40%?

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: ברוטו זה לא רלוונטי, נשאר מה נשאר בסוף.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: יש הוצאות.

איתן כבל: תודה.

מיכל בירן: את מה שבין הברוטו לנטו זה בדיוק מה שאפשר להנדס.

איתן כבל: מיכל, תודה.

איתן כבל: העניין ברור.

אליהו אהרון: את הברוטו אנחנו משלמים.

כדורי מנשה: כבודו, משפט אחד לסיום, ברשותך.

נועם עמיר: לא ממחלקת הירקות שלנו.

מנשה כדור: אני מציע שאת המס שאנחנו משלימים על הייבוא ייתנו, יעבירו אותו אוטומטית סובסידיה לחקלאים.

מנשה כדור: משלמים הרבה מאוד מיליונים שם, שיעבירו לחקלאים.

קריאה: אני יכול להגיד משהו?

קריאה: משהו מקצועי.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אי-אפשר.

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: חברים, יש אנשים שעוד לא דיברו.

איתן כבל: ואני רוצה לסכם.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אתם חושבים שזה הדיון הראשון?

איתן כבל: רק בגלל שזה דיון מהיר, אני מקיים אותו.

איתן כבל: אני יודע לזמר את זה.

איתן כבל: מאז שהייתי בשנת 1988 במשרד החקלאות, שום דבר לא השתנה.

איתן כבל: אז תנו לי לסכם את זה.

איתן כבל: מה, כל אחד נהיה איזה – החקלאים פה – לא רוצה להשתמש במילים בוטות.

איתן כבל: בסיפורים אני ממלא מחברות.

איתן כבל: בבקשה.

חזי דניאל: לא, לא הבנו אותך.

איתן כבל: ההיפך, אני תכף אגיד את הדברים שלי.

חזי דניאל: לא הבנתי אותך.

איתן כבל: אני עוד לא אמרתי.

אליהו אהרון: הוא עוד לא אמר כלום, מה אתה רוצה.

מאיר צור: הוא מחמם מנועים עכשיו.

איתן כבל: אני איתך רק.

איתן כבל: אני רק מנסה להגיד, כולם מסבירים לי.

איתן כבל: אני יודע את המצב שלכם.

איתן כבל: ותכף אני אתייחס אליו.

איתן כבל: בבקשה, צבי אלון.

איתן כבל: לאחר מכן – גלעד אלירז.

צבי אלון: אני רוצה להיות מאוד ממוקד.

צבי אלון: אני חושב שלכולנו הייתה גאווה גדולה לשמוע את החבר'ה הצעירים שבאו מאזור עוטף עזה.

צבי אלון: עושים עבודה יפה גם במשקים, עד התלם האחרון, וגם פה הציגו את הנושא.

צבי אלון: ואני לא רוצה להרחיב.

צבי אלון: אני אגיד בכמה סיסמאות אפילו לומר.

צבי אלון: א', נאמר פה וצריך להדגיש את זה שבפירות וירקות מדינת ישראל היא פחות מהממוצע של ה-OECD וזאת הקטגוריה היחידה – שמתי לך, לפני השינה תקרא.

איתן כבל: ראיתי, כן.

צבי אלון: הקטגוריה היחידה שאנחנו ב-15%, ב-14%, ב-7%, כל שנה והמאפיינים שלה, זולים יותר מהמחירים לצרכן.

איתן ברושי: לצרכן.

צבי אלון: מהמחירים לצרכן.

צבי אלון: לא צריך להתפלסף הרבה.

צבי אלון: הדבר השני שחשוב, אני רוצה להבהיר את זה, ואחי הדגיש את זה.

צבי אלון: אבל אני אתן לכם דוגמה מהחיים.

צבי אלון: המכס כולה הוא שקל על עגבנייה.

צבי אלון: בשביל מה בכלל צריך להתעסק עם זה, איתן?

צבי אלון: המחיר בשוק עלה ל-5 שקלים, ל-6 שקלים, ל-7 שקלים.

צבי אלון: אנחנו לא צריכים כאלה פרופ' למתמטיקה כדי להבין שכדאי להעמיס כמה מכולות ולהביא.

צבי אלון: בשביל מה אתם מורידים את המכסים?

צבי אלון: אני מדבר על הממשלה.

צבי אלון: לא צריך.

צבי אלון: אין מדינה בעולם, ואני מכיר, שככה עושים ריצ'רץ' עם המכסים.

צבי אלון: המכס בנוי לכך שהוא יגן כשיש רמת מחירים מסוימת, והוא יאפשר ייבוא ברמה כזאת או אחרת כשהמחירים בארץ עולים.

צבי אלון: עכשיו מה זה שקל בשביל הצרכן?

צבי אלון: צרכן שמשלם 6 או 7 שקלים, זה כלום.

איתן כבל: אבל זאת גישה לא נכונה, סליחה.

איתן כבל: אני אגיד לך למה.

איתן כבל: אתה בדיוק נופל לידיים של האוצר בעניין הזה.

איתן כבל: כי כשמשפחה נכנסת, ואני קונה, אני לא קונה רק עגבניות והולך.

איתן כבל: יש כאלה שמגיעים, קונים שתי עגבניות, שלוש עגבניות ובורחים.

איתן כבל: אני עושה את הקניות, בטח אצל הירקן.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: בגלל זה אני יודע להגיד לך מאיפה כל אחד, איזה טעם יש לו ומה הוא.

איתן כבל: הוא נכנס, הוא קונה סל.

איתן כבל: וכשהוא קונה, ויש משפחות ברוך השם, אז הוא קונה כבר ארבעה קילו, חמישה קילו עגבניות, זה כבר אחד.

איתן כבל: הוא קונה גם קצת אגסים, היום אנחנו כבר יש לך סביב הלוח יש לך זה, אז הוא כבר קונה פה.

לאה ורון: נכון, תפוחי עץ, מלפפונים.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: כשאתה יושב פה, אתה עושה את החשבון נקודתי.

איתן כבל: האזרח במה שקשור לסל, הוא יוצא עם הסל.

איתן כבל: וכשהוא יוצא עם הסל, הוא אומר לעצמו: מה קרה?

איתן כבל: מה פתאום הסל שלי - - -

חזי דניאל: 1,000 שקל.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: פתאום משפחה, אם לי הסל - - -

נועם עמיר: אז תיקחו בחינם.

נועם עמיר: למה לשלם?

נועם עמיר: קחו בחינם.

נועם עמיר: הם מרסקים את השוק.

נועם עמיר: בלי מכס, הם מרסקים את השוק.

איתן כבל: שנייה, נשמה.

איתן כבל: אני לא נגדך.

איתן כבל: תקשיב שנייה.

נועם עמיר: צריך מכס.

איתן כבל: אתה מוכן, בבקשה?

איתן כבל: עשה לי טובה, ראיתי לאן הגעתם עם השיטות שלכם.

איתן כבל: עכשיו אתם תקשיבו לי.

איתן כבל: עזבו, תנו לי לדבר אני אחר כך.

איתן כבל: אני מנסה לעזור לכם.

איתן כבל: אני פה כל אלה לא מעניינים אותי.

איתן כבל: מעניין אותי החקלאי.

איתן כבל: זה מה שאני עושה פה בוועדה זו מבוקר עד ערב.

איתן כבל: היחיד שנלחם פה מתוך כל 120, בסיועו של איתן ברושי עוד איזה שניים-שלושה, שבאמת עושים.

איתן ברושי: אנחנו נגיד את זה בסוף.

איתן כבל: אני אומר את זה לא בשביל שמישהו ימליץ עליי להדליק משואה או משהו, או יעשו לי, או יביאו לי.

נועם עמיר: ברור.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, צריך למצוא את נקודת האיזון.

איתן כבל: ואין בית לחקלאים היום.

איתן כבל: אין בית אמיתי לחקלאים.

איתן כבל: אין מי שילחם עבורם, זה כבר תקופה ארוכה.

