ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 675, 2018-06-28 09:00

יואב קיש: בוקר טוב.

יואב קיש: שלום.

יואב קיש: אנחנו מתכנסים היום באמת ליום משמעותי בחקיקה הזו.

יואב קיש: אני מקווה שבסיומו, לפחות את עבודת החקיקה הזו בוועדה – לייעוץ המשפטי עוד תהיה עבודה כנראה - - -

קריאה: גם ביום ראשון תהיה ישיבה?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני ביום ראשון במילואים, אני לא יודע מה אתך.

יואב קיש: זו הכוונה.

יואב קיש: יש לנו לא מעט נושאים על הפרק, כולל הקראה, ואני אגיד בקצרה לגבי רשימת הנושאים.

יואב קיש: בכל מקרה, מבחינת הלו"ז של היום, אנחנו נעשה הפסקת צהרים מעט ארוכה, אנחנו נתחיל אותה ב-12:30 ונתכנס חזרה ב-15:00, ומ-15:00 אנחנו נמשיך.

יואב קיש: הזמנו סנדביצ'ים לאיזה שעה?

ב-20: אנחנו רוצים לעסוק היום, אני אגיד בקצרה ויכול להיות שיש נושאים שאני שוכח.

ב-20: קודם כול, יש לנו את נושא הוועדה המייעצת שאנחנו נתייחס אליה, יש לנו הקראות של כל מיני שינויים שעשינו שעוד לא הספקנו להקריא, יש לנו את הנושא של ה-One stop shop.

ב-20: מצאתם מילה בעברית?

ב-20: חנות אחת לעצור?

מירה סלומון: בהחלט.

מירה סלומון: מרכז שירות משותף.

יואב קיש: מרכז שירות משותף - יפה.

יואב קיש: מילה יפה.

מירה סלומון: ביטוי.

לירון אדלר מינקה: מש"מ.

יואב קיש: מש"מ.

יואב קיש: בדיוק כך.

יואב קיש: זה נושא שגם נסיים.

יואב קיש: מעבר לכך, אנחנו נטמיע בחקיקה את השינויים שדיברתי עליהם בנושאי לוחות הזמנים.

יואב קיש: שינויים לטובת העסקים, מה שנקרא, יוכל השר בעצמו לעשות.

יואב קיש: נושאים שיקשו יצטרכו לקבל את אישור הוועדה.

יואב קיש: יש לנו את כל המהלך שאנחנו עושים עם משרד הבריאות.

יואב קיש: איפה הצוות של משרד הבריאות?

קריאה: כאן.

יואב קיש: אנחנו השקענו בזה לא מעט שעות ומשרד הבריאות בעצמו השקיע הרבה שעות שלא בעבודה במסגרת הוועדה, ואנחנו גם נתכנס לזה אבל זה יהיה אחר הצהרים, ב-15:00, כי יש פה אלמנט שמשרד המשפטים עוד רוצה להתייחס אליו.

יואב קיש: הנושא של משרד הבריאות – אני רק רוצה להגיד כן, שאנחנו נוביל בוועדה מהלך שכל נושא המזון, משך הרישיון יוארך בצורה מאוד משמעותית.

יואב קיש: אנחנו מדברים על כך שגם מרכולים עם מזון יקבלו עשר שנים, מסעדות עשר שנים, כל זה כפוף לאיזשהו שינוי שאנחנו מובילים, עכשיו אבל נדון בזה כמו שאמרתי ב-15:00 אחר הצהרים.

יואב קיש: יישאר לנו כמובן בסוף לדון על הוראות התחילה והמעבר, ונמשיך לדון בכל הנושאים.

יואב קיש: אני לא רוצה להשאיר דברים פתוחים, אנחנו עושים פה רפורמה.

יואב קיש: אמרתי, אני בהחלט חושב שיש פה הזדמנות, פעם בעשר שנים מייצרים כזו רפורמה, מייצרים כזה שולחן בנושאים כאלה.

יואב קיש: לצערי, הסיבוב הקודם נכשל בגלל יישום, ואני מאוד מאוד לא רוצה שהסיבוב הזה ייכשל בגלל יישום.

יואב קיש: אנחנו עושים שיח - אני אומר לכם, מקביל - גם עם המשרדים השונים הרלוונטיים על ההטמעה והביצוע, וגם על הנושא של תקצוב ותקנים שלמעשה נסגר כבר בממשלה על-ידי משרד ראש הממשלה, אבל בגלל השינויים שעשינו בוועדה, אם נצטרך לעשות קצת Fine Tuning, אז יכול להיות שאנחנו נוביל את זה וזו משימה שאני לוקח עליי בשביל לוודא בכל מקרה שהעגלה לא נעצרת.

יואב קיש: עמיחי, אתה יכול להיות רגוע.

עמיחי פישר: לא הגבתי.

יואב קיש: חבר הכנסת פולקמן, רוצה כמה מלים לפני שנתחיל?

רועי פולקמן: לא.

יואב קיש: אנחנו נתחיל עם הוועדה המייעצת.

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: שכחתי נושא חשוב, נושא הנגישות, גם לגביו אנחנו נמשיך.

יואב קיש: זה חלק מהדיונים, לא השלמנו אותם.

יואב קיש: עוד דבר אחד, אני רוצה להכין את הפורום.

יואב קיש: הייתה איזו מילת קוד שלא התעסקתי איתה.

יואב קיש: אתה זוכר מהי?

יואב קיש: אטליז.

יואב קיש: לא התעסקתי עם אטליז, אני מתכוון להתעסק היום עם אטליז, הבנתי שזה משפיע על לא מעט מעגלים ואנחנו כן נתעסק בזה.

יואב קיש: בבקשה.

תומר רוזנר: בוקר טוב.

תומר רוזנר: הנושא כפי שיושב-ראש הוועדה אמר שאנחנו נטפל בו כרגע הוא נושא הוועדה המייעצת.

תומר רוזנר: בהצעת החוק הממשלתית במקורה נכלל סעיף שעניינו "עידוד הפעילות הכלכלית", הטמעת שיקולים כלכליים בהגדרה.

תומר רוזנר: בנוסף לזה, הוועדה במהלך הדיונים ביקשה להוסיף הסדר שעניינו הוועדה המייעצת.

תומר רוזנר: הצענו כאן נוסח שמונח בפניכם, עמוד 37.

תומר רוזנר: אנחנו נדון בשני הסעיפים גם יחד – גם בסעיף עידוד הפעילות הכלכלית וגם בנושא של הוועדה המייעצת עצמה.

תומר רוזנר: אני מציע שקודם כול נקרא את הסעיפים ואז נשמע הערות.

יואב קיש: בבקשה, נא לקרוא.

יואב קיש: אני חייב להגיד לפני כן.

יואב קיש: עידוד הפעילות הכלכלית, 12א, פתיחת הסעיף הזה, זה מזכיר לי קצת, רועי, את רישוי עסקים בעלי חשיבות לאומית.

יואב קיש: בתקופה הזו עשינו פה בוועדה חקיקה שלא הושלמה במליאה, שפוצלה מחוק ההסדרים, שבעצם באה לפתור את תופעת ה-NIMBY בעסקים מורכבים, משיקולי הגנת סביבה.

יואב קיש: זו הייתה חקיקה שקודמה ונעצרה בגלל – אפשר להגיד את זה – מחאה ציבורית, אני לא אכנס עכשיו לשיקולים.

יואב קיש: אני גם היום ממשיך לקבל הודעות סמסים – אני לא יודע אם אתה מקבל – על 12א.

רועי פולקמן: יש אי הבנה לדעתי בסעיף הזה.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: יש פה הטעיה גדולה לציבור, ואני אגיד כמה מלים כדי שאנשים יבינו.

יואב קיש: קודם כול, בראשית, עיקר הרפורמה, היא מכוונת לעסקים קטנים ובינוניים.

יואב קיש: היא למעשה לא נוגעת בדרישות רישוי עסקים בכלל, מכל העסקים המורכבים.

יואב קיש: אנחנו במקום הזה השארנו אותם במסלול רגיל, והעסקים האלה למעשה לא יושפעו בעניין הזה.

יואב קיש: הדבר היחידי שכן אמרנו זה לשקול את משך התוקף של אותו רישיון, וגם זה בכפוף לכל מיני הנחות כי השינוי שעשינו שנותני האישורים יוכלו לשלול את הרישיון, קיים גם לאותם סוגי עסקים.

יואב קיש: לכן, הנושא היחידי הפתוח מבחינתי בעסקים המורכבים זה משך הרישיון שהם מקבלים.

עמיחי פישר: העניין עם כלי אכיפה שלא היו.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: כלי אכיפה.

יואב קיש: בנינו פה איזונים מצד אחד.

רועי פולקמן: וגם פה, כנראה לקבוצות סיכון נמוכות כי אין טעם לקבוצות סיכון גבוהות.

יואב קיש: זה ברור שכנראה לבז"ן לא נשנה עכשיו את המהלכים אבל יש עסקים אחרים שכן.

יואב קיש: בסופו של דבר אי אפשר להתעלם שזאת תעשייה שאולי בכמות העסקים היא לא גדולה, אבל בהיקף העובדים והמחזור היא מאוד משמעותית וצריך גם לעזור לאותה תעשייה.

יואב קיש: מוסי, אני אומר את זה גם לך.

מוסי רז: מה שאתה אומר מקובל.

יואב קיש: מקובל.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: אני מקליט ועכשיו משמיע מתי שאני רוצה את הציטוט הזה.

יואב קיש: לכן אני אומר לכל האזרחים המודאגים, בעיקר מאזור מפרץ חיפה - אין שום קשר לסעיף 12א.

יואב קיש: 12א בא לעסוק בוועדה מייעצת לנושא המפרטים, שכן היא מכניסה חישובים כלכליים אבל לנושא של ההשלכות על העסקים הקטנים והבינוניים ולא מדובר בעסקים המשמעותיים, נקרא להם, הגדולים, מגה אירוע.

רועי פולקמן: אין מפרטים לתעשייה הזאת.

יואב קיש: אין מפרטים לתעשייה, ולכן תורידו את הרגל מהגז ובואו נעזור לעסקים הקטנים והבינוניים.

יואב קיש: תודה.

מיכל גולדברג: וגם אורך הרישיון?

גילי צימנד: אפשר לדייק את זה?

יואב קיש: אז אנחנו נדייק אותו אם זה העניין.

יואב קיש: אני יכול להגיד יותר מזה.

יואב קיש: אני לא יודע אם הספקתי לעדכן, היה דיון גם עם המשרד להגנת הסביבה, לא עם משרד הבריאות בעניין הזה דרך אגב, ולבקשתם וגם להבנתי, בסופו של דבר הוועדה המייעצת, אני רוצה באמת למקד אותה לתחום העסקים הקטנים והבינוניים.

יואב קיש: במקום שבו אין מפרט, היא לא תפעיל שיקול דעת של ייעוץ, רק במקומות שיש מפרט.

יואב קיש: זה נכון?

תומר רוזנר: לא.

יואב קיש: אז את זה נתקן.

יואב קיש: וזו הייתה ההערה שלכם, משרד הבריאות?

מיכל גולדברג: ההערה שלנו היא לכל הסעיף אבל אנחנו כמובן מקבלים - - -

תומר רוזנר: הם מתנגדים באופן כללי.

יואב קיש: אז אני אומר עוד פעם.

יואב קיש: יכולים להתנגד באופן כללי, זה בסדר.

יואב קיש: מה שקיבלתי כהתנגדות זה במקומות שאין מפרט, אני לא מכניס את הוועדה המייעצת.

קריאה: לא, אבל דיברנו על צווים ותקנות.

יואב קיש: אם יהיו תקנות אז כן.

תומר רוזנר: לא בתנאים פרטניים.

יואב קיש: לא בתנאים פרטניים, זו הנקודה.

יואב קיש: לא עכשיו על כל סעיף.

גילי צימנד: רק לדייק.

גילי צימנד: במפרטים אחידים יש גם עסקים משמעותיים, כגון: תחנות מעבר לפסולת, אתרי הטמנה לפסולת, חוות מכלים, מסופי דלקים.

יואב קיש: זה שווה ערך לבז"ן?

גילי צימנד: זה שווה ערך מאוד.

יואב קיש: בתי זיקוק ותחנת הטמנה זה אותו דבר?

גילי צימנד: המשמעות הסביבתית - - -

יואב קיש: בסדר, אז הבנו.

יואב קיש: אנחנו נדון בזה עכשיו בהקראה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: נא להקריא.

רועי פולקמן: כאן, יואב, אני מבקש להציע להוריד את הסכום הזה.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: שמענו את ההצעה.

יואב קיש: אנחנו נמשיך, אבל בעיקרון, רועי, נקריא את הכול ואחרי כן נדון.

יואב קיש: ראש הממשלה צריך למנות אותו?

תומר רוזנר: יושב-ראש הוועדה הוא מטעם ראש הממשלה.

לירון אדלר מינקה: בגלל שיושב-ראש הוועדה הוא עובד משרד ראש הממשלה.

יואב קיש: אני לא רוצה להפיל את זה על ראש הממשלה.

יואב קיש: מצידי, העובד.

תומר רוזנר: היושב-ראש ימנה?

יואב קיש: היושב-ראש, כן.

תומר רוזנר: תשאל את עמיחי אם זה בסדר.

עמיחי פישר: מעולה.

קריאה: וגם נציג של שלטון מקומי ימנה - - -

לירון אדלר מינקה: זה לא נציג.

לירון אדלר מינקה: זה משקיף.

הגר סלקטר: אני אבדוק את זה.

יואב קיש: בואו נמשיך הלאה, נדון בזה בהמשך.

יואב קיש: פשוט לא נראה לי לכתוב פה ראש הממשלה.

תומר רוזנר: תבדקו - או יושב-ראש הוועדה או המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: מה זה השלכה כלכלית?

יואב קיש: זה ה-200 מיליון שאמרנו?

תומר רוזנר: כן.

יואב קיש: אוקיי.

לירון אדלר מינקה: אני רוצה להעיר שהסעיף הזה, מה שהוא אומר זה שכל תקנה או משהו כללי שנקבע, הצעה כללית שנקבעת, אמורים לבחון גם את העלות הכלכלית שלה ולבחון אותה אל מול התכליות שלה.

מוסי רז: צריך שיבחן עוד דברים.

לירון אדלר מינקה: אבל ההחלטה היא לגבי הנחיה כללית ולא הנחיה לגבי מתן רישיון או תנאי כלכלי ברישיון או דברים כאלה.

מוסי רז: צריך לבחון כאן - - -

יואב קיש: מוסי, שנייה.

יואב קיש: בוא נסביר, תומר.

תומר רוזנר: כדי שהדיון יהיה ענייני וממוקד בדברים.

תומר רוזנר: ההסדר כולל שני סעיפים.

תומר רוזנר: הסעיף הראשון מכוון לגורם המאסדר, לרגולטור בלעז.

תומר רוזנר: הוא אומר לו בעצם – כשאתה בא לעשות הוראות שיש להן השלכה כללית, כלומר לא קביעת תנאים ספציפיים ברישיון אלא כשאתה קובע הנחיות, כשאתה קובע מפרטים, כשאתה קובע תקנות, תשקול גם שיקולים כלכליים בנוסף לשיקולים האחרים שאתה שוקל, כמובן השיקולים המקצועיים שלך.

תומר רוזנר: בעצם, מה שזה אומר בלשון העם זה תעשה בחינת עלות תועלת, מה שנקרא בלעז RIA, שזה Regulatory Impact Assessment.

תומר רוזנר: זה הסעיף הראשון.

תומר רוזנר: קודם כול הוא מופנה לנותני האישור, לשר הפנים גם כשהוא מתקין תקנות ולכל מי ש - - -

שחר פרלמוטר: לא, הסעיף לא חל על שר הפנים.

תומר רוזנר: אז אולי כדאי שהוא באמת יחול גם על שר הפנים.

שחר פרלמוטר: לא.

שחר פרלמוטר: הסיכום הוא שיש לשר הפנים את הוועדה הבין-משרדית.

עמיחי פישר: אתה מדבר עכשיו על הוועדה.

רועי פולקמן: הוועדה חלה על כולם, מה זאת אומרת?

רועי פולקמן: כל הרגולטורים.

שחר פרלמוטר: אני התכוונתי לוועדה.

תומר רוזנר: אני מדבר על 12א כרגע.

שחר פרלמוטר: חוזר בי, אני מתנצל.

תומר רוזנר: כששר הפנים, גם הוא כשהוא קובע תקנות, הוא צריך לשקול את השיקולים הללו.

תומר רוזנר: זה ההסדר הראשון וזה היה כלול בהצעה הממשלתית בנוסח טיפה אחר אבל הנוסח הזה, הוא משקף יותר את מה שרצו להגיד.

תומר רוזנר: סעיף 12ב הוא העניין של הוועדה המייעצת.

יואב קיש: שהוא חדש.

תומר רוזנר: הוא חדש, הוא לפי בקשת חברי הוועדה.

תומר רוזנר: בעצם אומר שכשמדובר בהנחיות כלליות, במפרטים או בתקנות בעלי השלכה כללית, כאשר יש להם השלכה כלכלית על המשק שהיא מוערכת בלמעלה מ-200 מיליון שקלים, אז - - -

ד"ר יובל ארבל: מה הכוונה ב-200 מיליון שקלים?