איתן כבל: אבל אל תפריעו לי.

איתן כבל: עד שלא תשמעו אותי מלא, שמעתי אתכם מלא-מלא.

איתן כבל: ואיך אומרים?

איתן כבל: לשמחתי או לצערי – אני לא אגיד את זה – שום דבר לא חודש לי.

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: אבל אני רוצה לראות איך מתקדמים.

איתן כבל: אני לא מולך.

איתן כבל: אני מנסה שאחת הבעיות הגדולות שמתקיימות פה בוועדה ואני רואה את זה, מי שבא להציג, הוא מציג את זה בעיניים שלו.

איתן כבל: ואז כל אחד רק מציג את זה רק בעיניים שלו, אין נקודת איזון.

איתן כבל: וצריך להסתכל על זה בכמה רמות.

איתן כבל: מה אתה אומר – אל תשתמשו בעניין הזה שלמשפחה זה שקל.

נועם עמיר: זה לא מה שהוא אמר אבל.

נועם עמיר: הוא התכוון לזה שזה מרסק את השוק.

נועם עמיר: זה מרסק את השוק.

איתן כבל: הוא מדבר שוטף, אני מכיר כבר 30 שנה.

צבי אלון: יותר.

נועם עמיר: השקל הזה מרסק את השוק.

איתן כבל: יותר כבר.

איתן כבל: צודק.

נועם עמיר: זה ייבוא פרוע.

נועם עמיר: בגלל השקל הזה יש ייבוא פרוע.

נועם עמיר: לא השקל של עקרת בית.

צבי אלון: רגע, אתה מדבר מדם לבך, ואתה מציג את הדברים.

צבי אלון: אני רוצה רק להשלים, רציתי להשלים את המשפט, ואז היית מבין שזה עומד אחד מול השני.

צבי אלון: א', קצת התנתקת מהנקודה הקודמת שאמרתי.

צבי אלון: האדם שנכנס וקונה, הוא קונה הכי בזול מכל ה-OECD.

צבי אלון: אל תשכח את זה.

איתן כבל: לזה הקשבתי.

צבי אלון: עכשיו כשהוא מתבקש לשלם עוד שקל, אתה אומר: צביקה, תראה את התמונה הכוללת.

צבי אלון: נכון, אבל לא נתת לי להשלים.

צבי אלון: התמונה הכוללת אצלם היא שהם פושטים את הרגל ומפסיקים לעבוד, כי השקל אצלי ואצלך כצרכנים זה מייקר.

צבי אלון: אבל הוא, כשהוא חי מ-100, 200 טון שהוא מייצר וחסר לו שקל, זה 300,000-200,000 שקל, שהוא מקיים את המשפחה כל השנה.

צבי אלון: זאת אומרת, החקלאי הזה לא מייצר אלפי טונות.

איתן כבל: תמר, תכף את.

איתן כבל: אני מגיע אלייך.

תמר לוי בונה: לא, אני בסדר.

צבי אלון: הוא מייצר כמה מאות טונות של ירקות או של פלפל.

צבי אלון: וכשחותכים לו את זה בשקל, מה זה שקל?

צבי אלון: אז על זה אמרתי: בואו נסתכל, השקל בשביל אחי זה הקיום של המשפחה, כי הוא לא מרוויח יותר.

איתן כבל: אוקיי.

צבי אלון: הדגשתי את הנקודות האלה.

צבי אלון: אני רוצה מילה - -

איתן כבל: מילה, כן.

צבי אלון: - - על המכס בחגים.

צבי אלון: איתן, אני לא נחשב ליקיר אגף התקציבים שנים, עוד מהימים שאנחנו הכרנו.

צבי אלון: אבל המהלך הזה שבספר החוקים יש צו שאומר שבחגים – והחגים האלה, איתן, זה 60 יום, 60 יום, זה לא השבוע של פסח ועשרה ימים של חגי תשרי.

צבי אלון: 60 יום בשנה.

צבי אלון: כתוב בספר החוקים דבר משפיל.

צבי אלון: כתוב שם שבתקופה הזאת יהיה ייבוא בלי מכס ללא תנאי.

איתן ברושי: ללא כל מגבלת כמות.

צבי אלון: ללא תנאי.

צבי אלון: זאת אומרת, גם אם בארץ, איתן, 3 שקלים מלפפון, אז מישהו ימצא בעמאן 1.5 הוא יביא את זה, ישרוף לנו את כל אזור חבל אשכול, וירוויח שקל 1.

צבי אלון: ואנחנו מתחננים כבר שנתיים.

צבי אלון: מאיר יפרח כבר כתב, אני לא מה, חוץ מבית המשפט בהאג, הוא כבר כתב לכולם: תפסיקו עם הנוהל הזה של החגים.

צבי אלון: לשמחתנו, שר החקלאות גם פנה השנה ואמר: תרדו מהעניין של החגים.

צבי אלון: אני אומר לך, זה יותר עניין של בושה מאשר של נזק.

צבי אלון: את הנזק יש להם כל פעם.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

מאיר צור: איתן, אני צריך לצאת.

מאיר צור: מילה אחת.

מאיר צור: אני מתנצל, אני פשוט צריך לצאת למינהל.

מאיר צור: אני מציע שבסוף הדיון החשוב הזה, איתן, תצא קריאה לאוצר, לשר האוצר לא לפתוח ולא להוריד את המכס.

מאיר צור: ציינו פה את היחסים החדשים שיש לי עם שר האוצר, אז גם אני אעשה את זה.

מאיר צור: אבל בהחלט הדבר הזה לא צריך להתבצע.

מאיר צור: לא צריך להוריד את המכס.

מאיר צור: אני מקבל גם את העניין שאם המחיר עולה וממילא כדאי להביא, אז יביאו ולא שואלים אותנו.

מאיר צור: ולחזק את החקלאות כאן.

מאיר צור: תודה רבה.

מאיר צור: אני פשוט חייב לרוץ.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: גלעד אלירז, בבקשה.

גלעד אלירז: אני גלעד אלירז, מאגף לסחר חוץ במשרד החקלאות.

איתן כבל: אני מבקש לא להתנפל עליו.

איתן כבל: הלוואי והוא היה הבעיה.

גלעד אלירז: כבוד היושב-ראש, אנחנו במשרד החקלאות בוודאי רואים בחקלאות כערך.

גלעד אלירז: אבל מצד שני, יש גם את עניין עתות המחסור והמחיר לצרכן.

גלעד אלירז: ותפקידנו הוא לאזן בין שני הקצוות האלה.

גלעד אלירז: אנחנו עובדים לאורך השנה בתיאום מלא גם עם התאחדות חקלאי ישראל וגם עם מועצת הצמחים.

גלעד אלירז: מה שצבי אלון אמר על השקל זה נכון מצד אחד, ומצד שני ביחד איתו אנחנו מסכימים על מחיר קבוע לאורך תקופה.

גלעד אלירז: כשהמחיר גבוה מעל מחיר מסוים, אנחנו פותחים את הייבוא.

גלעד אלירז: והדבר הזה נעשה בתיאום גם עם מועצת הצמחים, גם עם התאחדות חקלאי ישראל.

גלעד אלירז: ויעיד גם ידידי חזי מאחיטוב, גם כשיש נוהל, לפני שאני פותח כל גרם של מלפפון לייבוא, אני מתייעץ איתו, ומדבר איתו ושואל אם באמת יש מחסור לפני שאנחנו מפעילים את הייבוא הזה בפועל.

גלעד אלירז: לכן, המיקוד צריך להיות באמת במחסור בתקופת החגים.

גלעד אלירז: כמו שציין צבי אלון, פנה שר החקלאות לשר האוצר, הציע מספר מנגנונים אלטרנטיביים שהייבוא לא יהיה ללא תנאי, אלא יהיה ייבוא מתואם.

גלעד אלירז: ואני קורא פה גם מהשולחן הזה לידידיי במשרד האוצר לשבת ביחד ולמצוא מנגנון מתואם לחגים.

איתן כבל: תודה, גלעד.

איתן כבל: עמיחי, בבקשה.

עמיחי גלר: אני מארגון מגדלי דגים.

עמיחי גלר: אני מגדל מלפפון שלוקח לו שנתיים לגדל אותו, כלומר: כל אמנון, קרפיון, בורי.

איתן כבל: איפה אתה גר?

עמיחי גלר: בקיבוץ ניר דוד-תל עמל.

איתן כבל: אני גם הייתי דייג.

עמיחי גלר: אני יודע, בדפנה.

איתן כבל: בדפנה.

עמיחי גלר: תאמין לי, אני יודע.

עמיחי גלר: רציתי להגיד הרבה דברים על פערי תיווך וזה, אני לא אגיד את זה.

עמיחי גלר: אני אגיד על נר שני לחנוכה 1936.

איתן כבל: אם יש ענף שהולך למות לגמרי, זה ענף הדייג.

איתן כבל: וכדאי שנדע את זה.

איתן כבל: הוא התחיל בדיוק באותן שיטות.

קריאה: הוא מת.

איתן כבל: בבקשה.

עמיחי גלר: 1936, נר שני של חנוכה.

עמיחי גלר: קיבוץ תל עמל-ניר דוד עלה לקרקע.

עמיחי גלר: שנתיים אחרי זה קיבל ברכה מנתן אלתרמן: "תבורכי תל עמל – במטר ובטל; בדגה עלי גל".

עמיחי גלר: ומזה התחיל המדגה בארץ לפני 80 שנה.

עמיחי גלר: באופן אישי, אני אומר פה עכשיו, כי יש פה מישהי שצריכה לשמוע את זה.

עמיחי גלר: אני בן 63 עוד מעט.

עמיחי גלר: שירתי בשייטת 13.

עמיחי גלר: יש הרבה דברים שאסור לי להגיד, אבל היום כבר מותר להגיד שארבע שנים מחיי הקדשתי להבאת יהודי אתיופיה.

עמיחי גלר: אני מודה שבניסיונות שלנו להגן על ענף הדייג, לא מצאתי את עצמי אף פעם במצב כזה.

עמיחי גלר: אני כאילו נלחם באנשים שחושבים שאני או שקרן או רמאי.

עמיחי גלר: אני לא מתכוון לתמר, תמר היא לא זאת שזה.

עמיחי גלר: אבל זאת ההרגשה.

עמיחי גלר: הורגים אותנו ברכות, ברכות כל פעם מוסיפים עוד תנאי כדי להרוג אותנו.

עמיחי גלר: הייתי אומר שהגענו להסכם שהיה בסדר.

עמיחי גלר: תנו לנו למות בשקט עם ההסכם הזה, ואולי מזה יצמח משהו חדש.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: הוועדה זו, ולי היה חלק במאבק הזה כדי לעצור את - - -

איתן ברושי: כדי לעצור את המכס?

איתן כבל: כן.

כדורי מנשה: אתה אולי הראשן שהבין את בעיית הדייג.

איתן כבל: נכון.

מנשה כדור: - - -

איתן כבל: כן, אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גלית, בבקשה, בקצרה ממש.

גלית חזקיה הרשקוביץ: תודה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: בקצרה, אני רק רוצה להבהיר, ויש פה מי שיעביר את זה אחר כך למאיר, שאני מאוד מכבדת אותו, וזה לא היה במקום של תקיפה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: בסך הכול אמרתי – הוא אמר שזה מדיניות ממשלה, ואני אמרתי שמדובר במדיניות האוצר.

איתן כבל: אינטונציה יש לה משמעות מאוד גדולה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: לא נתתם לי, ישר קפצתם.

איתן כבל: לא, אבל את התחלת באינטונציה.

איתן כבל: לא קפצנו.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אז תנו לי להשלים.

גלית חזקיה הרשקוביץ: מה שאני אמרתי היה דווקא ממקום של להחמיא, שזה מדיניות האוצר ולא מדיניות הממשלה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: ועכשיו, מהמקום החדש שיש לו, אולי הוא יצליח לשנות את זה.

איתן כבל: אנחנו נעביר לו את המסר באינטונציה חדשה, עוקצנית לא פחות.

גלית חזקיה הרשקוביץ: זו הייתה כוונתי.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני מאוד מעריכה את מאיר.

גלית חזקיה הרשקוביץ: עכשיו אני רוצה להגיד.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני אתחיל מהסוף, בגלל שזה מדיניות האוצר, אז חייבים להבין שהסיבה שפותחים את הייבוא היא לא באמת טיפול ביוקר המחיה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: היא מה שאמרה חברת הכנסת פה לפניי; היא הכותרות בעיתון.

גלית חזקיה הרשקוביץ: כי לגעת בטייקונים, ברשתות השיווק שהן ריכוזיות, והיום הן גם הסיטונאיות וגם היבואניות, וגם הקמעונאיות, לגעת בהן זה קשה, כי שם נמצא ההון ושם יש להם חברים.

גלית חזקיה הרשקוביץ: ולגעת בחקלאים זה קל.

גלית חזקיה הרשקוביץ: ובשביל לדברר לציבור את הטיפול של משרד האוצר ביוקר המחיה, אז צריך לעשות את זה כאן, כי אי-אפשר לדעת, כל יום כמעט יש בחירות.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אז צריך לעשות את זה הכי מהר שאפשר.

גלית חזקיה הרשקוביץ: ולגעת בטייקונים זה מאוד קשה, אז הכי קל לפגוע בחקלאים.

גלית חזקיה הרשקוביץ: זאת הסיבה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: זאת הסיבה שלא מטפלים בפערי התיווך.

כדורי מנשה: אני לא טייקון.

כדורי מנשה: אל תסתכלי עליי.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני מסתכל עלייך כנציג.

מנשה כדור: אני לא טייקון, אני משרתם של אדונים.

מנשה כדור: יש פה חקלאים.

גלית חזקיה הרשקוביץ: בדיוק, משרתם של אדונים.

גלית חזקיה הרשקוביץ: זאת הבעיה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני אומרת הסיבה היא שיוקר המחיה לא מטופל.

גלית חזקיה הרשקוביץ: נקודה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: יש לנו הצעות חוק גם עם איתן ברושי וגם חברי כנסת רבים בכנסת של טיפול בפערי התיווך, של פרסום מחירי רכישה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אף אחד לא מקדם את זה, כי פוחדים לגעת בהם.

גלית חזקיה הרשקוביץ: עכשיו לגבי העניין של המחירים, אני אספר לכם מה הטריק.

גלית חזקיה הרשקוביץ: הטריק הוא להוריד מחירים לפני שבודקים, לפני חגים, לפני זה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: וכבר הוכיחו את זה בהמון כתבות בתקשורת, שאחרי שהבדיקה נעשית המחירים חוזרים חזרה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: וטריק נוסף שהוכחתי אותו כמה וכמה פעמים – אתם מוזמנים להיכנס לעמוד הפייסבוק של התאחדות האיכרים – זה כשהעגבנייה מאוד זולה, המלפפון מאוד זול אצל רמי לוי, אז תפוח האדמה הוא הכי יקר מכל רשתות השיווק.

גלית חזקיה הרשקוביץ: הכרובית והשעועית ירוקה, שאף אחד לא בודק, במאוד אחוזים הרבה יותר גבוה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: תבדקו אותי, בבקשה, תכנסו לרשתות ותראו.

גלית חזקיה הרשקוביץ: איפה שבודקים, איפה שזה הירקות הבסיסיים שמה המחירים אכן נמוכים, אני מודה, אבל בשאר המוצרים האחרים יש גביה של למעלה ממאות אחוזים של פער תיווך.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני מאוד אשמח שתמר כנציגת האוצר גם תספר לנו איפה בדיוק הוכח שהייבוא מוריד מחירים, כי ראינו אתמול את הכתבה שהייתה על הטונה, שגם הורידו את המחירים - - -

צבי אלון: העלו המחירים לצרכן.