יואב קיש: נבהיר את זה בהמשך.

יואב קיש: המספר הזה, תאמין לי, נדון בו הרבה תכף.

יואב קיש: תמשיך.

תומר רוזנר: כשיש השלכה במספר הזה, נכנס המנגנון לפעולה.

תומר רוזנר: מה שקורה במצב הזה, ההערכות של מי שמבקש להתקין את הוראת האסדרה, קודם כול הוא מעריך כמה זה משליך על המשק ומה ההשלכה הכלכלית.

תומר רוזנר: אם הוועדה סבורה אחרת, היא בעצם יכולה לחוות דעתה שההשלכות, או שהן יותר גבוהות או שהן יותר נמוכות, או שבעצם התועלת שבאסדרה היא נמוכה מהעלות, ולכן היא ממליצה שלא לאשר את האסדרה או כן לאשר את האסדרה לפי מה שהיא חושבת.

תומר רוזנר: לאחר שהיא מגבשת את המלצתה, שיקול הדעת האחרון מסור שוב למאסדר עצמו.

תומר רוזנר: הוא יכול לדחות את ההמלצה של הוועדה המייעצת אם הוא סבור שהיא טעתה, אם הוא סבור שהיא לא שקלה את השיקולים כמו שצריך, כל מה שהוא צריך לעשות זה לשקול את הדברים שהיא אומרת ואם הוא סבור שהוא לא מקבל את המלצתה, הוא יכול לעשות זאת, ובלבד שינמק את החלטתו והדברים יהיו נתונים לשיפוט הציבור, זאת אומרת הכול יהיה מפורסם – ההמלצה של הוועדה המייעצת וההחלטה הסופית של השר הנוגע בדבר.

תומר רוזנר: אם הוא מחליט שלא לקבל את ההמלצה, זו זכותו, אבל הוא צריך לנמק את דבריו.

תומר רוזנר: המילה האחרונה היא של השר הנוגע בדבר.

תומר רוזנר: זה חשוב.

תומר רוזנר: ההסדר הזה הוא שונה מההסדר שאומץ לאחרונה לגבי הכבאות.

תומר רוזנר: לגבי הכבאות, הסדר שאומץ בחוק ההסדרים האחרון, נקבע גם הסדר דומה של ועדה מייעצת, גם הוא אגב כשמדובר בהיקף של 200 מיליון שקלים, שם נקבע הסדר שלפיו יש אפשרות לערער - - -

יואב קיש: ראש הממשלה.

תומר רוזנר: עד ראש הממשלה.

תומר רוזנר: אני לא אפרט את המנגנון המורכב משהו שנקבע שם, אך בסופו של יום, ראש הממשלה יכול לעשות "אוברולינג" או לדחות בעצם את עמדת השר המקצועי הנוגע בדבר ולקבוע אחרת.

תומר רוזנר: כאן ההצעה היא בעצם להשאיר את שיקול הדעת הסופי בידי השר הנוגע בדבר, וזה שונה מהנושא של הכבאות.

תומר רוזנר: כאן המילה האחרונה היא של הגורם המאסדר עצמו.

תומר רוזנר: מי שיש לו את האחריות, יש לו גם את הסמכות.

יואב קיש: תומר די מיצה את העניין אבל אני רוצה להסביר.

יואב קיש: אנחנו בכנסת הזו ובממשלה, ובמשרד ראש הממשלה במיוחד, אפשר להגיד אולי אפילו המנכ"ל שעוזב, זה מהלך שהוא הוביל אותו בכל נושא ה-RIA, הסתכלות שהייתה מאוד חסרה, זה באמת בסופו של דבר מתייחס גם להשפעה על המשק.

יואב קיש: זה קורה היום בכל חקיקה ממשלתית.

יואב קיש: אנחנו גם מבקשים פה בכנסת שיציגו לנו את העבודות האלה כשהן נעשות בחקיקה הזו, ובכלל, יש תפיסה - אני חושב שהיא מאוד נכונה – והיא באמת להבין לגבי דברים שיוצאים מפה את ההשפעות שלהם ואת התועלת מול העלות בעניין הזה, ואני חושב שזאת גישה בריאה שצריך להסתכל עליה.

יואב קיש: בכבאות הלכנו עם זה בצורה מרחיקת לכת, עד כדי כך, כי בעצם – אני יכול להגיד, זה חוק שאני העברתי – הדינמיקה הייתה, מצד אחד הרי כל מה שהכבאות רוצים זה כדי למנוע שריפות ולהציל חיים.

יואב קיש: אז באופן עקרוני אתה יכול ללכת עד לקצה.

יואב קיש: ותמיד יש את ה-trade-off הזה של מה המשמעות ומה ההשפעות.

יואב קיש: זה כמו שאומרים, לא רוצים תאונות דרכים אז לא נעלה על הכבישים, אז לא יהיו תאונות דרכים.

יואב קיש: אז אין מה לעשות, צריך לנסוע בכבישים וצריך לבנות בניינים וצריך לדעת להתמודד עם זה, והשיקולים האלה הם המהות של התיקון הזה.

יואב קיש: התיקון הזה שונה מהתיקון שעשינו בכבאות – ותומר, נגעת בזה בקצה – פה, הממשלה באה בקריאה הראשונה ושמה איזו קריאת כיוון בסעיף א', שאמרתי, עוד פעם, הוא רק נותן התייחסות, מגמה, אין לו בעצם שיניים.

יואב קיש: גם סעיף ב' שהוספנו הוא לא סעיף שעכשיו יכול בסופו של דבר למנוע משר שחושב שמה שהוא רוצה להסדיר זה הדבר הנכון ושזה יותר חשוב מהעלות הכלכלית, הסעיף הזה לא ימנע ממנו לעשות את זה, צריך לשים לב.

יואב קיש: זאת אומרת, השר להגנת הסביבה, שר הבריאות, כל שר מרשיין אחר שחושב שעכשיו הוא נתן הנחיה, באו גורמים כלכליים והמשק ואומרים לו – זה טירוף, אתה פה הורג את השוק, אף מסעדה לא תוכל להיפתח כי אתה רוצה עכשיו משהו שאי אפשר - - -

רועי פולקמן: סכנה לבריאות הציבור?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: שר הבריאות חושב שיש משהו שהוא סכנה לבריאות הציבור.

יואב קיש: באות המסעדות ובאים אלה ואומרים, לא יכולים כלכלית להחזיק את זה, אנחנו סוגרים את כל המסעדות.

יואב קיש: עדיין, אם הוא ישוכנע שהמהלך שלו הכרחי, כך יהיה, ואני חושב שאת זה צריך להכניס בסופו של דבר לפרופורציות ואני בטוח שהכבאות אולי היו שמחים שהיינו עושים מנגנון כזה בכבאות.

יואב קיש: אבל הנקודה היא כזו.

יואב קיש: זו יריית פתיחה.

יואב קיש: הדבר היחידי שאני חושב שהכרחי הוא שההליך הזה יהיה שקוף, שקוף לציבור ונתון לביקורת ציבורית מכל הבחינות.

יואב קיש: ולכן, זה בעצם המנגנון.

יואב קיש: המנגנון הזה הוא מנגנון שאיננו מונע מסמכות, אולי הוא מעכב קצת – יש פה איזה הליך, נכון, כאילו ביורוקרטיה – בסדר, זה מחיר מסוים שמשלמים, אבל גם פה יש סעיף שמאפשר לו אם הוא חושב שזה בדחיפות, לצאת לדרך.

תומר רוזנר: ובדיעבד.

יואב קיש: ובדיעבד לעשות את התהליך.

יואב קיש: ולכן, אני לא רואה פה, מצד אחד לא איזושהי פגיעה בסמכות או ביכולת של המשרדים השונים נותני הרישיון השונים, לשמור מה שנקרא על האחריות שלהם והסמכות שלהם.

יואב קיש: מצד שני, אני כן רואה פה הליך מאוד משמעותי שיאפשר לנו, לציבור, לראות, להבין, ובסופו של דבר גם להשפיע.

יואב קיש: זו הכוונה של הדבר הזה.

יואב קיש: אנחנו כמובן נדבר על ה-200 מיליון שקלים אבל לפני כן ניתן לחברי הכנסת.

יואב קיש: רועי פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: זה באמת סעיף שמהתחלה, לאורך כל החוק הזה, אחד היעדים שגם אני התעקשתי עליהם היה הסיפור שדברים לא ייעשו רק בתוך הדיון הפנים-משרדי כיוון שהדבר הזה תמיד קשה בתוך הממשלה, ולכן הוא צריך להיות פומבי וצריכים להיות גם גורמים כמו הוועדה המייעצת.

רועי פולקמן: שתי הערות שחשוב לי לחדד.

רועי פולקמן: דרך אגב, היה לנו בזמנו דיון ארוך על זה גם בחוק התקנים בכיוון מאוד דומה.

רועי פולקמן: גם פה היה ויכוח גדול עם משרד המשפטים על תקנים שגם בהם יש כל מיני תהליכים וגם שם היו גורמים בעלי אינטרס שתמיד רוצים לסגור את התקנים כדי להגן על אינטרסים סקטוריאליים, ענפיים, תעשיינים ואחרים, וגם שם בסוף המשרד, יש לו מנדט לקבל או לא לקבל תקן, אבל גם שם הקשינו עליו.

רועי פולקמן: אמרנו, אנחנו רוצים גורמים, אנחנו רוצים שזה יעבור הליכי אישור.

רועי פולקמן: כמה הערות אופרטיביות בקצרה.

רועי פולקמן: אחד, בסעיף 12א, לשקול לציין איפשהו את הנושא של הכוונה – גם כדי לחזק מה שאתה אמרת בהתחלה – כשמדובר בתקנות, צווים, מפרטים וכו', בעסקים בעלי רמת סיכון בינונית ונמוכה.

רועי פולקמן: כלומר, אני חושב שצריך להיות ברור שכל המהלך המגונן הזה – אני חושב שבמקומות שבהם רמת הסיכון היא גבוהה, וכל אחד מהמשרדים: הגנת סביבה, בריאות, כבאות, יודעים לדרג - - -

יואב קיש: אתה לא יודע לכמת את זה.

יואב קיש: אם יש לך קריטריון חד חד ערכי, אני מוכן לשקול.

יואב קיש: אני לא רוצה ככה, ועכשיו ההוא יחליט.

רועי פולקמן: אז להבנתי יש.

רועי פולקמן: אני יודע שבהגנת סביבה, כמו בכבאות, מוגדרים ענפים לפי דרגות סיכון, ולכן אני אומר, כמו שבכבאות הגדרנו שדרגות 1 ו-2 יהיו בתצהיר, אני חושב שגם פה מנגנון עידוד הפעילות, ה-RIA, בקבוצות שהן ברמות סיכון 1 ו-2, אין שום בעיה – או הפוך, אני לא זוכר – בקבוצות הסיכון הגבוהות שזה התעשייה המסוכנת, שם מבחינתי שהמנגנון הזה לא יחול בכלל.

רועי פולקמן: זה אחד.

יואב קיש: טוב.

קריאה: למה שזה לא יעבור ביקורת - - -

יואב קיש: לא להפריע.

יואב קיש: זה לא דיון פתוח.

רועי פולקמן: אני חושב שהתעשייה לא צריכה להיות בפנים.

יואב קיש: שמענו.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: תמשיך.

רועי פולקמן: זה אחד.

רועי פולקמן: ברור לי שבתעשייה מזהמת, מסוכנת - - -

לירון אדלר מינקה: זה אותן תקנות.

רועי פולקמן: לא, יש להם דרגות סיכון, זה לא אותן תקנות.

רועי פולקמן: הדבר השני לגבי עניין העלויות.

רועי פולקמן: ברור שהעלויות – וזה בעיניי כלים שלובים – ברור שהעלויות כאן הן גבוהות מדי אלא אם אנחנו מייצרים מנגנון.

יואב קיש: מה זאת אומרת עלויות גבוהות מדי?

רועי פולקמן: לבוא ולהגיד מעל 200 מיליון - - -

יואב קיש: אתה רוצה להוריד את הסכום.

רועי פולקמן: כן, בהחלט.

יואב קיש: אז להיות יותר אפקטיביים.

יואב קיש: זה לא גבוה מדי.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: או לחלופין, לייצר – אני לא יודע אם זה אפשרי מעשית, צריך לשאול את המשרדים – לעשות משהו ענפי.

רועי פולקמן: כלומר, אתה יכול לבוא ולהגיד, 200 מיליון לכלל המשק אבל בסוף אתה יכול להגיד שענף מאוד מסוים, מחר בבוקר תהיה איזו תקנה למלונות, ולמלונות לבד או לחדרי כושר, והתקנה הזאת לחדרי כושר היא 50 מיליון, אבל זה לא נוגע בכל הענף של 200 מיליון.

רועי פולקמן: לכן, או שמגדירים משהו ענפי מצומצם יותר ואומרים – פגיעה ענפית שעולה על 50 מיליון, וכלל-משקית של 200 מיליון – אני גם עם זה חי בשלום.

יואב קיש: שלא יהיה איזה ענף ספציפי שהוא לא מספיק גדול – כולו 500 מיליון.

רועי פולקמן: בדיוק.

רועי פולקמן: זו הערה שנייה שלי.

רועי פולקמן: עניין טכני אחרון, אני חושב שהסיפור של הרשויות המקומיות, שהוא כן מאוד חשוב – הרבה מהחוק הזה נוגע בתפקיד של השלטון המקומי – אני חושב שמתוך הכבוד כאן, נציג מטעם הרשויות המקומיות שימנה השלטון המקומי ולא שר הפנים.

רועי פולקמן: זו דעתי.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, לא שר הפנים צריך למנות את נציג השלטון המקומי בוועדה המייעצת.

רועי פולקמן: אני חושב שאנחנו נותנים הרבה סמכויות.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: מקבל.

תומר רוזנר: - - -

יואב קיש: למה אי אפשר?

תומר רוזנר: קודם כול, אני אף פעם לא אומר אי אפשר.

יואב קיש: אמרת אי אפשר.

יואב קיש: נפלט.

תומר רוזנר: אני אומר שהמקובל הוא שאפשר לעשות מה שעשינו לגבי נציג הציבור של המגזר העסקי - שר הפנים, לאחר שהוא מתייעץ עם הגופים המייצגים את השלטון המקומי.

יואב קיש: כי זאת ועדה משרדית.

תומר רוזנר: כן.

תומר רוזנר: זאת ועדה ממשלתית.

מירה סלומון: גם בוועדה משרדית התייעצות לא מספיקה כיוון שהתייעצות – אפשר להתייעץ, לסמן וי ואז להחליט אחרת.

מירה סלומון: הרעיון בהתייעצות בסיטואציה הזאת הוא לא נכון לדעתנו.

מירה סלומון: אנחנו גם למודי ניסיון.

יואב קיש: הבנו.

יואב קיש: אתם רוצים שהשלטון המקומי - - -

נפתלי קאיקוב: גם בוועדה הבין-משרדית שקיימת היום יש נציג.

קריאות: - - -

יואב קיש: מדובר במשקיף, אני לא חושב שזה - - -

שחר פרלמוטר: אבל גם שם שר הפנים.

שחר פרלמוטר: בוועדה הבין-משרדית השר ממנה.

קריאות: - - -

יואב קיש: סליחה.

יואב קיש: הוא לא משקיף.

יואב קיש: הוא חבר.

מירה סלומון: אני לא אמרתי משקיף.

מירה סלומון: אמרנו, אנחנו נציגים.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: אני אמרתי.

יואב קיש: אז אתה טעית.

יואב קיש: אם זה היה משקיף, הייתי הולך איתך.

יואב קיש: חבר – יתייעץ.

שחר פרלמוטר: עמדתו של שר הפנים היא להשאיר את הנוסח כפי שהוא.

שחר פרלמוטר: זו סמכותו, הוא זה שאחראי על השלטון המקומי.

שחר פרלמוטר: אנחנו מתנגדים להצעה הזאת.

רועי פולקמן: לא, אתה מתבלבל.

רועי פולקמן: ידידי, אתה מתבלבל.

רועי פולקמן: מה זה הוא אחראי?

קריאות: - - -

שחר פרלמוטר: אני אומר שזו עמדת שר הפנים.

שחר פרלמוטר: אני יכול להתבלבל, אני לא מתבלבל בזה שזו עמדת שר הפנים.

קריאה: יש גבול לכל תעלול.

קריאה: מה, כל אחד עושה מה שהוא רוצה?

קריאות: - - -

מירה סלומון: הוא גם לא אחראי על השלטון המקומי, הוא רגולטור של השלטון המקומי.

מירה סלומון: בכל הכבוד, השלטון המקומי נבחר בבחירות ישירות, בכל הכבוד, דמוקרטיה.

יואב קיש: מירה, תודה.

יואב קיש: מכיוון שמדובר בנציג שמצביע ולא משקיף, אני מוכן ללכת למשקיף ואז - - -

נפתלי קאיקוב: יש להם רוב מוחלט.

יואב קיש: אתה מפריע.

יואב קיש: אם אתם רוצים לרדת למשקיף, אני מוכן.

יואב קיש: אם אתם רוצים שהוא יישאר כמצביע, אז שר הפנים ימנה, בהיוועצות.