איתן ברושי: זה אושר לדיון מיוחד בכנסת, דיון על הטונה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: לא רק שהמחירים, כל מפעל הטונה בארץ קרס, המחירים עלו.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אז אף אחד לא יצא מזה נשכר.

גלית חזקיה הרשקוביץ: רק פגיעה בחקלאות בארץ ובכל מה שקשור בה.

איתן כבל: אוקיי.

גלית חזקיה הרשקוביץ: רגע, שנייה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: ואם כבר מחליטים כן לפתוח את הייבוא, אין לנו, לחקלאים, שום התנגדות.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אבל תנו לנו את הכלים.

גלית חזקיה הרשקוביץ: תנו לחקלאות ולחקלאים את הכלים להתמודד מול הייבוא שעל המדף.

גלית חזקיה הרשקוביץ: גם את העלויות וגם את כל הדברים שמתמודדים איתם.

גלית חזקיה הרשקוביץ: ברגע שתהיה תחרות, אנחנו מוכנים להיות בתחרות.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אבל כשאין כלים, המשחק הוא לא הוגן, הורגים את החקלאות.

גלית חזקיה הרשקוביץ: וקודם אמרו איפה דובי, יושב-ראש ההתאחדות, דובי נמצא כרגע במטולה, כי חלק מעצים שלו נעקרו בגלל כל המבצע שיש עכשיו.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אם לא תהיה פה חקלאות, אז גם לא יהיה מי שיעשה את הדברים האלה ולא ישב במקומות האלה.

איתן כבל: תודה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: רק לסכם ולהגיד שאני אשמח מאוד להבין מתמר באמת איפה הם רואים – כי הוכחנו את זה גם בעגבניות, שהמחירים אותם מחירים כשיש ייבוא, גם בבקר שניכס והמחירים לא ירדו, ובטונה שיצאה אתמול, ולא קורה שום דבר.

גלית חזקיה הרשקוביץ: זה פשוט כותרות, כי אי-אפשר לטפל ביוקר המחיה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תמר, אני רוצה את ההתייחסות של משרד האוצר.

איתן כבל: שם ותפקיד ואני רוצה לסכם.

תמר לוי בונה: אני תמר לוי בונה, אגף התקציבים, משרד האוצר.

תמר לוי בונה: עלו כאן טענות על ייבוא פתוח לגמרי, ואני אשמח לדייק את זה.

תמר לוי בונה: קודם כול, צריך להגיד את זה באופן ברור: רק ירקות רכים מיובאים, ירקות קשים מיובאים בהתאם לצורך, בהתאם למה שקורה בארץ, בהתאם לתנאי הגידול.

תמר לוי בונה: מתוך ירקות הרכים - - -

לאה ורון: מה ירקות רכים?

לאה ורון: עגבניות ומה?

תמר לוי בונה: מלפפון, חסה, בעיקר זה עגבנייה.

קריאה: עגבנייה, מלפפון ופלפל.

איתן ברושי: לא, בפעם הקודמת הביאו תפוחי אדמה.

איתן כבל: די, חבר'ה, תנו לה.

איתן כבל: אני רוצה גם כן לסכם.

איתן כבל: כבר הבנו.

תמר לוי בונה: השנה מתוך מכסה של 35,000 טון בירקות רכים, נוצלו 10,000, מתוכם 8,000 – יתקנו אותי כאן אנשי רשות המסים אם אני טועה – מתוכם 8,000 זה עגבניות.

תמר לוי בונה: אז אני חושבת שרוב הדיון כאן הוא דיון על העגבניות, כי בשאר הדברים הנתונים זניחים.

חזי דניאל: גם מלפפונים, סליחה.

תמר לוי בונה: 300 טון זה זניח מאוד ביחס לגידול שם.

חזי דניאל: לא, לא.

חזי דניאל: ה"זניח" הזה הוא מאוד בעייתי.

חזי דניאל: כבר אמרו את זה.

חזי דניאל: אני לא רציתי לחזור על מה שנאמר.

חזי דניאל: כי כל טונה כזאת שכנסת לשוק היא מפילה את המחירים בעשרות אחוזים.

חזי דניאל: את צריכה לדייק.

תמר לוי בונה: כבוד היושב-ראש, אני אשמח - - -

איתן כבל: תן לה, תן לה.

איתן כבל: בבקשה.

תמר לוי בונה: הקשבתי ברוב קשב.

תמר לוי בונה: אז, כמו שאני רואה את זה, השיח כאן הוא שיח על עגבניות.

תמר לוי בונה: ואני אתייחס לעגבניות.

תמר לוי בונה: אבל חשוב לי להגיד: הייבוא הוא לא ייבוא פתוח לגמרי.

תמר לוי בונה: ירקות שניתן לאחסן, כמו תפוח אדמה, כמו גזר, אנחנו מביאים אותם בהתאם לתנאי השוק.

תמר לוי בונה: ומסיבה מאוד ברורה.

תמר לוי בונה: ירקות רכים, אם מביאים אותם, צריך מיד להזרים אותם לשוק.

תמר לוי בונה: אף אחד לא יקפיא פה עגבנייה, וזה ברור לכולם.

תמר לוי בונה: ועל כן, רק ירקות רכים הם פתוחים.

תמר לוי בונה: גזר ניתן לאחסן אותו, תפוח אדמה ניתן לאחסן, ולשחרר במשורה לאורך השנה, ובאמת לא להשפיע לא על המחירים ולא על הכמויות.

תמר לוי בונה: וגם צריך להגיד, פתחנו את זה אך ורק בחגים.

תמר לוי בונה: ואני רוצה לדבר על העגבניות באופן ספציפי.

אחי סיטבון: עכשיו איזה חג יש היום?

איתן כבל: די, די, בבקשה.

תמר לוי בונה: שוחחו כאן בוועדה על מכסת מדף שתנוצל גם בירקות הרכים.

תמר לוי בונה: כלומר, אותו דבר בהתאם לתנאי השוק.

תמר לוי בונה: אני רוצה להזכיר לכולנו את שנת 2015, אז הייתה מכסת כזאת, שהיא מכסת מדף בהתאם לתנאי השוק.

תמר לוי בונה: ובכל זאת, היה מחסור מאוד חריף ב-2015.

תמר לוי בונה: כבוד היושב-ראש בוודאי זוכר את זה, כי הוא קיים כאן דיון.

איתן כבל: אני תכף אתייחס לזה.

תמר לוי בונה: הוא קיים כאן דיון על המחסור הזה ועל המחירים.

איתן כבל: לא, כי אז החגים פרצו למשרד, ללוח.

תמר לוי בונה: כלומר, לא ניתן היה לחזות אותם?

איתן כבל: אף אחד לא נערך לזה.

איתן כבל: אף אחד להתייחס לזה; אף אחד לא היה ערוך לזה.

לאה ורון: וגם לא בדקו בחקלאות.

איתן כבל: אותי אף אחד לא ילמד מה היה שם.

איתן כבל: אני, איך אומרים, כבר נהייתי מומחה.

איתן כבל: אני תכף אתייחס לזה.

תמר לוי בונה: בשמחה.

תמר לוי בונה: פתיחת המכסה הזו היא בהחלט חלק מהלקחים של 2015.

תמר לוי בונה: אני רק רוצה להזכיר לכולם, ממחיר של 4.8 שקל לעגבנייה באוגוסט הגענו למחיר ממוצע – לא מחיר קצה, מחיר קצה היה היסטרי – מחיר ממוצע של 11.8 שקל לעגבנייה.

תמר לוי בונה: 144% גידול במחיר.

אליהו אהרון: אין דבר כזה.

תמר לוי בונה: נתוני למ"ס, לא נתונים שלי.

אחי סיטבון: לתקופה של כמה זמן, סליחה?

תמר לוי בונה: מאוגוסט לאוקטובר.

אחי סיטבון: וכמה זמן היה המחיר הגבוה הזה?

תמר לוי בונה: בחגים.

מנשה כדור: 2015.

גלית חזקיה הרשקוביץ: המחיר הגבוה הוא ברשתות השיווק.

אחי סיטבון: כמה זמן?

תמר לוי בונה: בחגים.

קריאה: חודש.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אבל המחיר הגבוה הוא ברשתות השיווק.

תמר לוי בונה: מאז שנפתח הייבוא לא ראינו דוגמה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: מחיר הגבוה, כבוד היושב-ראש, הוא ברשתות השיווק, לא אצל החקלאי.

גלית חזקיה הרשקוביץ: ופה קבור הכלב.

איתן כבל: תכף.

איתן כבל: תכף.

איתן כבל: תנו לי, בבקשה.

תמר לוי בונה: אדוני, ב-2017, למשל, אז שררה מכסה הפתוחה של החגים, המחיר בין אוגוסט לאוקטובר אכן עלה, אבל הוא עלה מ-5 שקלים ל-7 שקלים, ולא מ-5 שקלים ל-12 שקלים.

תמר לוי בונה: וזה הבדל אדיר לצרכן.

תמר לוי בונה: והמטרה הייתה לרסן את זה.

תמר לוי בונה: עכשיו צריך להגיד, כפי שנאמר כאן, הכמויות זניחות.

תמר לוי בונה: אנחנו מדברים על סביב 200,000 טון עגבניות, שלא נרשם איזה קיטון מסוים של ייצור.

גלית חזקיה הרשקוביץ: תמר, אלה המחירים שמקבלים רשתות השיווק, לא החקלאים.

תמר לוי בונה: אני מדברת.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אבל תתייחסי.

תמר לוי בונה: אז אם את רוצה לדבר, בבקשה, תעדכני אותי.

לאה ורון: לא, היא שואלת.

לאה ורון: היא שואלת לגבי המחירים.

תמר לוי בונה: מה השאלה?

גלית חזקיה הרשקוביץ: זה מחיר של רשתות השיווק.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אם המחיר הוא גבוה אצל רשת השיווק, זה לא בהכרח המחיר שמקבל החקלאי.

אליהו אהרון: מה זה קשור לחקלאים למה שאמרת כרגע?

תמר לוי בונה: אני מציינת עובדה שכאשר שרר הייבוא, המחיר היה 12 שקל בחגים למשקי הבית על העגבניות, ולא שרר ייבוא.

גלית חזקיה הרשקוביץ: לרשת השיווק, אבל זה לא המחיר שקיבל החקלאי.

תמר לוי בונה: ועובדה שכאשר שרר ייבוא - - -

אחי סיטבון: זה לא מה שקיבל החקלאי.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: - - -

איתן כבל: שנייה.

אליהו אהרון: אז הפתרון הוא לעקוץ את החקלאי.

איתן כבל: חבר'ה, תנו לי, בבקשה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אתם רוצים להחליף אותי?

אליהו אהרון: לא.

איתן כבל: זה לא עוד הרבה זמן.

גלית חזקיה הרשקוביץ: זאת נקודה חשובה, איתן.

גלית חזקיה הרשקוביץ: לפי זה הם פותחים את הייבוא.

גלית חזקיה הרשקוביץ: לפי המחיר של רשת השיווק.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: ועוד תתגעגעו אליי, תזכרו.

 << דובר_המשך >> אופיר אטיאס: את אומרת דבר לא הגיוני.

איתן כבל: הלאה, תתחילו מהיום.

איתן כבל: סיימת?

תמר לוי בונה: אני רק רוצה להגיד עוד פעם, ברגע שפתחנו את הייבוא לא ראינו קפיצה כזו במחירים.

תמר לוי בונה: הייבוא בסך הכול הוא זניח.

תמר לוי בונה: אנחנו מסתכלים על נתוני ייצור קבועים, בעיקר הסיפור הוא עגבנייה, אבל גם במלפפון לא רואים ירידה בייצור הארצי.

תמר לוי בונה: ועל כן, אם יש פגיעה - - -

צבי אלון: לא נכון.

צבי אלון: יש ירידה גדולה.

תמר לוי בונה: לפי נתוני הלמ"ס.

צבי אלון: יש ירידה גדולה בעגבניות.

אחי סיטבון: יש ירידה לגבי מלפפון.

אחי סיטבון: הנתונים שלך לא נכונים.

צבי אלון: אנשים פשוט יוצאים לביזנס.

איתן כבל: טוב, אוקיי.

תמר לוי בונה: אני מסתכל על 2015 – 350,000 טון; וב-2017 – 360,000 טון.

תמר לוי בונה: אפשר אחרי זה לעבור על הנתונים, אדוני מנכ"ל מועצת הצמחים, ולדייק אותם.

תמר לוי בונה: אני מסתכלת כאן על 350,000 לעומת 360,000.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: משפט, שם ותפקיד.

 << אורח >> חיים חבלין: אני חיים חבלין, מנהל החקלאות בתנועה הקיבוצית.

 << אורח >> חיים חבלין: אני מקיבוץ הגושרים, אגב, וחקלאי לשעבר הרבה מאוד שנים.

 << אורח >> חיים חבלין: אני מכיר את כל הגידולים.

 << אורח >> חיים חבלין: קודם כול, באמת בקצרה, נוצר פה איזשהו מצג באמת עבור החקלאים שהגיעו לכאן – זה נורא חשוב לי להגיד את זה – נוצר איזשהו מצג שיש פירוד בין החקלאים.

 << אורח >> חיים חבלין: זה לא נכון.

 << אורח >> חיים חבלין: כל החקלאים מאוגדים במזכירות התאחדות חקלאי ישראל.

 << אורח >> חיים חבלין: יש ארגון אחד, קטן, לא מאוד משמעותי, שעושה הרבה רעש.

 << אורח >> חיים חבלין: קוראים לו "התאחדות האיכרים", שיצא, פרש מהתאחדות חקלאי ישראל.

 << אורח >> חיים חבלין: הוא מייצג כמה חקלאים במושבות, וזה זכותו וזה בסדר.

 << אורח >> חיים חבלין: חבל.

 << אורח >> חיים חבלין: אבל זה יוצר איזושהי - - -

גלית חזקיה הרשקוביץ: כל הכבוד, אמרת את זה.

 << אורח >> חיים חבלין: סליחה, אני לא הפרעתי לך.

 << אורח >> חיים חבלין: והוא גם מוכר תשומות לחקלאים ב"עמיר".

גלית חזקיה הרשקוביץ: תגיד משהו מקצועי, אתה לא אומר אף מילה.

 << אורח >> חיים חבלין: ובעניין הזה חשוב שנדע שהחקלאות מאוחדת סביב התאחדות חקלאי ישראל.

 << אורח >> חיים חבלין: זה דבר אחד.

איתן כבל: אוקיי.

גלית חזקיה הרשקוביץ: חותמת על הייבוא.

 << אורח >> חיים חבלין: דבר שני, אני חושב שהנושא הכי חשוב – וכן קריאה שצריכה לצאת מפה – הרשתות נהיו טייקון מאוד-מאוד גדול.

 << אורח >> חיים חבלין: כלי הייבוא הפך להיות כלי איום בידן על החקלאים.

 << אורח >> חיים חבלין: הן משתמשים בו באופן עסקי, וזה בסדר.

 << אורח >> חיים חבלין: זה התפקיד שלהן.

 << אורח >> חיים חבלין: הן רוצות לקנות הכי בזול ולמכור הכי יקר.

 << אורח >> חיים חבלין: אנחנו כושלים בעיקר בכך שאנחנו לא דוחפים והפסקנו לדחוף את נושא השוק הסיטונאי האמיתי במדינת ישראל.