תומר רוזנר: לאחר התייעצות.

יואב קיש: לאחר התייעצות.

יואב קיש: איזו אלטרנטיבה אתם מעדיפים?

קריאה: גם וגם.

מירה סלומון: אנחנו לא מעוניינים להיות משקיפים.

מירה סלומון: כבר היום בצוות העבודה לבחינת הרפורמה ברישוי עסקים, הנציג שלנו ממונה על-ידינו ולא על-ידי השרים, כבר היום.

מירה סלומון: יש לא מעט דברי חקיקה שבהם כתוב מפורשות, בוועדות שבהן אנחנו מצביעים ולא משקיפים, שהמינוי שלנו הוא מינוי על-ידי השלטון המקומי.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: תודה.

רועי פולקמן: בהיוועצות.

תומר רוזנר: לאחר התייעצות עם הגופים המייצגים.

יואב קיש: לאחר התייעצות עם הגופים המייצגים.

יואב קיש: זה מה שיהיה בנוסח.

יואב קיש: תודה.

שחר פרלמוטר: מה זה הגופים המייצגים?

תומר רוזנר: הגופים המייצגים זה מרכז השלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות.

שחר פרלמוטר: תומר, אפשר להסביר?

שחר פרלמוטר: זאת לא הערה משפטית מה שאני רוצה להגיד.

יואב קיש: תסביר.

יואב קיש: אני אגיד מה המהות.

יואב קיש: המהות היא פשוטה.

יואב קיש: שר הפנים ימנה, ואני רוצה שלפני שהוא ממנה, ידבר עם השלטון המקומי.

שחר פרלמוטר: אפשר "ישמע", זה לא התייעצות.

יואב קיש: בסוף זה החלטה של שר הפנים אם זה לא היה ברור.

שחר פרלמוטר: הוא יכול לשמוע את כולם.

שחר פרלמוטר: זה לא התייעצות.

תומר רוזנר: הגופים המייצגים – לשאלת היושב-ראש – נכון להיום, הם הגופים שקרויים מרכז השלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות.

תומר רוזנר: יכול להיות שזה ישתנה בעתיד, לכן אנחנו כותבים הגופים המייצגים.

יואב קיש: אןקיי.

יואב קיש: תודה.

שחר פרלמוטר: אני כן רוצה להגיד לפרוטוקול.

שחר פרלמוטר: התייעצות, עדיין, זה משהו שאנחנו לא רוצים.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: לא רוצים.

תומר רוזנר: לא מקבלים את זה.

שחר פרלמוטר: בסדר.

שחר פרלמוטר: אז אני אעדכן את השר.

שחר פרלמוטר: זו כרגע עמדתנו.

שחר פרלמוטר: מה הנוסח שמוצע?

תומר רוזנר: לאחר התייעצות - - -

לירון אדלר מינקה: עם הגופים המייצגים את השלטון המקומי.

שחר פרלמוטר: שזה לא התייעצות אלא שישמע.

שחר פרלמוטר: לאחר שישמע.

קריאות: לא.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: התייעצות.

רועי פולקמן: אין הגדרה כזאת.

תומר רוזנר: שיגיש הסתייגות.

יואב קיש: התייעצות.

יואב קיש: אם זה לא נוח לכם - - -

שחר פרלמוטר: אנחנו בהחלט עשויים להגיש.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: נמשיך.

יואב קיש: בבקשה, מוסי.

יואב קיש: דרך אגב, ההפסקה תהיה ב-13:30, לא ב-12:30.

יואב קיש: טעיתי.

מוסי רז: עד מתי נמשך הדיון?

מוסי רז: ראשית, לגבי הוועדה יש כאן שני אינטרסים שבעיניי לא מיוצגים בכלל, וזה בריאות והגנת סביבה.

מוסי רז: אני מציע, בהתאם למקובל בהרבה חוקים, להוסיף עובד של משרד הבריאות שימנה השר - - -

גילי צימנד: לא - - -

קריאה: הם נמצאים.

מוסי רז: איפה הם נמצאים?

יואב קיש: הגופים המרשיינים הם אלה שנותנים את האישור.

יואב קיש: זה בדרך כלל באמת שני המשרדים האלה שמופיעים בהרבה מאוד מקרים.

מוסי רז: ואז במקרה כזה, יש אחד מהם.

תומר רוזנר: מי שזה נוגע לו.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: מי שנוגע לו.

יואב קיש: אין סיבה שהגנת הסביבה בנושא בריאות באטליז לצורך העניין, יביא שם נציג.

תומר רוזנר: אבל יבוא משקיף.

יואב קיש: משקיף יבוא.

יואב קיש: כל מנכ"ל יכול.

יואב קיש: בסוף אל תשכח, עשינו פה מנגנון.

יואב קיש: אתם אולי לא אוהבים את זה – אני אומר את זה למשרדים – עשינו פה מנגנון שכן ישים נקודה, פרוז'קטור, יש פה עלות כספית.

יואב קיש: השארנו את הסמכות אצל השר, לא שינינו כלום בהתנהלות ממה שהשר רוצה לעשות.

יואב קיש: בסך הכול ביקשנו ונתנו מנגנון שקיפות לציבור.

יואב קיש: הציבור יידע.

מוסי רז: זה נכון.

יואב קיש: אז עכשיו מה, אני בא לסרס את הוועדה שיעשו הנחיות?

יואב קיש: לא.

מוסי רז: לא לסרס, אם יש לך - - -

יואב קיש: אז יש, הנציג שם.

יואב קיש: נציג השר - - -

מוסי רז: לא בהכרח.

מוסי רז: אם הוא רלוונטי.

תומר רוזנר: אם זה לא רלוונטי - - -

יואב קיש: ברור.

קריאות: - - -

מוסי רז: אם אין לו השלכות כאלה אז גם אין לו השלכות כספיות.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: נתתי דוגמה על אטליז.

יואב קיש: הגנת הסביבה, אתם נותנים אישור לאטליזים?

גילי צימנד: לא.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני חושב שלא.

יואב קיש: אז בואו ניקח באמת את הדוגמה של אטליזים.

מוסי רז: אין לזה השפעות סביבתיות?

יואב קיש: בריאות כן.

מוסי רז: יש לזה השפעות הרבה יותר מאשר על משרד האוצר.

לירון אדלר מינקה: אבל לא בדרישה של משרד הבריאות.

לירון אדלר מינקה: הכוונה היא שנניח יש איזושהי דרישה בריאותית.

יואב קיש: באטליזים, הדרישה של משרד הבריאות היא שהסכין שאמור לחתוך את הבשר חייב להיות מפלדה מצופה ביהלומים.

מוסי רז: מה הדרישה של משרד האוצר?

מוסי רז: שהסכין יעלה על 50 שקלים?

יואב קיש: סתם דוגמה.

יואב קיש: סכין שעולה 150,000 שקלים.

יואב קיש: זו הדרישה של המשרד כי זה חשוב לחתוך כך את הבשר, כי אחרת חיידקים, זה יכול להיות נורא.

יואב קיש: 150,000 שקלים לסכין כפול אלף אטליזים – אז אתה בסכום, הגעת לסכום המשקי הרלוונטי.

יואב קיש: הגנת הסביבה לא רלוונטי לדיון הזה.

יואב קיש: כן רלוונטי בריאות שצריך לשכנע.

קריאה: אם אתה מדבר על אלף אטליזים, בטח ובטח - - -

יואב קיש: למה?

יואב קיש: מה הקשר?

יואב קיש: אני לא יודע, אולי לא הצלחתי לשכנע.

לירון אדלר מינקה: לא מדובר כאן דווקא על הכנת המפרט כולו.

לירון אדלר מינקה: אם מדובר על הכנת המפרט כולו, אז כולם נמצאים בוועדה כי המפרט הוא מטעם כולם.

לירון אדלר מינקה: אם מדברים על דרישה ספציפית של תקנות שעוסקות בתנאי תברואה לאטליזים למשל, שאין להם השלכה – למשל אם מדובר על הסכין שחותכת את הבשר, אז אין לזה השלכה סביבתית, לדרישה הזאת.

יואב קיש: מוסי, אני נושם, יש לי השפעות על הגנת הסביבה.

מוסי רז: זה נכון.

יואב קיש: גמרנו, אז אין ויכוח.

מוסי רז: אמרנו שהשר ישקול האם התועלת המשקית עולה על העלות המשקית.

יואב קיש: איפה, באיזה סעיף?

תומר רוזנר: ב-12א.

לירון אדלר מינקה: לא.

לירון אדלר מינקה: ב-(ו).

יואב קיש: דחה השר נותן האישור - לקחנו את השר להגנת הסביבה, שהוא החליט בסוף לדחות את המלצות הוועדה המייעצת.

יואב קיש: הוועדה המייעצת הפעילה לתפיסת השר שיקול יותר מדי כלכלי, בוא נקרא לזה, ולא הלכה עם השיקול המקצועי לתפיסת השר להגנת הסביבה, ואז הוא החליט לדחות את ההמלצה, הוא יפרסם באתר האינטרנט האמור את הטעמים לכך, וכתוב: "לא ידחה השר את המלצות הוועדה כאמור, אלא לאחר שבחן ומצא כי התועלת הנובעת מהאסדרה עולה על העלות המשקית הנובעת מקביעתה.

יואב קיש: "

מוסי רז: בעצם, אנחנו באמירה הזו שמים לו מבחן אחד שלפיו הוא לא ידחה.

מוסי רז: יש עוד מבחנים.

רועי פולקמן: אבל הם חלק מהדי.

רועי פולקמן: אן.

רועי פולקמן: אי של העבודה שלו.

מוסי רז: - - -

רועי פולקמן: ברור, אבל זה הוא עושה ממילא.

מוסי רז: אפשר להגיד גם על זה שזה חלק מהדי.

מוסי רז: אן.

מוסי רז: אי.

יואב קיש: אני מוכן ללכת איתך.

יואב קיש: אני מוכן להגיד שהשר – אני לא רוצה לשים עליו שלייקעס – רק שיפרסם את חוות הדעת שלו ויסביר.

רועי פולקמן: זה ברור בנוסח.

יואב קיש: הוא טוען שזה לא ברור.

מוסי רז: זה ממש לא ברור.

יואב קיש: אפשר להוריד את הסיפה.

מוסי רז: את הנושא המשקי.

קריאות: כן.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: חברת הכנסת פארן.

יעל כהן-פארן: אני אתחיל מזה שאני מקבלת מסרים סותרים מהדברים שאתה אומר שנאמרים בוועדה ומהבנה של יועצים משפטיים שאני מבררת איתם את הדברים לגבי תחולת החוק.

יעל כהן-פארן: כשהיינו עוד בדיון הראשון, אני זוכרת, הרגעת את כולנו שכל החוק הזה חל רק על העסקים הקטנים, קטנים ובינוניים.

יעל כהן-פארן: גם כאן נאמר טיפה לפני שנכנסתי אבל אני יודעת, צפיתי, לא בז"ן וכו'.

יעל כהן-פארן: אבל אני כן מקבלת מידע אחר מיועצים משפטיים שיושבים כאן ושישבו כאן לאורך כל הדיונים, ואני רוצה לברר את זה עד הסוף.

רועי פולקמן: אז הנה, יושב פה היועץ המשפטי לוועדה ואמר.

יעל כהן-פארן: אז אני שואלת כאן בצורה מאוד ברורה מה נכלל ומה לא נכלל - -

יואב קיש: אז אני אחדד ואחרי כן יגיב היועץ המשפטי.

יעל כהן-פארן: - - ואיך אני מוודאת את זה.

קריאה: מה הבעיה עם זה?

קריאה: מה הבעיה שתהיה עוד שקיפות?

רועי פולקמן: לא, כי זה לא מטרת החוק.

קריאות: - - -

יואב קיש: חברת הכנסת פארן, עצרי.

יואב קיש: אנחנו לא מנהלים דיון בהתפרצויות.

יואב קיש: הבא שמתפרץ יוצא החוצה.

יואב קיש: היציאה הראשונה תהיה לעשר דקות, ואם הוא יתפרץ עוד פעם הוא לא יחזור היום.

יואב קיש: בבקשה.

יעל כהן-פארן: כי בוודאי שאני חושבת שאין לנו כוונה להעביר מסר של הכנסת שאנחנו מפחיתים רגולציה, מקלים על רגולציה על עסקים גדולים שיש להם בעיות סביבתיות קשות.

יעל כהן-פארן: צריך להגיד את זה.

יואב קיש: אז זה הנושא שאת רוצה שנתייחס אליו.

יעל כהן-פארן: זה אחד, יש לי עוד כמה.

יעל כהן-פארן: הסכום של 200 מיליון, אני מבינה שזה לסקטור, נכון?

קריאה: זה כלל-משקי.

רועי פולקמן: אני ביקשתי להוריד את זה לסקטור.

יעל כהן-פארן: אני בכלל תוהה איך מחשבים את הדבר הזה.

יעל כהן-פארן: הנה, ניתנה דוגמה שלא אלף אטליזים.

יעל כהן-פארן: מה זה אלף אטליזים, ומחר יהיו 2,000.

יעל כהן-פארן: מכוני כושר, אתה עושה איזושהי הערכה לפי מה שיש?

רועי פולקמן: ככה עובדים.

יעל כהן-פארן: בסדר, אבל אתה לא יכול לקבוע איזשהו סכום בעלמא, כשאתה לא יודע בכלל – בעיניי, אתה לא יודע ברגע נתון מהו גודל השוק המדובר.

יעל כהן-פארן: השוק שלנו מתפתח כל הזמן.

יואב קיש: נתייחס לזה.

יעל כהן-פארן: זאת שאלה שנייה.

יעל כהן-פארן: והעניין השלישי – בכלל, אני שואלת על הוועדה.

יעל כהן-פארן: אני מבינה שהיא צצה, לא צצה אבל נולדה מתוך הדיונים.

יעל כהן-פארן: אני סבורה שיש כאן נושא חדש, אני עוד לא החלטתי אם להגיש נושא חדש.

יואב קיש: תגישי.

יואב קיש: אני אשמח.

יעל כהן-פארן: אני מנסה להבין את היתרונות שלה.

יעל כהן-פארן: לא, כי יש פה נושא חדש, זה לא היה הרי בקריאה הראשונה.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: בשביל זה מקיימים דיונים פה.

רועי פולקמן: כמה דיונים התקיימו.

יעל כהן-פארן: בסדר גמור, אבל זה משהו חדש לגמרי.

יואב קיש: אם את רוצה, תודיעי באופן פורמלי.

יעל כהן-פארן: אני אודיע באופן פורמלי, אני חושבת על זה.

יעל כהן-פארן: השאלה שלי – כדי שאני אבין – יתרונות שלה, ויותר מכול, האם היא לא מהווה גורם מצנן על כל הגורמים הרגולטוריים – דיר בלאק, אל תבקשו יותר מדי כי אז תתחילו להיכנס לוועדה.

יעל כהן-פארן: תקטינו.

יעל כהן-פארן: מראש תקטינו, כי זה בעיניי המשמעות שלה, ומפה אני חוששת.

יעל כהן-פארן: כי באמת, חבר הכנסת פולקמן, אני מבינה שאתה מנסה לעשות איזושהי הפרדה בין עסקים שיש איתם סיכון לבין עסקים שאין איתם סיכון.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: משגעים את העסקים בשינויי רגולציה.

יעל כהן-פארן: בסדר, אבל פה גם עסקים קטנים שיש איתם זיהום סביבתי, גם אם הם ציפוי מתכות או כל מיני דברים כאלה, בסדר.

רועי פולקמן: בסדר, אז יש מנגנון.

יעל כהן-פארן: אז תעשה הפרדה.

רועי פולקמן: אבל אמר פה היושב-ראש כמה פעמים שבשם זה שיש לך 2% גנבים אנחנו נהפוך את כולם לחשודים.

יעל כהן-פארן: אין שום כוונה כזאת.

רועי פולקמן: ולכן, 95% מהעסקים הם לא בקבוצות סיכון, הם לא עסקים עם חומרים כימיים מסוכנים ומתכות וכו', ובשם זה המנגנון הממשלתי מייצר ביורוקרטיה בלתי נסבלת.

רועי פולקמן: ולכן אמרנו, נאזן בין זה שבמקום שיש בו עסק נורא מסוכן, יכול השר להגיד, אבל משרד הגנת סביבה – ואני אומר את זה אחרי שיחה עם הגורמים הבכירים במשרד – משרד הגנת סביבה, כמו בעבר כבאות, מתעסק 90% מהזמן שלו בשטויות ומתעסק בכל מיני עסקים קטנים.

יואב קיש: אתה אומר את זה אחרי שיחה עם המנכ"ל?

רועי פולקמן: כן.

יואב קיש: הבנתי.

רועי פולקמן: מתעסק בדברים - - -

יעל כהן-פארן: שיש להם חשיבות לחיי אדם.

רועי פולקמן: זה בדיוק מה שגם המשרד צריך לעשות.

יעל כהן-פארן: חומרים מסוכנים.

רועי פולקמן: לא, אבל הוא מתעסק בכל מיני - פלאפל פה ששופך.

גילי צימנד: סליחה, זה פשוט לא נכון.

רועי פולקמן: אני מצטער, אז אני אומר עכשיו את דעתי.

ד"ר יובל ארבל: זה פגיעה בעובדי ציבור.