 << אורח >> חיים חבלין: שהרשתות – שופרסל ורמי לוי, זה זול וההוא זול – שילכו ויקנו בשוק הסיטונאי, שיהיה פה שוק אמיתי.

 << אורח >> חיים חבלין: הדבר הזה לא קיים היום.

 << אורח >> חיים חבלין: ואני חושב שפה צריכה לצאת קריאה: לחדש את הבנייה של השוק הסיטונאי האמיתי במדינת ישראל, כמו שיש בהולנד, כמו שיש בבלגיה.

 << אורח >> חיים חבלין: לא יכול להיות שמדינות – שיש בהן תמיכה ישירה בחקלאים, ושאין להן מחירי מים כמו פה ואין להן מחירי עבודה זרה כמו פה – מביאות לפה תוצרת יותר זולה.

 << אורח >> חיים חבלין: ובכך החקלאי הישראלי נפגע, כי במדינה הזאת קשה לגדל, קשה להוציא ירקות מהמדבר, ובמטולה גם.

 << אורח >> חיים חבלין: אז תודה.

 << אורח >> חיים חבלין: ובהזדמנות זו, איתן, אתה באמת עושה עבודת קודש עבור החקלאים.

 << אורח >> חיים חבלין: מדי שבוע יש פה דיון בנושא אחר בחקלאות.

 << אורח >> חיים חבלין: שאפו ענק, ואני חושב שאתה חומת המגן האחרונה שנשארה לחקלאות.

איתן כבל: תודה, יקירי.

איתן כבל: איתן, רק משפט ואני רוצה לסכם.

איתן ברושי: אני רוצה, קודם כול, להודות לחברי דן ששותף לכל הנושאים שעלו פה, וכמובן ליושב-ראש, שהוא שותף מוביל מאוד.

איתן ברושי: אבל אני רוצה להזכיר שאנחנו העברנו הצעה בכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בתיאום עם כבל ויושב-ראש הקואליציה.

איתן ברושי: עברה להידון בוועדת הכלכלה.

איתן ברושי: והיו מספר נושאים.

איתן ברושי: שניים נידונו בהרחבה – המים והפשיעה.

איתן ברושי: ושני הדברים שעסקנו בהם פה, גם פערי התיווך - - -

לאה ורון: - - -

איתן ברושי: רגע , יש עוד זמן.

איתן ברושי: אבל שני הנושאים שפה, גם הייבוא הפרוע, שאני קורא לו כך, וגם פערי התיווך, יהיו חלק מאותם נושאים שסוכמו עם התאחדות חקלאי ישראל כנושאים מרכזיים שהיו אמורים להיות נידונים בוועדה.

איתן ברושי: ואני חושב שזו הייתה תרומה חשובה, הדיון הזה.

איתן ברושי: ורק אני רוצה להזכיר בסופו של דבר מה שעומד לפנינו עכשיו זה פסח הקרוב.

איתן ברושי: וכפי שאני מבין, נחתמו, נחתמים הזמנות לפסח.

איתן ברושי: ואם רמי לוי עומד עם מוניות בשערי הנמל בטרם החלטה, ודקה אחרי הוא כבר על המדף, מישהו מנהל את זה.

איתן ברושי: עוד לפני החלטות כבר מקבל את החלטות להביא דגים או להביא דברים אחרים.

איתן ברושי: לכן, אני מבקש מהיושב-ראש לסכם פה דברים ברורים, שאנחנו באים ואומרים את מה שנאמר פה על ידי רבים, שאנחנו נגד לשחוט או לפגוע בצרכנים.

איתן ברושי: אבל תמיד אומרים – משפט אחרון, כבל – אומרים כל הזמן באוצר: מה אתה רוצה?

איתן ברושי: יש יותר צרכנים מחקלאים.

איתן ברושי: וזה נכון, אבל בלי החקלאים גם לא יהיו צרכנים.

איתן ברושי: ולכן צריך לשמור על האיזון בין יוקר המחיה והמשך קיומם של החקלאות והחקלאים.

איתן ברושי: האיזון הזה מופר לעתים קרובות.

איתן ברושי: ברגע שלא נשמור על האיזון הזה, לא יהיו צרכנים מסודרים והחקלאים יתחסלו.

איתן ברושי: ולכן, אני רואה ביושב-ראש את האיזון הנכון בין שמירת המחיר לצרכן ובין יכולת הקיום של החקלאי.

איתן ברושי: חקלאי שסוגר לא פותח כעבור חודש.

איתן ברושי: זה לא ריצ'רץ'.

איתן ברושי: ואנחנו עדים, השבוע בגולן, עשרות רפתות נסגרו.

איתן ברושי: והממשלה מתקדמת צעד אחר צעד לחיסול החקלאות בישראל.

איתן ברושי: וגם הרשתות לא יוכלו, וגם הצרכנים לא יוכלו להיות.

איתן ברושי: ולכן אני סומך על איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, שינסח גם את הסיכום הזה וגם בהמשך את האיזונים הנכונים.

איתן ברושי: נהיה הוגנים מול הצרכנים, אבל נשמור על החקלאים.

איתן ברושי: זה תפקידנו.

איתן ברושי: תודה.

איתן כבל: תודה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: איתן, אני יכולה לקבל את זכות התגובה למה שנאמר?

איתן כבל: אני חייב לסיים, יקירה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: במשפט.

איתן כבל: בבקשה.

גלית חזקיה הרשקוביץ: אני רק רוצה לומר שהגוף הקטן שאליו התייחסת, אפשר לבחון אמפירית בפרוטוקולי הכנסת ובממשלה, עד כמה אנחנו מייצגים ועובדים מול החקלאים כאן לעומת התאחדות חקלאי ישראל.

נועם עמיר: איתן, משפט אחד לגבי 2015.

גלית חזקיה הרשקוביץ: מועצת הצמחים, שאומרת על רשתות השיווק – תפקיד מועצת הצמחים הוא לפקח על רשתות השיווק, והיא לא עושה את זה.

נועם עמיר: זו פוליטיקה.

נועם עמיר: משפט אחד קצר לגבי מה שקרה ב-2015.

נועם עמיר: נציגת האוצר, תמר, לפני 2015 הכול היה בסדר.

נועם עמיר: וגם אחרי 2015 הכול בסדר.

נועם עמיר: וזה לא בזכות הייבוא.

נועם עמיר: אי-אפשר להגיד שב-2015 הייתי חולה בדלקת ריאות, והיה לי חום גבוה, אז אני אבלע אנטיביוטיקה כל פעם בחורף כמנע למחלה שאולי תבוא.

נועם עמיר: את יודעת מה קורה עם האנטיביוטיקה שבולעים אותה סתם?

נועם עמיר: אז בסוף יש עמידות, והחולה מת.

נועם עמיר: מה שקורה זה שאתם פשוט מקדימים את הפתרון לפני שהמכה באה.

נועם עמיר: מה שקרה ב-2015 היה אירוע חריג, חריג בצורה של עשור, שלא קורה כל שנה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה ברשותכם לסכם.

איתן כבל: תראו, אני ותיק בענייני החקלאות והחקלאים לא פחות מרוב האנשים פה ואולי אפילו יותר מחלק מכם.

איתן כבל: קודם כול, אני רוצה להגיד שבאמת היה לי לעונג רב לפגוש חבר'ה צעירים, ומבחינתי, אתה צעיר מאוד.

חזי דניאל: - - -

איתן כבל: אני יודע, גם אם אתה נראה טוב זה כבר התקדמות.

איתן כבל: יש כאן חבר'ה צעירים, באמת שזה לא דבר מקובל.

איתן כבל: אני כמעט ולא רואה את זה בעולם החקלאי סביב השולחן הזה.

איתן כבל: ובעיקר אנחנו פוגשים אנשים עם שערות לבנות לא כי מגיל צעיר, אלא כי באמת כמעט בעולם החקלאי אין צעירים.

איתן כבל: זו נקודה אחת.