ד"ר יובל ארבל: באמת.

רועי פולקמן: ומה שאני מבקש, שגם פה יתועדף - - -

יואב קיש: רועי, תודה.

יואב קיש: עכשיו חברת הכנסת פארן בזכות דיבור.

רועי פולקמן: והמשרד להגנת הסביבה יתעסק ב-2% של העסקים המסוכנים.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, תשנו גישה.

יואב קיש: רק מילה למשרד להגנת הסביבה.

יואב קיש: תגיבו.

גילי צימנד: קודם כול, אני חייבת למחות על ההערה.

גילי צימנד: אנחנו לא עוסקים 90% מהזמן שלנו בכל מיני דברים כאלה.

גילי צימנד: הדוגמה שנתת של פלאפליות היא בכלל לא נכונה.

רועי פולקמן: עסקים קטנים ושאתם לא צריכים להתעסק בהם.

גילי צימנד: אנחנו לא מסדירים, אנחנו עוסקים בדברים מאוד חשובים שמגינים על הציבור.

גילי צימנד: ואת עמדתי בעניין הוועדה אני אגיד כשיגיע תורי, או עכשיו.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אחרי כן.

יואב קיש: בבקשה.

יעל כהן-פארן: אז אני חושבת שוב, אם הוועדה – שהיא בעייתית בעיניי – אבל אם היא נשארת, היא חייבת לכלול בשיקולים שלה את ההשפעות הרחבות המשקיות כמו עלויות חיצוניות.

יעל כהן-פארן: אם מוותרים על איזושהי רגולציה, מה ההשפעות שלה, זה חייב להיכלל בתחשיבים הכלכליים.

יעל כהן-פארן: כשמציגים תחשיב כלכלי, זה ההשקעה שאנחנו דורשים מהם, וההשפעה הזאת כן - - -

יואב קיש: תודה.

יעל כהן-פארן: דבר אחרון.

יעל כהן-פארן: כדי שהחוק הזה ייושם צריך הרי גם אכיפה.

יעל כהן-פארן: אנחנו רואים – ואתה אמרת, המשרד להגנת הסביבה מתעסק בשטויות, אני לא יודעת מאיפה הבאת את זה, רועי, אבל המשרד להגנת הסביבה - -

רועי פולקמן: מהיכרותי.

יעל כהן-פארן: - - אין לו מספיק כוח-אדם לטפל בדברים שהוא אמור להיות אחראי עליהם לפי חוק.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: זה נכון שצריך לתעדף ויש חוסר בכוח-אדם.

רועי פולקמן: על זה אין ויכוח.

יעל כהן-פארן: ובעשר שנים האחרונות הם קיבלו 2.5 תקנים נוספים כשכל משרדי הממשלה - - -

רועי פולקמן: על זה אין ויכוח.

רועי פולקמן: זה שיש מחסור בכוח-אדם, אבל הם גם צריכים לתעדף במה הם עוסקים.

רועי פולקמן: מתעסקים בדברים שהם לא צריכים להתעסק בהם.

יעל כהן-פארן: כדי להגיע לאכיפה מיטבית גם של החוק הזה, הם צריכים לקבל תקנים נוספים לפעולה.

יעל כהן-פארן: תודה.

רועי פולקמן: השלטון המקומי צריך לקבל תקנים, לא המשרד.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: עשינו סבב חברי כנסת.

יואב קיש: אני רוצה לעבור למשרדי הממשלה.

יעל כהן-פארן: אבל לא קיבלתי תשובות.

יואב קיש: בסדר, תקבלי תשובות.

יואב קיש: לא, לא, זה יהיה עכשיו.

יואב קיש: משרד ראש הממשלה, נא תתייחסו ל-RIA וגודל הענף והשוק, לעניין הזה.

יואב קיש: תנו תשובה לחברת הכנסת פארן לגבי גודל.

יואב קיש: בבקשה.

עמיחי פישר: עמיחי, ראש אגף רגולציה במשרד ראש הממשלה.

עמיחי פישר: אני רוצה להגיד אמירה עקרונית.

עמיחי פישר: אין בסעיף הזה, לפחות זה שהממשלה הביאה, וגם בוועדה, אין שום אמירה שעכשיו מפעל שמזהם או מפעל שמסוכן בריאותית, יוכל להמשיך לעבוד.

עמיחי פישר: זה מעולם לא האמירה.

עמיחי פישר: זו לא הייתה האמירה, זו לא הייתה הכוונה לאמירה.

רועי פולקמן: לא משתמע.

עמיחי פישר: זה גם לא משתמע.

עמיחי פישר: זה לא הכוונה.

עמיחי פישר: מפעלים מזהמים, מפעלים מסוכנים בריאותית, מפעלים שמפרים סדר ציבורי, צריכים לציית לרגולציה.

עמיחי פישר: זה ברור.

עמיחי פישר: מה יש פה?

עמיחי פישר: מה שיש פה זה חובה לנהל סיכונים, ואני לא מבין אז את ההבחנה בין גדול, קטן, בינוני, מסוכן או לא מסוכן.

עמיחי פישר: ניהול סיכונים צריך להיות בכל מקום.

עמיחי פישר: המנגנון שיש פה, בוודאי בסעיף של שקילת השיקולים, זה מנגנון מאוד רזה ביחס למה שיש לכל המדינות שאנחנו אוהבים להשוות את עצמנו אליהן – גרמניה, דנמרק, בריטניה, כל המדינות האלה – יש מנגנונים מאוד מסודרים לבחינת עלות, להערכה שלה, לשיתוף ציבור, להערכת אפקטיביות, ובסוף מקבל ההחלטה מקבל את ההחלטה.

עמיחי פישר: אנחנו לא שמנו ועדה, ובכל העולם יש ועדות, יש גופים ביורוקרטיים.

יואב קיש: אז כן שמנו.

יואב קיש: הוספנו.

עמיחי פישר: אנחנו לא שמנו.

עמיחי פישר: אני אומר, אתם הוספתם וזה קיים בכל המדינות.

עמיחי פישר: בכל המדינות זה קיים.

עמיחי פישר: האמירה פה היא אמירה מאוד ברורה של ניהול סיכונים.

עמיחי פישר: מדינת ישראל – וגם את זה ה-OECD אמר עלינו – מדינת ישראל, גם בגלל מקרים שקרו, תפיסת הרגולציה שלה היא של שנאת סיכון מוחלטת, מהטיות מאוד טבעיות של לחץ ציבורי, של רגולטורים שעמדו בדין פלילי, של אפס סיכונים.

עמיחי פישר: ואפשר לומר על כל דבר, אתם יודעים, המשוואה הטאוטולוגית, אין עבודה - אין תאונות בעבודה; אין מסעדות - אין הרעלות ממסעדות.

עמיחי פישר: אפשר להגיע גם לשם.

עמיחי פישר: למזלי, נותני האישור לא הלכו עד לשם, הם בסופו של דבר כן מנהלים סיכונים ברמות מסוימות גם היום, אבל נכון להיום, האחריות כפי שמוגדרת עליהם בחוק היא מאוד צרה.

עמיחי פישר: היא תראה רק את התחום שאתה אחראי עליו, ונקודה.

עמיחי פישר: אין עליהם שום חובה פורמלית, למרות שבפועל עושים את זה הרבה מקרים כי הם מפעילים שכל, אבל אין עליהם שום חובה פורמלית לראות ראייה רחבה, לראות ניהול סיכונים במובן הרחב.

עמיחי פישר: המתכונת של היום מסיטה, מתמרצת - גם התקדימים, גם הסמכות הפורמלית - מסיטה לראייה מאוד מאוד צרה, גם אם בפועל אנשים מגיעים למקום מאוזן.

עמיחי פישר: הסעיף הזה נועד לייצר ניהול סיכונים.

עמיחי פישר: במסעדה זה יהיה ניהול סיכונים מסוים ובמפעל גדול זה יהיה ניהול סיכונים אחר – בוודאי, כי הוא יותר מסוכן אז ניהול הסיכונים בו הוא אחרת, אבל לנהל את הסיכונים צריך בכל מקום.

עמיחי פישר: זו אמירה עקרונית.

יעל כהן-פארן: אבל אתה מכניס את כולם פה תחת אותה מטריה.

עמיחי פישר: כולם צריכים לנהל סיכונים.

עמיר יצחקי: זה לא קשור לוועדה המייעצת.

יואב קיש: אני אתייחס לזה.

יואב קיש: עמיחי, תתייחס לשאלה של גודל ענף ושוק.

עמיחי פישר: עכשיו אני אתייחס לשאלת המדידה.

עמיחי פישר: גם המדידה, מתודולוגיה שקיימת בכל העולם, אנחנו גם אימצנו אותה בישראל והיא בהנחיות במסגרת ה-RIA איך מודדים.

עמיחי פישר: אני יכול להיכנס לטכניקה אבל לא נראה לי זה חשוב.

עמיחי פישר: יש הנחיות, אני יכול להעביר לך את החומר אם את רוצה.

רועי פולקמן: יש מדריך לחישוב RIA בישראל.

עמיחי פישר: יש מדריך לחישוב, לא המצאנו שם מילה אחת.

עמיחי פישר: הכול הוא בין-לאומי בעניין הזה, זאת אומרת יודעים איך לחשב, זאת לא המצאה ישראלית.

עמיחי פישר: זה לעניין המדידה.

יואב קיש: נא לסיים.

עמיחי פישר: עניין אחר, מה שדיברנו על המשרד והתנאים ברישיון.

עמיחי פישר: יש גם פה משהו שחשוב להבין, יש בעצם שלוש גזרות.

עמיחי פישר: אחת, יש את המפרט, שהוא מה שאמרנו שהוא בפנים.

עמיחי פישר: יש תנאים ספציפיים ברישיון לעסק ספציפי, זה ברור שהוא לא בפנים, אתה לא על כל אחד עושה השלכה משקית כי זה עניין ספציפי.

עמיחי פישר: יש עוד אזור באמצע של עולם של הנחיות, שהן הנחיות רוחביות, שהן לא במפרט אבל הן כן רוחביות על סקטור מסוים או על משהו כזה.

יואב קיש: תקנות.

עמיחי פישר: תקנות.

עמיחי פישר: או הנחיות מנהליות או תקנות, שזה כמו מפרט, אין שום סיבה שלא יהיה גם שם את השיקולים האלה.

יואב קיש: טוב שדייקת את זה.

יואב קיש: תודה.

יעל כהן-פארן: רק שאלה.

יעל כהן-פארן: אמרת, בהנחיות הפרטניות למפעל גדול, אז איפה זה נכנס?

קריאה: לא נכנס.

יואב קיש: זה תנאים ברישיון.

רועי פולקמן: לא נוגעת בזה.

יעל כהן-פארן: אין ועדה?

יעל כהן-פארן: הוועדה לא נוגעת בזה?

יואב קיש: לא, לא.

קריאות: - - -

עמיחי פישר: על ההנחיות המגזריות הכלליות כן, אבל כשזה בא לידי ביטוי בזה ספציפי, לא.

יואב קיש: זו בדיוק הנקודה.

גילי צימנד: אבל ההנחיות האלה חלות גם על הגדולים.

תומר רוזנר: נכון.

תומר רוזנר: נכון.

יואב קיש: אני רוצה לעשות סדר באמירה האחרונה הזאת וגם להתייחס לשאלה הראשונה שלך.

יואב קיש: לגבי RIA קיבלת תשובה, זה עסק מוסדר מאוד.

יואב קיש: לגבי מה הוועדה המייעצת תעסוק.

יואב קיש: הוועדה המייעצת כמובן תעסוק במפרטים, שהם גם מגזריים וכלליים.

יואב קיש: היא תעסוק בתקנות ובהנחיות רוחביות, שהן גם כלליות.

יואב קיש: תנאים לרישיון שהם ספציפיים למפעלים מורכבים גדולים, יש הרבה תנאים ברישיון – יש המון עבודה שהמשרדים משקיעים בתנאים ברישיון, נשארים בלי הוועדה המייעצת, נקודה.

יואב קיש: זה הרעיון של הדבר הזה.

ליאורה עופרי: זה לא עולה מן הנוסח.

יואב קיש: אז נתקן את הנוסח אם לא צריך, אבל זה המהות.

יואב קיש: זה גם מה שהתחייבתי, זה המהות, בזה אני אעמוד ואם צריך לדייק את הנוסח, נדייק את הנוסח.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: המשרד להגנת הסביבה.

גילי צימנד: קודם כול, שיהיה ברור שהמשרד להגנת הסביבה, בבואו להתקין תקנות, לכתוב מפרטים, כל דבר אחר - -

יואב קיש: מנהל סיכונים.

גילי צימנד: - - שוקל מגוון היבטים ומנהל סיכונים.

יואב קיש: יופי.

גילי צימנד: גם סביבתיים, גם בריאותיים - -

יעל כהן-פארן: לפעמים יותר מדי, אני חייבת להגיד.

גילי צימנד: - - גם ציבוריים וגם כלכליים.

גילי צימנד: לגמרי כן, שיהיה ברור.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: כך צריך.

גילי צימנד: זה במהות העבודה שלנו.

יואב קיש: נכון.

גילי צימנד: וההצעה פה להקים ועדה כזאת, זה מפר את האיזון כי זה נותן פוקוס על ההיבט הכלכלי בלבד.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: אתם מתנגדים לה.

גילי צימנד: אני חושבת שאנחנו עושים RIA, אנחנו נצמדים לזה במלוא מובן המילה, נפרסם את זה וזה מביא לידי ביטוי.

גילי צימנד: אני רוצה לומר עוד שני דברים.

גילי צימנד: אחד לעניין הסכום שנקוב פה.

גילי צימנד: הוא בכלל לא מתייחס לרווח השולי של עסקים.

גילי צימנד: יכול להיות שנדרש סכום - - -

יואב קיש: איך נבדוק את הרווח של העסקים?

גילי צימנד: לכן אני אומרת.

גילי צימנד: קביעה כזו כאמור, יכול להיות שהיא חסרת משמעות לעסק מסוים והיא יכולה להפיל עסק אחר.

גילי צימנד: צריך בחישוב לקחת בחשבון מגוון דברים ולא לקבוע סתם ככה.

גילי צימנד: הסכום הזה בכלל לא ברור.

גילי צימנד: בכלל לא ברור לי מאיפה הוא בא.

יואב קיש: מה קבענו בכיבוי אש?

עמיחי פישר: 200 - - -

גילי צימנד: אני חושבת שלא נעשתה פה מספיק עבודה.

גילי צימנד: אני בהחלט חושבת שצריך לבחון ולעשות עבודה מסודרת.

גילי צימנד: זה דבר חדש, זה לא דבר שהיה בהצעה הממשלתית, הוא לא נבחן לעומק, הוא לא נבדק, כמו קביעת הסכום שנקבע ככה סתם.

יואב קיש: מאה אחוז.

גילי צימנד: והדבר האחרון שבכלל לא ברור מהנוסח, באיזה שלב מוצע שהיא תיכנס כי יש הליך ברישוי עסקים.

גילי צימנד: יש הכנת מפרט, יש פרסום להערות ציבור, שזה המקום שלדעתי אנחנו מפרסמים וכולם יכולים להעיר ואנחנו מקבלים הערות מכולם, גם ממשרדי ממשלה אחרים, גם מציבור, גם מגורמים מייצגים, מכולם, ולא ברור באיזה שלב הדבר הזה נכנס – לפני הערות ציבור, אחרי הערות ציבור.

גילי צימנד: אני מרגישה שמדובר פה לא בטיוב רגולציה.

רועי פולקמן: אין קשר.

רועי פולקמן: אין קשר.

יואב קיש: גם על זה דיברנו עם כיבוי אש.

יואב קיש: בוא נגדיר בחוק – זה כדי למנוע ספקות – ברגע שזה יוצא להערות ציבור יש לנו עוד הליך של כמה זמן בערך?

תומר רוזנר: 60 יום.

יואב קיש: 60 יום.

יואב קיש: אז זה הזמן שבו יתחיל ההליך עם הוועדה המייעצת.

ליאורה עופרי: 60 ועוד 180.

גילי צימנד: זאת אומרת, הוועדה היא במקביל?

יואב קיש: במקביל להערות ציבור.

גילי צימנד: ואם יחולו שינויים צריך יהיה לפרסם שוב להערות ציבור?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: הליך אחד.

יואב קיש: זה הרי הכול חי במקביל.

יעל כהן-פארן: אבל אתה לא יכול לעשות הליכים במקביל.

יואב קיש: למה לא?

יעל כהן-פארן: הם יכולים לסתור אחד את השני.

יואב קיש: בסוף יש החלטת שר.

יואב קיש: הוא יקבל הערות ציבור, הוא יקבל הערות מהמייעצת.

יואב קיש: יכול להיות שזה יהיה זהה, יכול להיות שיהיו הרבה דברים זהים, זה יחזק אחד את השני.

קריאה: נכתוב את זה.

יואב קיש: לא צריך לכתוב.

יואב קיש: היא אומרת שכן.

לירון אדלר מינקה: לא צריך בחוק.

לירון אדלר מינקה: תעשו את זה בתקנות.

יואב קיש: לוחות זמנים כתבנו אז.

תומר רוזנר: אני אסביר למה אנחנו לא ממליצים לכתוב לוחות זמנים.