איתן כבל: נקודה שנייה, שאני רוצה להדגיש אותה ולומר, זו העובדה שמהמשבר הגדול של סוף שנות ה-80' ועד היום לא באמת נעשתה עבודה.

איתן כבל: ממשלות ישראל לדורותיהן לא קיבלו החלטה אסטרטגית איך הן צריכות ומה הן מצפות מהחקלאות.

איתן כבל: כתוצאה מכך, החקלאות איכשהו מצליחה לשרוד, כי חקלאות כל מדינה צריכה.

איתן כבל: היא כבר לא ערך.

איתן כבל: וכשהיא כבר לא ערך, היא הופכת להיות רק עניין של תשומות בלבד.

איתן כבל: אז זה חלק מהמשברים שיש.

איתן כבל: תראו, אני לא רוצה להתעסק עכשיו בעניין של פערי התיווך, כי מה שאני אומר לך, תמר, לאורך כל הדרך – וכך העניין עם הפטם, וכך העניין הזה כמעט בכל הדברים שאנחנו פוגשים אותם – מתקיים פער בין מה שהחקלאי אומר כמה יש לי ביד ובין כמה הלקוח, הצרכן בסוף קונה את זה.

איתן כבל: זאת אומרת, לאורך כל הדרך האוצר והמערכת הולכים למקום שהכי קל להם.

איתן כבל: זה לא המקום בהכרח צריך.

איתן כבל: זה לא שכל החקלאי הם צדיקים וכולי, וכולי.

איתן כבל: ודרך אגב, אחרי המשבר ב-2015, מי שהתערב וקיים פה את הדיונים ואמר: חברות וחברים, אי-אפשר שזה יקרה, הייתי אני.

איתן כבל: כי זה לא רק בתוצרת הטרייה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך שזה היה כמעט בכל דבר.

איתן כבל: חגים.

איתן כבל: לחגים יש גורמים נוספים שהם מעבר ליש גשם, אין גשם, מחלה כזו או מחלה אחרת.

איתן כבל: גם כן ימי עבודה, ימי עבודה נכסים פה לתוך התהליך הזה והופכים להיות חלק בלתי נפרד מהעלויות ומהחשבון.

איתן כבל: כשבאנו וישבתי עם משרד החקלאות בהתחלה – וברור לי, ברור לי שבמתח הזה שמתקיים תמיד, והוא מתח שמתקיים תמיד.

איתן כבל: וצריך לראות דבר דומה שמתפתח, אם המדינה לא תדע לנהל אותו נכון כבר מהתחלה, זה הייבוא דרך אתרי האינטרנט.

איתן כבל: זאת אומרת שהוא מתקיים היום בצורה מאוד-מאוד משמעותית.

איתן כבל: אין היום מישהו שיעז, אין שר אוצר שיעז לבוא ולהטיל מסים בצורה דרקונית על קנייה של מוצרים דרך האינטרנט.

צבי אלון: מקוונים.

איתן כבל: אתה מייצר פה, אתה נותן הטבות לזה, אתה זה כמו עם המיסוי וכולי, במוצרים מסוימים; אבל אתה כבר לא יכול לעצור את העולם הזה.

איתן כבל: אבל יש בתווך אלף ואחד דברים.

איתן כבל: ההבדל בין ייבוא כיסוי לאייפון, ואני צריך, אם אתה מזמין אותו מסין או אתה קונה אותו פה, הוא – אם, חס וחלילה, יש מחר מלחמה, אז או שאני אלך בלי כיסוי או שיעלה לי יותר.

איתן כבל: אבל אם מחר יש מלחמה והטיל הראשון, או הרקטה הראשונה נוחתת באזור יהוד, כמו שנחתה בפעם הקודמת, או באזור אשדוד, ואתה צריך לסגור נמלים, כי אתה לא יכול, אתה חייב להוציא את הספינות החוצה למרחב מתוך הנמל, ואתה אותו דבר זה, אתה פתאום מוצא את עצמך בבעיה.

איתן כבל: אני כבר לא נכנס לעניינים המדיניים, מה שהחקלאים כותבים, וגם זה בדיל, מערכת היחסים שלנו עם עזתיים, מערכת היחסים שלנו הטורקים.

איתן כבל: אני עוד אפילו לא נכנס למבחני הבריאות שעושים לכל פרי וירק כשהוא נכנס כאן.

איתן כבל: לעומת הייצוא, שכל גרגר נבדק, והופכים להם עולם.

איתן ברושי: הייבוא בקלות.

איתן כבל: הייבוא בקלות.

איתן כבל: בקלות.

איתן כבל: זאת אומרת שאף אחד לא בודק, או אנחנו בודקים, יודעים לגבי העגבנייה שמגודלת במי שופכין, לא במים מושבים.

צבי אלון: מי ביוב.

איתן כבל: מי ביוב, בכל מיני מקומות, שבזה מותר.

איתן כבל: מה אני בעצם אומר?

איתן כבל: לצערי, אני חשבתי שכבר התהליך רץ, כשאנחנו הקמנו את השולחן ואמרנו: בואו נייצר איזון.

איתן כבל: אנחנו יודעים היום לראות עד גבול מסוים.

איתן כבל: ואני מסכים איתך, תמר, אי-אפשר לצפות בתוצרת הטרייה עד הסוף.

איתן כבל: אבל בשם של האי היכולת לראות עד הסוף, אתה לא יכול לרסק את החקלאות הישראלית.

איתן כבל: כי אם הוא כבר יודע מראש שיכולה – ואני לא נכנס עכשיו אם החקלאי בטורקיה כבר מתאם, ולא יודע וכן יודע, עזוב את זה; זה כבר למיטבי לכת.

איתן כבל: אני מדבר על העניין המאוד-מאוד בסיסי.

איתן כבל: יש את העניין של הפטם שיש לו התמודדות מסוג אחד, בגלל הפירוק וכולי.

איתן כבל: בדרך כלל עושים את זה ערבים שיש להם – זה נופל על כן חג עיד אל-אדחא, כן נופל, לא נופל, אלף ואחד דברים, שדרך אגב את רובם אפשר לצפות מראש.

איתן כבל: נכון, לא על הדיוק של היום, אבל אתה יודע פחות או יותר את מולד הירח, מתי הוא מתקיים שם, פלוס-מינוס.

איתן כבל: אלה לא דברים חדשים.

איתן כבל: אפילו בביצים, אנחנו יודעים את המורכבות.

איתן כבל: למשל, בפסח רוב האנשים לא יודעים שהחברה החרדית לא אוהבת לרכוש את הביצים החומות, בגלל אלף ואחת סיבות.

איתן כבל: כי אין להם יכולת לראות את הכתם האדום, זה עולמות תוכן של אלף ואחד מרכיבים, שכן מקפיצים מחירים וכן מייצרים את זה, וכן מצריכים – אנחנו מודעים לכל הדברים.

איתן כבל: אין דבר מהדברים שנאמרו סביב השולחן, בוודאי הזה, שהוא חדש.

איתן כבל: ואין דבר שברצון טוב, אי-אפשר להתכונן אליו.

איתן כבל: זאת אומרת, לפעמים אני מרגיש – אני לא רוצה להשתמש במילה, אבל אני לא יכול – לפעמים זה כמו סוג של רשעות.

איתן כבל: לא שחס וחלילה אני מייחס למי מכם את הדבר הזה, אבל זה בשורה התחתונה.

איתן כבל: אני מהצד, אבל אני חי את החיים האלה, ויש לי את היכולת להסתכל על החקלאים ועל המערכות האחרות.

איתן כבל: ועדיין הרבה יותר קל להביא מטורקיה עגבניות או מירדן, ואנשים שיכולים לנוח כל השנה – יש אנשים שמחכים רק למערכות בחירות.

איתן כבל: את יודעת, החברות האלה שחיים מבחירות לבחירות.

צבי אלון: יחסי ציבור.

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: אני מתכוון לאלה שמדפסים חומרים וזה.