תומר רוזנר: ראשית, הליך של שיתוף ציבור, לצערנו, קיים רק בנושא של מפרטים, הוא לא קיים בנושא של תקנות, לא בהנחיות, לא בנוהלים ולא בדברים אחרים.

תומר רוזנר: דבר אחד.

קריאה: כן קיים, ב-RIA.

קריאה: זה חלק מה-RIA.

קריאה: זה לא נכון.

תומר רוזנר: דבר שני, ייתכן שיהיו מצבים שבהם השר בעצמו ירצה, לפני שהוא הולך להערות ציבור, לשמוע את עמדת הוועדה המייעצת.

יואב קיש: אפשר לכתוב לכל המאוחר.

תומר רוזנר: אפשר לכתוב לכל המאוחר.

יואב קיש: לכל המאוחר, כדי שזה לא ייתקע.

יואב קיש: זה הכול.

תומר רוזנר: בהליך של שיתוף ציבור, ככל שהוא קיים כי לא תמיד הוא קיים.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: בהליך של שיתוף ציבור, ככל שהוא קיים, לכל המאוחר עם תחילת הליך שיתוף הציבור.

יואב קיש: את חושבת שזה קריטי לכם?

לירון אדלר מינקה: המשרדים יעשו את זה.

יואב קיש: המשרדים ינהלו את זה, בסדר.

גילי צימנד: אני רוצה לומר ברמת העיקרון.

יואב קיש: אתם מתנגדים, זה אני הבנתי.

גילי צימנד: RIA היא הדרך הנכונה, היא לוקחת את מגוון השיקולים.

גילי צימנד: ועדה כזו לוקחת רק היבט אחד ועושה חוסר איזון.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: משרד הבריאות, רוצים להתייחס?

יעל כהן-פארן: אם אפשר לשאול את הגנת הסביבה, האם אתם תבעתם שזה לא יחול על בז"ן, חוות המכלים, כל מיני - - -

גילי צימנד: בוודאי שזה יחול.

תומר רוזנר: אם מדובר בהנחיות כלליות.

יואב קיש: אם זה הנחיות כלליות.

יואב קיש: אני הסברתי את זה.

יואב קיש: אם יש הנחיות כלליות לכל הסקטור, אז יחול.

יואב קיש: תדייקי את השאלה שלך.

לירון אדלר מינקה: יש תקנות שחלות על כל - - -

יעל כהן-פארן: היתר פליטות אוויר נקי - - -

עמיחי פישר: יש עוד הבהרה חשובה.

עמיחי פישר: זה חוק רישוי עסקים.

עמיחי פישר: מפעל תעשייה, בדרך כלל חלים עליו חוץ מחוק רישוי עסקים, היתר פליטה.

עמיחי פישר: זה לא רלוונטי בכלל, לא קשור.

יואב קיש: זה רישיון עסק.

גילי צימנד: זה לא מדויק.

גילי צימנד: אני אדייק.

יעל כהן-פארן: דרישות ברישיון עסק.

יעל כהן-פארן: לרותם אמפרט, רוב הדרישות הסביבתיות הן ברישיון העסק, ותראה מה קרה.

גילי צימנד: אני רוצה לדייק.

גילי צימנד: לדוגמה, נושא של דיגום ארובות.

גילי צימנד: נדרשים גם מפעלים שיש להם היתר פליטה וגם מפעלים קטנים יותר.

גילי צימנד: הנוהל לאופן הדיגום הוא נוהל אחיד.

יואב קיש: הוא ייבחן בצורה אחידה.

יואב קיש: נכון.

גילי צימנד: ולכן תהיה לזה השפעה גם על הגדולים ועל הכבדים.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אף אחד לא הסתיר את זה, חברת הכנסת פארן.

יואב קיש: זה בדיוק דוגמה טובה.

קריאה: זה לא קשור, אין לזה קשר.

יעל כהן-פארן: אבל זה קשור כי אם ההחלטה תהיה - - -

רועי פולקמן: לא, כי יש עוד חוקים על הגדולים, עוד – היתר פליטות - - -

קריאות: - - -

יואב קיש: לא להפריע.

יעל כהן-פארן: ממה שאני מבינה, ניקח דוגמה ספציפית של היתר פליטה.

יעל כהן-פארן: יש היתרי פליטה ויש איך דוגמים.

יעל כהן-פארן: הוועדה תשב על איך דוגמים.

יואב קיש: אם זה מעל 200 מיליון שקלים.

יעל כהן-פארן: לא צריך להגזים, הם ישבו ויגידו, לא צריך את המרפסת הזאת שמכסה בדיוק, שעולה 10,000 לכל ארובה, זה יוצא יקר מדי, בואו נוריד את זה קצת, נעשה רק איזה משהו שישב שם ב-2,000 שקל - סתם נתתי דוגמה ממוחי - ואז זה יחול גם על בז"ן, גם על כל המקומות האחרים.

יואב קיש: ואז השר יגיד, סליחה, אני לא מקבל ויעשה מה שהוא חושב, ויסביר לציבור.

יואב קיש: זה נכון שזה עולה 10,000 שקל אבל אני רוצה את זה כי זה חשוב לי לבריאות ולהגנת הסביבה.

רועי פולקמן: או שספציפית לגדולים, במסגרת היתר הפליטות או דברים אחרים, ינחו אותם בנפרד.

מוסי רז: או שהוא לא יעשה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני רוצה להסביר לכולם.

יואב קיש: אין לי בעיה עם אי ההסכמה שעולה סביב השולחן אבל אני רוצה לזקק אותה ולהבהיר אותה, ואני מוכן גם להתמודד עם הדעות השונות בעניין הזה.

יואב קיש: אני לא מדבר על זה שאתם מתנגדים לוועדה המייעצת ככלל – זה בסדר, זכותכם, אני חושב שאנחנו חייבים אותה – אבל אני רוצה לזקק למה היא תדון.

יואב קיש: היא באה לדון בכללים רוחביים.

יואב קיש: יש נושא של תנאים לרישיון.

יואב קיש: יש הרבה מאוד תנאים לרישיון, בעיקר במפעלים – אני מדבר על המפעלים הגדולים, שם זה מגיע ספציפית.

יואב קיש: מעבר לכך, אותם מפעלים בדרך כלל גם כפופים להרבה מאוד חקיקה ותקנות אחרות, שפה אין קשר לעניין הזה.

יואב קיש: אנחנו מדברים רק על דברים שהם גורפים ברמת רישיון העסק ובמקום הזה – את יודעת מה, כן, קראת לזה גורם מצנן – נכון, אנחנו צריכים את זה כי ב-99% - - -

קריאה: אסון של רותם אמפרט.

יואב קיש: אבל זה לא יהיה במפעלים הגדולים גורם מצנן.

יואב קיש: זה יהיה גורם מצנן לעסקים הקטנים והבינוניים שנוכל לתת להם לחיות.

ליאורה עופרי: אבל זה לא מדויק.

יואב קיש: וכן, זה עדיין יאפשר לשר לעשות את מה שהוא רוצה.

רועי פולקמן: יש לי עוד הצעה.

רועי פולקמן: אני, בניגוד למה שאמר עמיחי, חושב ורוצה להציע גם כדי להוריד פה קצת את הלחץ.

רועי פולקמן: אני חושב שאפשר להחריג את העסקים.

רועי פולקמן: אני באמת חושב שהמטרה היא העסקים הקטנים והבינוניים, שזה 90 ומשהו אחוזים מהשוק.

רועי פולקמן: אני חייב לומר, החוק הזה לא נועד בשביל המפעלים ולא ארובות ולא נעליים.

תומר רוזנר: לא, אבל אי אפשר - - -

רועי פולקמן: אם אי אפשר אז אי אפשר.

רועי פולקמן: אבל אם אפשר, ואני מכיר שבהגנת סביבה יש קבוצות סיכון.

תומר רוזנר: הדוגמה שהיא נתנה לך היא מצוינת.

לירון אדלר מינקה: אבל התקנות זה אותן תקנות.

תומר רוזנר: נניח שעכשיו יעשו תקנות רישוי עסקים, דיגום ארובות, אז זה יחול גם על הקטנים וגם על הגדולים.

רועי פולקמן: שוב, אבל אפשר יהיה לבוא ולהגיד שאתה מגדיר קבוצות סיכון גבוהות, שלגביהן הוועדה המייעצת לא תעסוק.

שי עגמי ליבוביץ: זה מה שנקרא פטור ממפרט, והם עושים באופן עצמאי.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: נגדיר, שתחריגו את הגדולים.

רועי פולקמן: לא אכפת לי כי זה לא מיועד להם כל הסיפור הזה.

גילי צימנד: אבל זה בדיוק מה שצריך לשים על השולחן.

גילי צימנד: יש פה סתירה פנימית בהצעה.

גילי צימנד: מצד אחד אתה אומר שזה לא יחול על הגדולים.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: בדברים הרוחביים כן, לא בדברים הפרטניים.

גילי צימנד: אז חד-משמעית אנחנו חושבים שהדבר הזה לקוי.

נתנאל היימן: מה הפחד משקיפות?

יואב קיש: איך אתם מגדירים גדולים?

גילי צימנד: יש לנו ספי גודל שאנחנו מגדירים.

גילי צימנד: יש לנו הצעה.

רועי פולקמן: אז תגדירו.

קריאה: אבל לא קובעים להם תקנות נפרדות.

קריאות: - - -

יואב קיש: סליחה, אני מדבר עם הגנת הסביבה.

גילי צימנד: אני רוצה לומר, הדיון פה הוא דיון מאוד חשוב, רק שהוא לא נעשה במקום הנכון ובזמן הנכון, הדבר הזה עוד לא בשל.

רועי פולקמן: לא, לא, לא.

רועי פולקמן: שבו עשר דקות, תביאו הצעה.

יואב קיש: תמשיכו.

יואב קיש: הלאה, סיימנו עם הגנת הסביבה, לכל גורמיו.

יואב קיש: לכל גורמיו לדיון הזה סיימנו אתכם.

יואב קיש: משרד הבריאות, עמיר, בבקשה.

רועי פולקמן: תביאו הצעה להחריג את הגדולים.

עמיר יצחקי: אני רוצה להגיד כמה דברים ואחר כך מיכל תעיר גם לנוסח.

עמיר יצחקי: אני כבר אמרתי את זה כמה פעמים בוועדה ואני חוזר על זה.

עמיר יצחקי: המטרה העיקרית של חוק רישוי עסקים היא להגן על הציבור מעסקים ולא להגן על עסקים מפני הרגולטור.

עמיר יצחקי: זה דבר ראשון.

עמיר יצחקי: אני רוצה להגיד שהנושא של ועדה מייעצת עלה לדיון כחלק מהליך של החלטת הממשלה, והוא ירד והוא לא אושר בממשלה.

עמיר יצחקי: זאת אומרת, היה דיון על זה, הממשלה החליטה שזה לא נכון שתהיה ועדה כזאת מייעצת.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: הממשלה הציעה פשרות שהיא לא יכולה לעמוד בהן – בוא, גם אנחנו יודעים מה קרה עם זה.

עמיר יצחקי: לא.

עמיר יצחקי: הייתה החלטת ממשלה - זה היה בפנים או לא בפנים, זה עלה לדיונים.

רועי פולקמן: אבל מה זה רלוונטי.

רועי פולקמן: אנחנו מכירים את מאחורי הקלעים של זה.

עמיר יצחקי: רלוונטי.

עמיר יצחקי: אני, מותר לי להגיד את זה.

רועי פולקמן: גם בחוק התקנים - - -

יואב קיש: סליחה.

יואב קיש: שני דברים.

יואב קיש: ראשית, אני שמח לשמוע שהכנסת עושה דברים שהיא מאמינה בהם, והממשלה עם כל הכבוד לה, מקומה מונח וכבודה מונח בצד.

יעל כהן-פארן: אבל אם זה עלה וירד - - -

יואב קיש: הכנסת עושה את מה שטוב לציבור.

יואב קיש: אין אילוצי שרים, אין כיפופי ידיים, ואני מאוד שמח שהצעת החוק הזו יוצאת אחרת מאשר איך שהיא נכנסה, נקודה.

יואב קיש: כן, עכשיו אתה יכול להמשיך ולחזק אותי.

עמיר יצחקי: בסדר.

עמיר יצחקי: אני רוצה להגיד שהרפורמה הזאת עושה כאילו דבר חשוב והיא אומרת – אנחנו רוצים להאמין בעסקים ולהשתמש במנגנון של תצהיר והיתרים מזורזים, אבל לעומת זאת, כשמדובר במשרדי הממשלה, אז אנחנו אומרים שאנחנו לא מאמינים.

עמיר יצחקי: אנחנו לא מאמינים שהם יודעים לכתוב מפרטים, אנחנו לא מאמינים שהם עושים RIA, אנחנו לא מאמינים שהם שוקלים את כל השיקולים כמו שצריך.

רועי פולקמן: ניסחת את זה במדויק.

עמיר יצחקי: זה מסר מאוד מאוד קשה לציבור הרחב.

רועי פולקמן: כי 15 שנה אתם עובדים על רפורמה.

יואב קיש: רועי, די.

רועי פולקמן: כי 15 שנה משרד הבריאות עובד על רפורמה.

יואב קיש: תן לו לדבר, רועי, אתה מפריע.

יואב קיש: מספיק.

עמיר יצחקי: זה מסר קשה לכלל הציבור.

עמיר יצחקי: זה מסר קשה.

יואב קיש: עמיר, אני אגיד לך יותר מזה.

יואב קיש: אני מתחבר למה שאמר עמיחי בעניין.

יואב קיש: אתם כרגולטורים מפקחים.

יואב קיש: החוק, הכול הכווין אתכם למקום שהלכתם, והוא אמר אפילו יותר מזה.

יואב קיש: הפעלתם שיקול דעת ובאתם לקראת העסקים, במידה מסוימת יותר ממה שהחוק רצה.

יואב קיש: ולכן, רועי, אתה לא צריך לבוא אליהם בטענות.

יואב קיש: ההיפך הוא הנכון.

יואב קיש: הם מנהלים סיכונים למרות שהחוק בהרבה מאוד מקרים – איך אמרת – בשום מקום בחוק לא כתוב שאם משהו עולה מיליארד שקלים, תחשוב אולי פעמיים אם להכניס אותו או לא.

יואב קיש: לא שכתוב.

יואב קיש: ולכן, הם כן עושים עבודה.

יואב קיש: אני דווקא לא בגישה הזאת.

רועי פולקמן: אבל עשר שנים מדברים על הרפורמה והם לא עושים אותה.

יואב קיש: בסדר, אבל זה לא העניין.

רועי פולקמן: עכשיו אנחנו באים ועושים.

יואב קיש: אני מבין את זה.

יואב קיש: אני רואה את זה מצוין, עמיר.

יואב קיש: אם היית אומר לי משהו אחר – אני שמח שזה כך.

יואב קיש: תמשיך.

עמיר יצחקי: עכשיו מה.

עמיר יצחקי: כשאנחנו עושים תקנות אנחנו ממילא מגיעים לוועדה כאן בכנסת, אז עכשיו הביורוקרטיה להתקין תקנות, שהרבה פעמים היא גם לטובת העסקים כי אנחנו עושים טיוב רגולציה, אז עכשיו אתם מאריכים.

עמיר יצחקי: צריך לעבור גם את זה וגם את זה וגם את זה.

רועי פולקמן: אם זה הקלה, לא צריך.

עמיר יצחקי: אני, כשאני מתעסק בזה וכשעושים RIA ועושים השפעה, עושים על כלל התקנות.

עמיר יצחקי: אתה לא יכול לבוא ולהגיד, הסעיף הזה ככה והסעיף הזה ככה.

עמיר יצחקי: אתה עושה את זה מנגנון של עדכונים.

יואב קיש: עמיר, בחנתי את מה שאמרת ושאלתי, אם באמת כל התקנות מגיעות לכנסת אז אני הייתי אומר שזה נכון, אבל אומר לי היועץ המשפטי שלא כך המצב.

עמיר יצחקי: מה לא מגיע?

עמיר יצחקי: בהקלות לא מגיע.

קריאה: לא נכון.

קריאות: - - -

קריאה: יש גם רק בחתימת שר שלא מגיע.

מיכל גולדברג: כל התקנות של משרד הבריאות לפי חוק רישוי עסקים שיש להן היבט פלילי, דהיינו שיש החמרה - - -

תומר רוזנר: שיש להן היבט פלילי.

יואב קיש: אבל אין פה היבט פלילי.

מיכל גולדברג: שיש החמרה.

יואב קיש: לא, אבל אנחנו לא מדברים על היבטים פליליים.

עמיר יצחקי: אין לנו אף תקנה שלא עוברת את הכנסת.

עמיר יצחקי: אין לנו אף תקנה, תן לי דוגמה אחת, תומר.

מיכל גולדברג: אז אם כך, כבוד היושב-ראש, אנחנו מציעים להחריג תקנות שחייבות באישור ועדת הפנים.

יואב קיש: אין לי בעיה.

יואב קיש: מקבל את ההחרגה.

יואב קיש: תקנה שמגיעה לפה לאישור, אני לא חייב שהיא תעבור ועדה מייעצת.

יואב קיש: יהיה פה דיון.