קריאה: פה יש הרבה, איתן.

איתן כבל: סליחה, עושים קופה, נחים ארבע שנים, עד הבחירות המוניציפליות.

איתן כבל: אותו דבר כאן.

איתן כבל: יש את אלה שמחכים עד החגים, מה שנקרא, יש את שלושת הרגלים.

איתן כבל: פה יש להם את חגי תשרי, פסח, וקצת שבועות.

איתן כבל: בשבועות – לא לכם – בשוליים זה עניין של חלב, הגבינות וכל הדברים האלה.

איתן כבל: וחייב שיהיה לזה סוף.

איתן כבל: גברתי, קודם כול, אני מבקש – אני הולך לקיים אצלי פגישה.

איתן כבל: אני ארצה לזמן אליי את מנכ"ל משרד החקלאות ואת הגורם הבכיר באוצר שעוסק בזה, אם זה ראש אגף תקציבים או שי באב"ד, מנכ"ל האוצר.

איתן כבל: אנחנו חייבים לייצר מנגנון אחת ולתמיד, שיכול להיות ששנה אחת החקלאים קצת יפסידו כי החשבון היה קצת יותר מדי.

איתן כבל: ופעם אחרת, אולי קצת החקלאים מרוויחים יותר כי החשבון היה לטובתם.

איתן כבל: אבל המנגנון צריך להיות מנגנון אחיד, שחוזר על עצמו פעם אחר פעם.

איתן כבל: יודעים.

איתן כבל: כמו שחס וחלילה, להבדיל אלף אלפי הבדלות, שיש אירוע ואתה יודע שעושה א', ב', ג', ד', זה סדר הפעולות שנדרש, אותו דבר בחגי תשרי ובימי הפסח.

איתן כבל: חברים, אי-אפשר, החקלאים לא מרוויחים.

איתן כבל: תשמעו, לא יכול להיות המצב המטורף הזה.

לאה ורון: אבל נציג של משרד החקלאות אמר שהם העבירו למשרד האוצר הצעות למנגנונים אלטרנטיביים.

איתן כבל: כן.

לאה ורון: תעבירו אותן, בבקשה, לוועדת הכלכלה.

איתן כבל: אני אומר, גלעד, בסוף זה לא – אני אומר את זה גם כן לצוק-בר ידידי, והוא כבר פה, באמת.

איתן כבל: ואני יודע כמה דברים.

איתן כבל: בשורה התחתונה מה שאני רוצה לומר הוא: אנחנו מכירים את התהליכים האלה.

איתן כבל: אני חייב, ועכשיו אני רואה את זה כשליחות אישית, כמי שייצר את השולחן הזה שמשרד החקלאות מתוכנן מבעוד מועד כבר היום בשונה מ-2015, ואני יודע אישית.

איתן כבל: יש לי מחלוקות גדולות מאוד עם המנכ"ל הזה.

איתן כבל: הוא ימני – כלכלי אני מדבר, אני לא מדבר עכשיו על פוליטיקה מדינית, זה לא חכמה אצלו, אבל אני מדבר על תפיסת העולם הכלכלית שלו.

קריאה: אנרכיסטית.

איתן כבל: לדעתי, הוא שייך לפורום קהלת.

דן סיידה: הוא הופיע - - -

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: הוא ממש ימני מאוד, בסדר.

איתן כבל: אבל למרות זאת, הוא הקים אצלו שולחן, והוא נערך לזה מבעוד מועד, והוא כבר יודע את המכתבים שלי מבעוד מועד, ואני כבר יודע מבעוד מועד איזו גבינה תהיה חסרה.

איתן כבל: אין כמעט דבר שהוא לא יודע להגיד מבעוד מועד, לפחות חודשיים לפני.

איתן כבל: כי אתה רואה את המגמות, כי אני מניח, גלעד, שאתם שואלים את החקלאים, ואתם רואים מי גידל, לא גידל.

איתן כבל: אבל לא יכול להיות מצב, כמו שקרה בפעם האחרונה שלמרות הייבוא עדיין מחיר המלפפונים עלה ולו רק מן הסיבה – זאת אומרת, ביום שיש בסלט, כשאתה נכנס למסעדה, יותר עגבניות ממלפפונים, יש פה בעיה; אתה מבין שיש פה בעיה.

איתן כבל: בדרך כלל, כשאתה נכנס מקבל סלט, הוא מוצף במלפפונים, קצת מקשטים אותו עם עגבניות.

קריאה: - - -

איתן כבל: ברור, זה עניין של - -

צבי אלון: תמחיר.

איתן כבל: - - תמחור.

איתן כבל: לכן, מה שאני מנסה לומר הוא: אני אדאג שיהיה לזה סוף.

איתן כבל: בפגישה הזו שאני אדאג שתעשה הכי דחוף שאפשר, אנחנו נקבע את כללי המשחק.

איתן כבל: חייבים לסגור את הפינה הזו.

איתן כבל: חייבים לקבוע כללי משחק שלא אלה יבכו פעם ולא אלה יבכו בפעם השנייה.

איתן כבל: וזה רק ברצון טוב, תמר.

איתן כבל: זו לא דרמה גדולה.

איתן כבל: יש את העניין הגדול שקוראים לו יוקר המחיה / פערי תיווך.

איתן כבל: זה עולם תוכן ענק.

איתן כבל: אני לא אתעסק בו עכשיו.

איתן כבל: האמת שרצינו פה בוועדה, רק בגלל - - - לא נהיר לנו עד מתי הכנסת הזאת תחזיק, אבל התכוונו לעשות ממש סידרה של דיונים שיעסקו רק בעניינים האלה, כי אחת ולתמיד הגיע העת שנדע באמת מה הסיפור סביב העניין.

לאה ורון: ברור שזה לא הכול על הגב של החקלאים.

איתן כבל: אני נותן לך.

איתן כבל: דרך אגב, מדינת ישראל היא – קחי את אירופה, תראי מה קורה עם החקלאים בצרפת ובמקומות אחרים.

איתן כבל: שם מאוד-מאוד אגרסיביים, וזה כשהם מקבלים סבסוד.

איתן כבל: הם מקבלים סבסוד עמוק כמעט בכל דבר, כי הם שם רואים את העניין של החקלאות כערך.

איתן כבל: זה חלק בלתי נפרד, שהם מתגאים, אם האיטלקים בכל השטחים שיש להם בטוסקנה, ואם הצרפתיים וכל המקומות האחרים, כל אחד במקום שלו.

איתן כבל: זה חלק בלתי נפרד.

איתן כבל: שלא נדבר על ההולנדים.

איתן כבל: אז כמה אפשר לדבר על החקלאות הישראלית ה-ה-ה, ובסוף, כשאתה מסתכל פנימה – ובאמת אני לוקח על עצמי שאני מבין בחקלאות, באמת, אני אומר את זה - - -

צבי אלון: אני אמרתי שבכל העולם החקלאות זה ציונות, חוץ מאשר בישראל.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תיאר יפה.

אילנה דרור: רק תוודא שגם אבו יהיה בפגישה הזאת, בבקשה.

איתן כבל: שמך?

אילנה דרור: אילנה דרור, מהתאחדות חקלאי ישראל.

איתן כבל: אני שמח שאת שומרת על אבו, אבל אני אחליט.

אילנה דרור: אני אשמח אם גם אבו יהיה.

איתן כבל: אני אומר את זה לא בגלל שאני – אני בשלב הזה, כיוון שאני יודע את מה שאבו אומר ואני שליח של התנועות במקרה הזה.

איתן כבל: אני לא רוצה עכשיו דיון שבאות עכשיו: עוד פעם נעשה את זה.

איתן כבל: אני יודע בדיוק מה צריך, כמו שסגרתי את חגי תשרי בלעדיכם.

איתן כבל: ועשיתי את זה לא רע, בלי בעיטות מתחת לרגליים של כל הגופים השונים.

איתן כבל: וזה גם מה שיהיה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.