יואב קיש: אני רוצה שלא יעברו דברים בלי דיון ציבורי.

תומר רוזנר: על תקנות.

יואב קיש: על תקנות, כן.

יואב קיש: מסכים אתכם.

קריאה: - - - 12א.

יואב קיש: 12א לא קשור, אני מדבר על 12ב, על הוועדה המייעצת.

תומר רוזנר: בסדר גמור.

יואב קיש: מה שמגיע לכנסת, לא צריך לעשות.

יואב קיש: גם בכיבוי עשינו את זה, אין שום בעיה, זה בסדר גמור.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אנחנו נשמע עוד כמה נציגים.

מיכל גולדברג: אם אפשר להשלים בעניין הנוסח, בהמשך לדברים שעמיר אמר ולדברים שנאמרו כאן.

מיכל גולדברג: כמו שאתה הדגשת, יושב-ראש הוועדה, מי שיש לו את האחריות יש לו גם את הסמכות, והמטרה של הסעיף הזה, עד כמה שאנחנו מבינים מדבריך, היא לבחון שתהיה איזושהי בחינה של העלות הכלכלית.

מיכל גולדברג: אז אנחנו נרצה אם אפשר להבהיר גם בסעיף (ב) וגם בסעיף (ה) לגבי הוועדה המייעצת שתפקידה לייעץ לנותני האישור בעניינים הנוגעים להשלכה הכלכלית של האסדרה לפי חוק זה.

יואב קיש: הגיוני.

יואב קיש: לא?

מיכל גולדברג: זאת אומרת, להוסיף את המלים "הנוגעים להשלכה הכלכלית של האסדרה לפי חוק זה".

יואב קיש: זו הבהרת נוסח, אם אני מבין נכון.

מיכל גולדברג: התיקון הוא בנוסח אבל חשוב לנו להבהיר, כמו שאתה הצגת את זה.

יואב קיש: מה הנוסח?

יואב קיש: תגידי עוד פעם את הדברים.

לירון אדלר מינקה: - - - בעניינים הנוגעים לאסדרה ולא להשלכה הכלכלית.

מיכל גולדברג: וגם בסעיף קטן (ה) אותו דבר.

יואב קיש: יתוקן.

שי עגמי ליבוביץ: אם היא יכולה להבהיר מה ההבדל העקרוני בין הדברים.

לירון אדלר מינקה: שהבחינה שלה יותר מצומצמת.

לירון אדלר מינקה: לא של כל האסדרה.

שי עגמי ליבוביץ: מה זה אומר?

שי עגמי ליבוביץ: מה מקרה הבוחן?

קריאות: - - -

יואב קיש: היא מדברת על זה שאם יש דברים שככלל האסדרה, אין להם נושאים כספיים, לא ידונו בוועדה.

רועי פולקמן: יואב, אני אגיד לך למה אני חושב שזה לא נכון הצמצום הזה.

יואב קיש: אבל זה לא יגיע לוועדה אם אין לזה השלכות כספיות.

קריאה: אדוני, אנחנו לא מסכימים.

קריאה: לדעתנו זה תיקון לא נכון.

מיכל גולדברג: מה שהוועדה עושה, היא בוחנת את ההשלכות - - -

יואב קיש: בואו נבין את זה, אני עוד לא מצליח להבין עם כל הרעש.

יואב קיש: בבקשה.

מיכל גולדברג: האסדרה היא אסדרה, אבל הוועדה בוחנת את ההשלכה הכלכלית שלה.

קריאות: לא, לא.

לירון אדלר מינקה: לא.

לירון אדלר מינקה: מי שבוחן את ההשלכה הכלכלית זה השר שעושה את האסדרה.

גילי צימנד: איזה כלים יש לוועדה הזאת?

מיכל גולדברג: עם כל הכבוד, האחריות לבריאות הציבור, אם האחריות לבריאות הציבור נשארת של שר הבריאות, אתם גם צריכים להשאיר לו - - -

רועי פולקמן: לא, אבל זה לא הנקודה.

רועי פולקמן: הבהרה קטנה.

יואב קיש: אישרנו לו את הסמכות, הוא בסוף יכול להחליט בניגוד לוועדה המייעצת.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: אבל מה הוועדה שוקלת, למשל?

יואב קיש: לא הבנתי, אני רוצה לשמוע ממנה.

רועי פולקמן: אז אני אבהיר את זה.

יואב קיש: תגידי לי אם רועי פולקמן הבין אותך.

רועי פולקמן: נקודה קטנה שהיא לא כלכלית.

רועי פולקמן: למשל, אחת הבעיות של תקנות משרד הבריאות זה להקשות על תעשייה זעירה בתחום המזון.

רועי פולקמן: אני רוצה להקים מאפיה קטנה, לא יכול כי יש תקנות מופרכות של משרד הבריאות.

יואב קיש: לתפיסתך.

רועי פולקמן: לתפיסתי, בוודאי.

רועי פולקמן: אני בוודאי אתן דוגמאות, נעשה על זה דיון ביום אחר.

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: תן עכשיו.

רועי פולקמן: אבל, חלק ממה שאני רוצה שהוועדה תדון בו זה לא הדיון על העניין הכלכלי.

עמיר יצחקי: התקנות עוברות את הכנסת.

תומר רוזנר: התקנות לא עברו את הכנסת.

רועי פולקמן: וזה לא עבר את הכנסת, אלא שתבוא הוועדה ותגיד – חלק מהרצון לייצר תחרות בשוק המזון בישראל זה שייכנסו מפעלים קטנים לייצר מזון, כמו שמקובל בכל מדינות אירופה.

רועי פולקמן: ולכן תבוא הוועדה ותגיד למשרד הבריאות – חלק מהשיקול המשקי שאנחנו רואים, שאנחנו רוצים גיוון מפעלים.

רועי פולקמן: התקנה הזאת מכבידה.

רועי פולקמן: זה לא דיון נטו כלכלי אלא דיון משקי, ויש לו השלכות משקיות שאפשר לתחשב אותן.

רועי פולקמן: ולכן, התיקון הזה הוא לא נחוץ, הוועדה אמורה לבחון פרמטרים, זה הכול.

יואב קיש: וזה את התכוונת?

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: אני התכוונתי - - -

יואב קיש: אז לא עזר לי כל הדיון הזה.

רועי פולקמן: היא התכוונה כי היא רוצה להגביל את זה - - -

יואב קיש: פעם הבאה אל תפרשן.

יואב קיש: אני לא הכרתי אותך כפרשן.

רועי פולקמן: יואב, כן, כי היא רוצה שזה יהיה רק עלות כלכלית על המפעלים.

יואב קיש: תודה, רועי.

יואב קיש: תומר יתייחס.

תומר רוזנר: אני מציע לא לקבל את הבקשה הזאת, מהסיבה הפשוטה.

תומר רוזנר: ההשלכה הכלכלית היא הטריגר.

לירון אדלר מינקה: הכניסה לוועדה.

תומר רוזנר: היא שער הכניסה לוועדה.

תומר רוזנר: לאחר שהגענו למסקנה שיש השלכה כלכלית, אז נכנסים כל השיקולים שהם הנוגדים, כלומר שיש לזה השלכות חברתיות, ציבוריות ואחרות, וזה מה שנקרא התועלת.

תומר רוזנר: התועלת יכולה להיות תועלת משקית, יכולה להיות תועלת חברתית.

יואב קיש: כנגד הכסף.

תומר רוזנר: נכון.

תומר רוזנר: וזה מה שהוועדה עושה.

תומר רוזנר: ההשלכה הכלכלית היא רק נקודת המוצא.

יואב קיש: אז מה ההערה שלך?

יואב קיש: משרד הבריאות, בבקשה.

מיכל גולדברג: איזה כלים יש לוועדה לבחון את האסדרה כשלעצמה שעוסקת בבריאות הציבור מעבר להשלכה של הכסף?

מיכל גולדברג: אין לנו בעיה שהוועדה תבחן את ההשלכה של הכסף, כמו שאמרת.

מיכל גולדברג: אפשר להגדיר את זה בצורה רחבה יותר מאשר השלכה כלכלית אבל נראה לי שהביטוי השלכה כלכלית הוא המתאים כאן.

מיכל גולדברג: מעבר לכך, אין לוועדה אפשרות - - -

יואב קיש: היועץ המשפטי לא מקבל את דעתך.

יואב קיש: אני חושב שזה משפטי.

יואב קיש: הניסוח, לצמצם – אני לא רוצה לצמצם.

קריאות: - - -

קריאה: מה הסמכות שלה?

יואב קיש: אני אסביר בפעם האלף.

יואב קיש: אנחנו הולכים לחתוך את הדיון הזה.

יואב קיש: הסקופ של הוועדה הוא כזה.

יואב קיש: כל שינוי שיש לו משמעות כלכלית מעל 200 מיליון שקלים – ואני לא הולך לזוז גם מהסכום הזה, רועי, לא למטה ולא למעלה, וזהו – 200 מיליון שקלים, ואני גם לא מתייחס ענפית.

יואב קיש: יש גבול גם לכמה שאפשר יהיה לזקק את הדבר הזה.

יואב קיש: 200 מיליון שקלים, יגיע לוועדה המייעצת.

יואב קיש: יבוא המשרד, יציג מדוע הוא חושב שצריך את השינוי למרות שזה עולה 200 מיליון שקלים, כי א', ב', ג'.

יואב קיש: תשקול הוועדה, תסכים, לא תסכים.

יואב קיש: בכל מקרה ההמלצה תועבר יחד עם הערות ציבור במידה ויש הליך כזה, לשר.

יואב קיש: השר יקבל את הדברים, ישקול את כל התמונה – השר אחראי – ויחליט מה שהוא חושב לנכון וינמק את החלטתו.

יואב קיש: תודה.

הגר סלקטר: יש לי שאלה.

הגר סלקטר: תומר, באיזה אופן השלביות הזאת באה לידי ביטוי בנוסח?

תומר רוזנר: התשובה היא מאוד פשוטה.

תומר רוזנר: יש לך את סעיף קטן (ד) שאומר ששער הכניסה לוועדה המייעצת הוא ההשלכה הכלכלית.

תומר רוזנר: רק כשיש השלכה כלכלית מגיעים לוועדה המייעצת.

תומר רוזנר: אם אין השלכה כלכלית לא מגיעים לוועדה המייעצת בכלל.

תומר רוזנר: אחר כך, כשהגענו למסקנה שיש השלכה כלכלית, אז נכנס הדיון בשאלה אם התועלת שבאותה אסדרה מבוקשת עולה על ההשלכה הכלכלית הזאת.

יעל כהן-פארן: אני חייבת, אדוני - - -

יואב קיש: אני רוצה לשמוע את המשרדים.

יואב קיש: דיברת.

יעל כהן-פארן: לא, אבל זה בדיוק בהקשר הזה.

יואב קיש: אחרי זה תקבלי זכות דיבור.

יעל כהן-פארן: זה בירור קטן.

יעל כהן-פארן: בבקשה.

יואב קיש: בבקשה.

נטע דרורי: יש לי כמה נקודות.

יואב קיש: משרד.

נטע דרורי: הגנת הסביבה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: הגנת הסביבה, סיימתם בנושא.

יואב קיש: אני לא מוכן לקבל משפטים כמו שנאמרו.

יואב קיש: כיבוי אש, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אבל יש להם עוד משהו.

יעל כהן-פארן: אדוני, מה אתה משתיק אותם?

יואב קיש: שמענו אותם, וזהו.

יעל כהן-פארן: אבל יש להם בירור.

יעל כהן-פארן: זה חוק כל כך רציני, למה אתה משתיק את המשרד להגנת הסביבה?

יואב קיש: חברת הכנסת פארן, עכשיו אני מנהל את הדיון.

רועי פולקמן: אני אגיד לך בדיוק למה.

רועי פולקמן: כי הם היו צריכים את העבודה הזאת לעשות לפני, להעביר תיקונים לנוסח.

יואב קיש: רועי, תפסיקו.

יואב קיש: אתם רוצים שאני אוציא את שניכם?

יעל כהן-פארן: אבל את הוועדה הזאת הבאת השבוע.

רועי פולקמן: לא, לא.

רועי פולקמן: ממש לא.

רועי פולקמן: הנוסח היה לפני שלושה שבועות.

יעל כהן-פארן: הנוסח עם הוועדה?

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: התשובה היא כן.

יואב קיש: סליחה.

יואב קיש: חברת הכנסת פארן, מספיק.

יואב קיש: אני מנהל את הדיון.

יואב קיש: מי שיש לו בעיות, שיפנה אליי.

יואב קיש: רועי, אני לא צריך את העזרה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אנחנו מתקדמים.

יואב קיש: כיבוי אש, בבקשה.

יצחק שמעוני: אם התקבלה החלטה על הקמת הוועדה המייעצת, אני חושב שזה בעייתי מאוד, זה מאוד מסובך לעשות שתי ועדות מייעצות על הכבאות.

יצחק שמעוני: או שמחריגים את הכבאות מהוועדה המייעצת הזאת, או שמבטלים את הוועדה המייעצת - - -

יואב קיש: צודק.

יואב קיש: מה שיהיה בהליך בכבאות במסלול השני לא יהיה במסלול הזה.

יואב קיש: תחריגו את זה מהחוק.

יואב קיש: נכון.

יעל כהן-פארן: מה מחריגים?

יואב קיש: הם, ממילא יש להם ועדה מייעצת, מנגנון אחר על כל הדברים.

יואב קיש: לא צריך, אפשר להחריג.

יואב קיש: נחריג.

יואב קיש: הערתך טובה.

קרן גלאון: אנחנו היינו מציעים הפוך, לעשות שהוועדה - - -

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: שם יש סמכות גם.

קרן גלאון: אבל יש לזה רציונל.

יואב קיש: משרד הפנים, רצית משהו?

שחר פרלמוטר: אני רוצה להשלים לעניין הרכב הוועדה.

יואב קיש: הדיון הוא על הוועדה המייעצת.

יואב קיש: אתה רוצה להתייחס לזה?

שחר פרלמוטר: כן.

שחר פרלמוטר: לאחר שחזרתי ללשכת השר אנחנו רוצים לטייב את הנוסח לעניין התייעצות.

שחר פרלמוטר: הנוסח שדובר עליו היה לאחר התייעצות עם הגופים המייצגים.

שחר פרלמוטר: אנחנו מבקשים שזה יהיה לאחר התייעצות עם יו"ר הארגון המייצג את המספר הגדול ביותר של הרשויות המקומיות.

יואב קיש: זה מקובל?

מירה סלומון: לא, אדוני.

מירה סלומון: גם אנחנו יצאנו להתייעצות.

מירה סלומון: עמדתנו היא נחרצת בעניין הזה.

מירה סלומון: בהמשך לדברים שנאמרו על-ידי חבר כנסת פולקמן ולרציונל שהוא הציג בצורה מצוינת בפני הוועדה.

מירה סלומון: מבחינתנו, אם הנציג שלנו לא ממונה על-ידי השלטון המקומי – לא התייעצות – ממונה על-ידי השלטון המקומי - -

יואב קיש: שיהיה משקיף?

מירה סלומון: - - אנחנו לא רוצים להיות חברים בוועדה בכלל.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אין בעיה.

מירה סלומון: המצב הזה שבו שר הפנים ממנה את הנציג שלנו, בעצם הוא ממנה נציג נוסף בוועדה כי זה נציג מטעמו, לא נציג מטעמנו, ואנחנו מעדיפים שלא להיות בכלל.

יואב קיש: כרגע הורדנו את הנציג, לבקשת השלטון המקומי.

מירה סלומון: תודה, אדוני.

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: למחוק את הנציג.

יואב קיש: משרד הכלכלה.

תמר מירסקי: תמר מירסקי, הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה.

הגר סלקטר: אני יכולה להסביר רק לעניין המינויים בוועדה ואז תשמעו את כלכלה?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: הם יפתרו את זה ביניהם.

יואב קיש: כרגע אין מינוי.

תמר מירסקי: אחד, בנוגע למפרטים ולתקנות, באמת אנחנו הרבה פעמים מקבלים מהשטח תגובות לגבי קושי, א.

תמר מירסקי: לקרוא את המפרטים, להבין אותם, וגם ביישום שלהם.

תמר מירסקי: יש הרבה תקנות קשות.

יואב קיש: אוקיי.

תמר מירסקי: אני יודעת שאדוני לא רוצה לדון יותר על הסכום של ה-200 מיליון.

יואב קיש: לא.

תמר מירסקי: אני רק אציין לפרוטוקול שיש עסקים שאחוזי הרווח שלהם מאוד קטנים והמחזור מאוד גדול, ולכן באמת יש כאן היבטים שונים.

יואב קיש: אני אסביר למה אני לא דן בזה.

יואב קיש: כי יש מורכבות, א.

יואב קיש: להיכנס לנושא רווח, כמובן שלהתחיל לחשוב באיזה סקטור יש רווח יותר או פחות זה מורכב, גם בנושא ענפי.

יואב קיש: אני בסוף מסתכל השפעה על המשק.

רועי פולקמן: אולי שזה ייקבע בתקנות.

יואב קיש: לא, כי אני בסוף מסתכל השפעה משקית ואני יוצא מהנחה שאף אחד לא רוצה להרוג ענף כזה או אחר, וחשוב לי יותר ההשפעה המשקית.

תמר מירסקי: דבר אחרון, אנחנו רוצים שתהיה לנו נציגות כחבר בוועדה של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

תמר מירסקי: יש לנו ראייה כללית, יש לנו קשר מתמשך עם השטח.

רועי פולקמן: התפנה עכשיו מקום.

יואב קיש: התפנה מקום.

יואב קיש: רעיון לא רע.

יואב קיש: אני מסכים.

יואב קיש: יש להם נציג?

לירון אדלר מינקה: יש משקיפים מהמגזר העסקי.

יואב קיש: אבל זה לא המגזר, זה משרד הכלכלה.

יואב קיש: עסקים קטנים.

תומר רוזנר: מה שתחליטו.

יואב קיש: יש לי הצעה.

יואב קיש: בזה גמרנו את המשרדים?

קריאות: לא.

הגר סלקטר: אני רוצה להחזיר תשובה למה שהבטחתי.

יואב קיש: אני אומר כך.

יואב קיש: ההחלטה כרגע בנושא אותו נציג היא כזאת.

יואב קיש: אני רוצה את משרד הפנים, השלטון המקומי ומשרד הכלכלה, שתקשיבו.

יואב קיש: ההחלטה כרגע היא שלאור אי הסכמה בין משרד הפנים לשלטון המקומי, הנציג מוחלף בנציג של משרד הכלכלה.

תומר רוזנר: של הסוכנות לעסקים קטנים.

יואב קיש: של הסוכנות לעסקים קטנים.

יעל כהן-פארן: נציג של מי?

יואב קיש: אנחנו נצא לעשר דקות הפסקה.

יואב קיש: אני מבקש בין משרד הפנים לרשות המקומית לנסות להגיע להבנות.

יואב קיש: אם תגיעו, אני אהיה מוכן לשנות חזרה ואתם תאבדו את מקומכם החדש.

יואב קיש: אם לא, זה מה שיהיה.

יואב קיש: אנחנו עזבנו, רציתי לראות אם מצליחים להגיע להסכמות בין משרד הפנים לשלטון המקומי.

יואב קיש: אני רוצה לדעת, הגעתם להסכמה, משרד הפנים?

קריאה: לא.

יואב קיש: אז כרגע לא יהיה נציג.

יואב קיש: אתם רוצים משקיף מטעמכם?

מירה סלומון: לא, אדוני.

שחר פרלמוטר: אם הם לא רוצים, אז יישאר נציג הרשויות המקומיות.

רועי פולקמן: אבל למה לא מה שהצעת?

רועי פולקמן: הסוכנות לעסקים קטנים.

שחר פרלמוטר: אבל בלי התייעצות איתם.

קריאה: התשובה היא לא.

מירה סלומון: מה זה נציג הרשויות המקומיות?

שחר פרלמוטר: סליחה, זה לא לשיקול.

שחר פרלמוטר: אתם בעצם אומרים שזה לשיקול דעתכם האם יהיה נציג רשויות מקומיות או לא.

שחר פרלמוטר: אם זה לא אתם, לא יהיה.

קריאות: - - -

יואב קיש: יש לכם נציג שלכם.

מירה סלומון: אדוני, יצא המרצע מן השק - - -

שחר פרלמוטר: אתם אומרים שאתם לא שומעים אותי אבל אתם לא נותנים לי לדבר.

יואב קיש: אי אפשר לנהל ככה דיון.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

יואב קיש: ההחלטה פשוטה.

יואב קיש: הנציג יהיה של משרד הכלכלה לעסקים קטנים.

תומר רוזנר: הסוכנות לעסקים קטנים.

יואב קיש: לא יהיה נציג בוועדה לשלטון המקומי, ולשר הפנים יש נציג אחד.

שחר פרלמוטר: אני חושב שזה חשוב שיהיה נציג.

יואב קיש: נציג אחד.

יואב קיש: אני מוכן אהיה לשנות את ההחלטה הזו אם תגיעו להסכמות במהלך היום.

שחר פרלמוטר: אנחנו הצענו – לאחר התייעצות.

יואב קיש: אל תשכנע אותי.

יואב קיש: אם תסתדרו, תסתדרו.

יואב קיש: אם לא, זה המצב.

יואב קיש: אנחנו ממשיכים.

הגר סלקטר: אני רק רוצה להשלים.

יואב קיש: לא סיימתי, אנחנו עדיין מדברים בוועדה המייעצת.

יואב קיש: אני דיברתי עם מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה והבנתי – וזה גם בעקבות הדברים שהח"כים פה העלו – הבנתי שיש להם תקנות שנוגעות ספציפית למפעלים מסוג A ו-B, גם בהמשך להערתם של חברי הכנסת פולקמן ופארן.

יואב קיש: אתם יכולים להגיד לנו מי זה מפעלים A ו-B ומה סוג התקנות שאתם מדברים עליהן?

יעל כהן-פארן: אני רק רוצה להגיד שבהפסקה שהייתה אני שוחחתי עם נציגי משרד ראש הממשלה ומבחינתם אין הפרדה, כולם נכנסים מתחת לזה.

רועי פולקמן: לא, אבל למשרד יש.

יעל כהן-פארן: אבל גם מה שיש למשרד, החוק הזה עוקף אותו.

רועי פולקמן: אבל למשרד יש קבוצות סיכון A ו-B, וזה מה שדובר.

יעל כהן-פארן: כן, אבל מבחינת נציגי משרד - - -

יואב קיש: פארן, אצל מי הסמכות?

יואב קיש: מה זה עוקף אותו?

יואב קיש: אל תגידי דברים לא נכונים לפרוטוקול.

יואב קיש: אצל מי הסמכות?

יעל כהן-פארן: תקשיב.

יואב קיש: לא, זה חשוב.

יואב קיש: אז גמרנו, הוא לא עוקף אותו.

יואב קיש: הוא מייעץ לו.

יואב קיש: נו, באמת.

יעל כהן-פארן: באמת, אבל אם יש פה מפרטים אחידים שחלים על כולם אז הם יחולו גם על בז"ן, נקודה.

תומר רוזנר: נכון.

תומר רוזנר: אם יש מפרט אחיד, כן.

יעל כהן-פארן: זהו, ופה השאלה אם אתה מחריג.

יואב קיש: אני מחריג עכשיו – הנה תקשיבי.

יעל כהן-פארן: רציתי להבין אם יסכימו להחריג וגם פולקמן וגם משרד רוה"מ - - -

רועי פולקמן: לא, על A ו-B, כרגע דיברנו על זה.

יואב קיש: אני שוחחתי עם המנכ"ל ואני מסכים להחריג מהוועדה המייעצת תקנות למפעלים מסוג A ו-B.

תומר רוזנר: בלבד.

יואב קיש: בלבד.

יעל כהן-פארן: שמי נכנס בזה, אנחנו רוצים להבין בבקשה.

יואב קיש: רק על אותם מפעלים.

יואב קיש: תקנות כלליות, כמו שאמרתי, חייב לעבור ועדה מייעצת.

יואב קיש: תקנות למפעלים מסוג A ו-B יוחרגו מהוועדה המייעצת.

יעל כהן-פארן: אפשר להבין מי זה בבקשה?

עמיר יצחקי: אמרת שמה שמגיע לוועדת הפנים, לא צריך.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: זה לא קשור.

רועי פולקמן: זה קשור להגנת סביבה, לא לבריאות.

יואב קיש: גם זה קיבלתם, לא קשור.

יואב קיש: מה שקשור להגנת סביבה - תקנות למפעלים A ו-B - לא יצטרך לעבור ועדה מייעצת.

יעל כהן-פארן: אפשר להבהיר לפרוטוקול מהגנת הסביבה מי נכלל ב-A ו-B?

גילי צימנד: אני רק אתן דוגמאות.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: דוגמאות לא עוזרות לנו.

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: מי המפעלים ב-A ו-B?

יואב קיש: זה הדוגמאות.

גילי צימנד: תחנות דלק הן B, תחנות מעבר הן B, חלק מאתרי הטמנה הקטנים יכולים להיות B, הרבה גידול - - -

יואב קיש: מה יש ב-A?

גילי צימנד: ב-A יש מפעלי ים המלח, חיפה כימיקלים, בתי זיקוק.

יואב קיש: אז למה לא רק A?

גילי צימנד: כי יש סקטורים של B עם השפעות סביבתיות מאוד מאוד - - -

יואב קיש: כמו?

גילי צימנד: תחנות דלק, השפעה סביבתית.

רועי פולקמן: אם המשרד להגנת הסביבה יעשה תקנות שהן ייעודיות ל-A ו-B – אם זה רוחבי וכולל עוד, זה כן יגיע לוועדה המייעצת - -

יואב קיש: ברור.

רועי פולקמן: - - אבל אם זה נוגע רק ל-A או B, אז כן.

יואב קיש: למה לא רק A? A זה הבעיה.

יעל כהן-פארן: גם B זה הבעיה.

יעל כהן-פארן: תחנות דלק.

יואב קיש: האמת שדיברתי עם המנכ"ל, אמרתי לו A ו-B, אבל עוד לא הבנתי את המשמעות של A ו-B.

יואב קיש: אני רוצה להבין את המספרים.

יואב קיש: כרגע אני מאשר A, ו-B יהיה בכפוף להמשך הדיונים, אני אחליט.

גילי צימנד: בדרך כלל לא עושים תקנות רק ל-A.

יואב קיש: אם לא, אז אין סיבה, אבל אם יש, אז יהיה לכם את הכלי.

יואב קיש: תודה.

תומר רוזנר: אתם צריכים להביא לנו הגדרה של המונח.

רועי פולקמן: הגדרה מה זה A ו-B.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם.

יואב קיש: דיברתי עם המנכ"ל, אמרתי לו A ו-B כי להבנתי זה היה המפעלים הגדולים אבל אני עכשיו שומע – לא הגיוני תחנת דלק.

גילי צימנד: A ו-B זה בעלי ההשפעות הסביבתיות המשמעותיות.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: הגבוהות.

יואב קיש: מתוך כמה קטגוריות, דרך אגב?

גילי צימנד: בסך הכול אנחנו מדברים על כ-4,000 עסקים בכל הארץ.

יואב קיש: זה המון.

יואב קיש: חשבתי שאת מדברת על 200–300.

יעל כהן-פארן: מתוך 80,000 - - -

גילי צימנד: מתוך עשרות אלפים.

יואב קיש: חברת הכנסת פארן, אנחנו כרגע מדברים על A בלבד.

יואב קיש: לגבי B אני מבקש לקבל פירוט מפורט של מי ב-B וכמות העסקים ואז אנחנו נחליט אם אנחנו נוסיף גם את B.

תומר רוזנר: ובכל מקרה אנחנו צריכים הגדרה.

יואב קיש: ובכל מקרה הגדרה בשביל הייעוץ המשפטי.

יואב קיש: ואני אומר, מה שאושר כרגע זה תקנות שמיועדות ל-A בלבד, לא יצטרכו לעבור דרך הוועדה המייעצת, ו-B יישקל בהמשך.

יואב קיש: משרדי הממשלה, אני רוצה לגמור את הסבב.

יואב קיש: המשרד לביטחון פנים, בבקשה.

רועי הראל: הערה יחסית טכנית לגבי המשקיפים בוועדה המייעצת.

רועי הראל: אם אפשר שיהיו המנהלים הכלליים או נציגיהם.

רועי הראל: כרגע אין נציג.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: עוד הערות?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: משרד העבודה.

אריק טייב: אני רציתי הבהרה בסעיף (ח) לגבי החלת הוועדה המייעצת בנושא המפרטים האחידים.

אריק טייב: החוק קובע בעצם שיהיו פה שתי פעימות, נכון?

אריק טייב: בעוד שנתיים ובעוד ארבע שנים.

תומר רוזנר: כן.

אריק טייב: האם הנושא של הוועדה המייעצת גם יחול על המפרטים האלה?

יואב קיש: זה יהיה בהוראות המעבר.

יואב קיש: נתייחס לזה.

תומר רוזנר: לא על הראשונים.

תומר רוזנר: כתוב פה שלא יחול על המפרטים הראשונים.

יואב קיש: בוא נעשה כך.

יואב קיש: מה הוועדה המייעצת הזאת עושה?

יואב קיש: מי שיגיש עד התחולה הראשונית את המפרטים, הוא לא יצטרך לעבור את הליך הוועדה המייעצת.

יואב קיש: בכל מקרה לוועדה המייעצת – אני אומר את זה כבר לפרוטוקול - -

לירון אדלר מינקה: בשתי הפעימות.

יואב קיש: - - יש סמכות לדון גם במפרטים קיימים, זאת אומרת זה נכון שאין מצב שהוא עובר והתהליך קורה, הוא לא צריך לעבור את התהליך אבל אם הוועדה המייעצת עצמה, בגלל תלונות ציבור, בגלל תפיסתה, חושבת שיש באיזה מפרט שעבר – במירכאות – בעיה, היא יכולה להגיד, דיברנו על זה.

תומר רוזנר: לא, זה לא מופיע.

יואב קיש: אז זה צריך להיות מתוקן.

אריק טייב: כי הסעיף דווקא קובע – לא יחול על מפרטים שפורסמו.

יואב קיש: אני נותן גרייס כאילו למפרטים, מי שייכנס בלוחות זמנים ומהר, ללא בחינה של הוועדה המייעצת.

יואב קיש: אבל זה לא אומר שאני נותן פטור מטעויות.

יואב קיש: מה הכוונה?

יואב קיש: אם הוועדה המייעצת תזהה שיש נקודה ספציפית שהיא רוצה לדון בה ולעשות את התהליך הזה היא תוכל ליזום את זה מעצמה גם לאותם מפרטים שקיימים.

תומר רוזנר: בדיוק.

יואב קיש: עוד משרדי ממשלה?

גיא מור: גיא מור, מדיניות רגולציה, משרד החקלאות.

גיא מור: שתי הערות בבקשה.

גיא מור: אחת, לתפיסתנו, הסעיף של הוועדה המייעצת כעיקרון הוא סעיף טוב, לא צריך לשנות אותו, לא צריך להחריג.

גיא מור: זאת ועדה מייעצת.

יואב קיש: נכון.

גיא מור: יש פה איזה חשש שהוועדה תקבע.

גיא מור: היא לא לוקחת סמכויות, היא לא מטילה וטו, היא נותנת עוד ידע.

גיא מור: ניהול סיכונים זה טוב, זה קבלת החלטות רציונליות.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: אני שמח שאתה תומך בזה.

גיא מור: היא לא מטילה וטו, ואם רוצים לעשות דיפרנציאליות, לא להחריג עסקים A, B, C, אלא בתוך המפרט האחיד תייצר דיפרנציאליות, תעשה ניהול סיכונים בפנים, לא בחוץ.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: מאה אחוז.

גיא מור: זו הערה אחת.

גיא מור: אגב, בהקשר הזה משרד הבריאות אומר שזה צריך להתעסק רק בעניינים כלכליים.

גיא מור: ועדה מייעצת יכולה לעזור למשל לזהות שאני עושה סתירה עם רגולציה אחרת גם.

רועי פולקמן: הנה, משרד הבריאות, אתם שומעים?

רועי פולקמן: משרד ממשלתי שעושה גם.

גיא מור: יש פה עוד דברים שהם לא כלכליים, סתירה וכו', שיהיה ברור.

יואב קיש: הערות ספציפיות.

יואב קיש: תודה על התמיכה.

גיא מור: לא, אבל היה פה כאילו זה משהו נורא.

גיא מור: זה נהדר.

גיא מור: דבר שני, לגבי הסף.

גיא מור: 200 מיליון שקל זה סף מאוד גבוה, ואני אסביר.

גיא מור: בארצות הברית הסף של Major Regulation שמכניס אותך לדבר הזה הוא 100 מיליון פדרלי על כל ארצות הברית.

יואב קיש: 100 מיליון דולר.

גיא מור: 100 מיליון דולר, זה 350 מיליון שקלים.

גיא מור: זה אומר שישראל היא כמו חצי מארצות הברית.

יואב קיש: בוא נהיה כמו ארצות הברית, בוא נעשה 350.

קריאות: - - -

יואב קיש: הוא רוצה 50 מיליון.

יואב קיש: אני לא נוגע בסכום.

יואב קיש: אתם רוצים להוריד, שיותר דברים ייכנסו למסננת.

גיא מור: אנחנו אומרים, הוועדה היא טובה.

גיא מור: אם הוועדה עם מנגנון נכון, בואו נשתמש בה ולא נברח ממנה.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: עוד משרדים.

יואב קיש: משרד המשפטים.

הגר סלקטר: אני רוצה לעדכן בקשר לנציג ציבור של המגזר העסקי, המשקיף.

הגר סלקטר: אין מניעה שיושב-ראש הוועדה, שהוא נציג משרד ראש הממשלה, ימנה את נציג הציבור מהמגזר העסקי בסיטואציה הנוכחית.

יואב קיש: אז כך יהיה.

הגר סלקטר: יותר נכון מבחינה מקצועית שזה יהיה הוא מאשר מנכ"ל משרד ראש הממשלה בסיטואציה הנוכחית.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: סגרנו.

יואב קיש: יופי.

יואב קיש: משרדי ממשלה.

תומר רוזנר: סגרנו שזה יושב-ראש הוועדה.

יואב קיש: יושב-ראש הוועדה ימנה, כהמלצת משרד המשפטים, את 3(ג).

יואב קיש: משרדי ממשלה שלא דיברו ורוצים להתייחס או שרוצים עוד משהו.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אנחנו עוברים לדוברים מהציבור.

גילי צימנד: אני רק רוצה לומר.

גילי צימנד: אנחנו נציע ברשותך איזשהו נוסח בהמשך לעניין הזה, אנחנו מכינים עכשיו.

יואב קיש: אני לא צריך נוסח, אני צריך הגדרה ל-A, שזה ייכנס, הגדרה ל-B ומספר, כמות העסקים ב-B שייבחן בהמשך.

יואב קיש: נציגי ציבור שרוצים לדבר, שירימו את היד.

יואב קיש: חמישה, בסדר.

יואב קיש: בבקשה.

ליהי שחר ברמן: ליהי שחר ברמן, מגמה ירוקה.

ליהי שחר ברמן: קודם כול, אנחנו מברכים על הקלות לעסקים קטנים ובינוניים, אך ורק אלה שלא מהווים סיכון.

ליהי שחר ברמן: יש לי בעיה עם המילה "בלבד" שעכשיו הכנסנו בקבוצות A ו-B.

ליהי שחר ברמן: אני אתן דוגמה.

ליהי שחר ברמן: למשל, מכלי דלק דולפים, שיש גם בתחנות דלק וגם בחוות מכלים.

ליהי שחר ברמן: זו תקנה שהיא לא בלבד לבז"ן ולא בלבד לתש"ן, היא כוללת גם עסקים אחרים.

רועי פולקמן: המשרד יכול להחליט שהוא יוציא תקנה נפרדת לקבוצות האלה – הוא יכול, מחר, לאור האסדרה החדשה.

ליהי שחר ברמן: אני מבקשת להוריד את המילה "בלבד" - -

רועי פולקמן: לא, אבל זה כל הפואנטה.

ליהי שחר ברמן: - - בתקנות שכוללות מפעלים בסיווג A, אז אותם להוריד.

ליהי שחר ברמן: דבר שני, ציינת בתחילת הישיבה, אדוני היושב-ראש, שיש כוונה להאריך את רישיון העסק - -

יואב קיש: נכון.

ליהי שחר ברמן: - - גם למפעלים כדוגמת בז"ן, לאור הניסיונות שלהם גם במושב הקודם.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: זה את אמרת.

יואב קיש: אני דווקא נתתי את בז"ן כדוגמה שלא, אבל לא משנה.

ליהי שחר ברמן: אין אפשרות להאריך רישיון עסק למפעלים בקבוצה A?

ליהי שחר ברמן: אפשר להגיד את זה בצורה מוחלטת?

יואב קיש: אני תכף אתייחס לזה.

יואב קיש: הנה, זה אני אומר.

יואב קיש: במשך הרישיון - כדי להרגיע באמת את שולחי הסמסים למיניהם; לא שזה מטריד אותי אבל הכול בסדר - זה טוב שנתתם לנו את A.

יואב קיש: הנה, זה דרך אגב טוב, תומר.

יואב קיש: נושא A כפי שמוגדר על-ידי הגנת הסביבה, כשאנחנו נקבל את ההגדרה, אין לי בעיה להוסיף הנחיה בחוק כי אנחנו נעשה הרי שינויים אולי קטגוריים על משך זמן רישיון, אז נושא A אני לא רוצה לגעת במשך זמן רישיון.

תומר רוזנר: ברור.

יואב קיש: אז אנחנו לא ניגע.

ליהי שחר ברמן: תודה רבה.

יואב קיש: ההערה הראשונה שלך לא התקבלה, השנייה כן.

יואב קיש: בבקשה.

ליהי שחר ברמן: אז מה זה אומר?

ליהי שחר ברמן: תסביר לי.

יואב קיש: לא בלבד.

יואב קיש: אם הם רוצים, שיעשו הנחיות רק ל-A, אין לי בעיה, לא נתעסק.

יואב קיש: אבל אם הם עושים גורף, עם כל הכבוד, יש לזה משמעות משקית וזה יבוא לוועדה מייעצת, בסוף השר יחליט מה הוא רוצה.

יואב קיש: בבקשה.

נתנאל היימן: נתנאל היימן, התאחדות התעשיינים.

נתנאל היימן: לגבי נושא המפעלים של A.

נתנאל היימן: אף אחד לא ביקש פה איזושהי הפחתת רגולציה בהקשר הזה.

נתנאל היימן: כל מה שדיברנו פה, מדובר פה על ועדה מייעצת.

נתנאל היימן: מדובר פה על עוד שלב שאומר לרגולטור – אנחנו יושבים עם משרד ראש הממשלה, יושבים עם הגורמים האחרים ובוחנים את הרגולציה.

נתנאל היימן: אני לא מבין למה איזושהי רגולציה צריכה להיות - - -

יואב קיש: אני אסביר לך.

נתנאל היימן: יש פה איזשהו תהליך שנבנה ב-OECD, לא סתם מדינת ישראל הגיעה לאן שהגיעה במדדים הבין-לאומיים, זה גם בגלל הרגולציה הזאת.

נתנאל היימן: ואם יש רגולציה שהיא בלתי סבירה, א.

נתנאל היימן: היא תעבור כי בסוף השר הוא זה שמאשר אותה, אבל לפחות תבחנו אותה ולפחות יהיה פה תהליך שקיפות ציבורית.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: בעיקרון, אני חייב להגיד לך שאתה צודק.

נתנאל היימן: רגע.

יואב קיש: זהו, גמרנו.

יואב קיש: אני מבין את העמדה שלך.

יואב קיש: אני גם מתחבר אליה בהרבה מאוד מקרים, אני רק פה עושה איזון גם של דברים שאני שומע מחברי כנסת אחרים, ושמעתי את החשש הכבד ואני מכיר מאיפה הוא בא, ולכן כדי להסיר את החשש ולנקות את זה מעל השולחן, המטרה שלי ברפורמה הזו היא שתיים.

יואב קיש: קודם כול, המטרה הבסיסית הראשונית של הממשלה ושל ועדת הפנים זה להקל על עסקים קטנים ובינוניים.

יואב קיש: זו המטרה הבסיסית.

יואב קיש: אני מבין שגם לגדולים יש פה משמעות.

יואב קיש: אני מוכן לתת לכל הגדולים שהם לא בקטגוריה A הקלות גם על משך זמן הרישיון.

יואב קיש: אנחנו לא משנים את התנהלות הרישיון אבל אנחנו נגדיל להם את משך זמן הרישיון.

יואב קיש: ועדיין, נתנו הרבה כלים – וזה אני אומר לכם – של אכיפה שלא היו קיימים היום.

תומר רוזנר: גם על הגדולים.

יואב קיש: גם על הגדולים, שלא היו קיימים, זאת אומרת זו רפורמה שהיא עושה טוב מכל הכיוונים.

יואב קיש: אני מוכן – אמרתי בנושא A, ברור לי, לא ניכנס.

יואב קיש: לכן אתם יכולים להסיר חשש - -

נתנאל היימן: אבל זה חלק מהנקודה.

יואב קיש: - - למרות שאת שומעת, יש אחרים שחושבים אחרת, אני עושה פה איזון.

קריאה: ברור.

קריאה: התאחדות התעשיינים.

נתנאל היימן: זה חלק מהנקודה, זה לא רק לגדולים.

נתנאל היימן: אדוני היושב-ראש, רק להשלים את הנקודה הזאת.

נתנאל היימן: זה לא רק לגדולים.

נתנאל היימן: ברגע שיש פה יצרני תרופות, יצרני מתכות - - -

יואב קיש: ב-A?

נתנאל היימן: ב-A.

נתנאל היימן: יצרני זכוכית, יצרני תוספי מזון, יצרני פלסטיק, זה מאות מפעלים קטנים ובינוניים.

נתנאל היימן: זה לא מפעלים גדולים.

נתנאל היימן: אתם מכניסים פה סקטורים - - -

יואב קיש: על כמה מפעלים אנחנו מדברים ב-A?

עמיחי פישר: 450 פלוס מינוס.

גילי צימנד: יש לנו כ-400 מפעלי A.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אז ב-400 האלה אני לא יכול לגעת, לצערי.

יואב קיש: אנחנו נעזור לאחרים במשך הרישיון.

יואב קיש: אם היה להם AA אולי הייתי הולך ל-AA אבל אנחנו בסיטואציה שזה המצב.

יואב קיש: אני עושה פה איזון.

יואב קיש: אני מבין את החשש שלכם.

יואב קיש: אני אומר לך שאם הייתי יכול לעשות הפרדה אולי יותר מדויקת - -

קריאה: גודל.

יואב קיש: - - לצערי אני לא יכול.

נתנאל היימן: אם יש רגולציה של מיליארד שקל והיא שווה למשק 200 מיליון, אז היא לא צריכה להיות, גם אם זה לא על בז"ן.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בבקשה.

ישראלה מני: ישראלה מני, לשכת המסחר.

ישראלה מני: כמה דברים.

ישראלה מני: אחד, אתם כל הזמן מדברים פה על עסקים גדולים.

ישראלה מני: צריך להבין מה זה עסק גדול.

ישראלה מני: אז בסדר, פה הגדרתם לפי A, יש לנו השגות על זה.

ישראלה מני: מה זה עסק גדול?

יואב קיש: מי דיבר על עסק גדול?

ישראלה מני: אתם.

יואב קיש: עכשיו הגדרנו A.

יואב קיש: גמרנו.

ישראלה מני: זה הכול?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: B בסימן שאלה.

יואב קיש: אנחנו נראה.

יואב קיש: אני כרגע מדבר על A כהוסכם, ו-B נבחן אותו לפי מה שנראה.

ישראלה מני: אין לי בעיה.

ישראלה מני: רק צריך להבין שחלק מ-A הם גם עסקים בינוניים וגם קטנים.

יואב קיש: A, 450 מפעלים גדולים שלתפיסת הגנת הסביבה - -

קריאה: זה לא רק מפעלים.

יואב קיש: - - המסוכנים ביותר, נקרא לזה כך.

רועי פולקמן: לפי דירוג סיכון, לא גודל.

יואב קיש: דירוג סיכון, כן.

ישראלה מני: זה לא רק מפעלים, זה גם יבואנים, אבל נשים את זה רגע בצד.

ישראלה מני: אני רק רוצה לוודא.

ישראלה מני: הוועדה עצמה תוכל לדון גם בנושא אסדרה של עסקים בינוניים אחרים במשק.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני אדייק.

יואב קיש: הוועדה המייעצת תדון בכל מפרט, תקנה או הוראה גורפת שאיננה תנאי לרישיון ספציפי או משהו שהוא רק ל-A, והיא גם לא תדון בדברים שכבר יגיעו לוועדת הפנים.

יואב קיש: שני דברים קרו.

יואב קיש: קודם כול, עם כל הכבוד לוועדה המייעצת, אני מתחבר מאוד למשרד החקלאות, אין לה שיניים, עם כל הכבוד.

יואב קיש: יש לה שקיפות וציבור שרואה את המידע הזה.

יואב קיש: זה הכול.

יואב קיש: אז כל מי שמפחד פה, כבר יש לי טענה קשה כלפיו – סליחה, הסמכות בידיך, האחריות בידיך, לא שינינו כלום.

יואב קיש: לכן, הדבר היחידי שאתה משלם מחיר זה אם עשית את זה קודם בשקט, עכשיו לפחות תצטרך לתת דין וחשבון.

יואב קיש: בסדר, זו המדינה שלנו, נותנים דין וחשבון.

יואב קיש: זו מילה ראשונה.

יואב קיש: מילה שנייה – כן, עשיתי פה איזון עם הגנת הסביבה במקומות שהם יותר רגישים, שזה A.

יואב קיש: אני מוציא את זה, למרות שהתפיסה כמו ששמענו ממשרד ראש הממשלה וגם מהתעשיינים היא בסיסית אומרת, אין שום סיבה.

יואב קיש: לא, אז עשינו פה שיקול לטובת הגנת הסביבה בעניין הזה ולגבי שלא נשנה אותם.

יואב קיש: כן נעזור להרבה מאוד מפעלים באורך הרישיון, ועל הדבר הזה אנחנו נסתנכרן.

יואב קיש: אחרון הדוברים.

ישראלה מני: עוד לא סיימתי, אדוני.

ישראלה מני: שני דברים.

ישראלה מני: אחד, לעניין מסקנות הוועדה או דברים שיש עליהם אי הסכמות בתוך הוועדה, אנחנו מבקשים שהם יעלו לדיון בוועדת הפנים.

יואב קיש: לא, לא.

ישראלה מני: או לפחות יהיו שקופים לציבור.

יואב קיש: הכול עולה לאתר, ההחלטה מתפרסמת.

יואב קיש: כתוב.

יואב קיש: תקראי.

ישראלה מני: אוקיי.

ישראלה מני: ולגבי העניין של משקיף המגזר העסקי.

ישראלה מני: רק צריך להבין שאנחנו בינינו מבקשים שהמשקיף יהיה שונה, זאת אומרת כשהדיון יהיה על מלונות יהיה משקיף מהמלונות, כשהדיון יהיה על תעשייה הוא יהיה על תעשייה.

ישראלה מני: אנחנו חייבים משקיף שהוא מקצוען בתחום, ובינינו יש הסכמות.

ישראלה מני: מצוין.

ישראלה מני: בסדר גמור.

ישראלה מני: תודה.

יואב קיש: בבקשה.

ניר קפלן: ניר קפלן, התאחדות המלונות.

ניר קפלן: שליש מהמלונות בישראל זה המלונות הקטנים שמתחת ל-100 חדר ומתחת גם ל-80 חדר, ויש עוד אלפי צימרים שאין להם פה ייצוג היום, אז אני גם מייצג את זה.

ניר קפלן: אגב, זה המלונות המשפחתיים הקטנים שלא חלק מרשת.

יואב קיש: אבל דנו במלונות.

ניר קפלן: כשאתה אומר סכום שיהיה פה בדיון של הוועדה רק מעל 200 מיליון שקל, יכולה להיות לי איזושהי רגולציה שהעלות המשקית שלה היא מתחת ל-200 מיליון שקל אבל עבור המלונות הקטנים, שזה שליש, מעל 100 מלונות כאלה ואלפי צימרים, זה משהו שהוא הרה אסון, בעצם אתה חוסם אותם מפני - - -

יואב קיש: לא שמעת אולי, היה לנו דיון ענפי.

יואב קיש: שאל חבר הכנסת פולקמן, יש גם נושא ענף.

יואב קיש: אם כל הענף הוא 300 מיליון שקל, 100 מיליון שקל זה הרסני.

ניר קפלן: בדיוק.

יואב קיש: אנחנו לא נכנסים לנושא הענפי, אנחנו מוגבלים ביכולת שלנו לעשות את זה.

ניר קפלן: אז אני מבקש רק אם אפשר שתהיה כן אפשרות לחריג, שבמקרה באמת ענפי - - -

יואב קיש: לא, אני לא יכול.

קריאה: לא ענפי.

קריאה: 200 מיליון שקל להוריד - - -

תומר רוזנר: בתשובה לטענה הזאת, אזכיר שהחלטת הממשלה לגבי הכנת בחינת עלות תועלת, מה שקוראים RIA, היא חלה בלי קשר לדבר הזה.

תומר רוזנר: זאת אומרת, לגבי כל רגולציה שאין לגביה פטור מיוחד בגלל מורכבותה או דברים כאלה, עדיין יצטרכו לעשות את הבחינה של עלות תועלת לפי החלטת הממשלה.

עמיחי פישר: לפי החוק הזה.

יואב קיש: בבקשה.

חנה קופרמן: שמי חנה קופרמן, אני מנהלת את הפורום הישראלי לשמירה על החופים, פנינו אליכם גם בכתב.

יואב קיש: יש לנו, דרך אגב, דיון בנושא המצוקים.

יואב קיש: פורסם כבר?

קריאה: כן.

חנה קופרמן: לעניין דוגמה לעסקים שהציבור חושש מהם - אני כאן מייצגת ציבור גדול מאוד שפנה אליכם בהרבה מיילים וסמסים, מכתבים, חוות דעת.

יואב קיש: לא הרבה.

נתנאל היימן: מעל 80.

חנה קופרמן: ומאז תחילת הדיונים, בסוף אפריל אם אני לא טועה, הרגיעו את הציבור שחושש מהחוק.

יואב קיש: היית פה מתחילת הדיון?

חנה קופרמן: הייתי לאורך כל הדיונים.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: היום, כי אנחנו דיברנו על זה ארוכות.

חנה קופרמן: שמעתי, אני מעודכנת לגמרי.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: אז מה את רוצה להוסיף לדיון?

חנה קופרמן: אני רוצה להגיב.

יואב קיש: להוסיף.

חנה קופרמן: להוסיף, כן.

חנה קופרמן: וההודעות המרגיעות שנשלחו מהוועדה לציבור, שמדובר ברפורמה לעסקים קטנים ובינוניים, ואנחנו גם בכתב, אנחנו בירכנו על הרפורמה הזאת, אנחנו באמת חושבים שיש עודף ביורוקרטיה.

יואב קיש: נא לסיים בדברים שאת רוצה להוסיף לדיון.

חנה קופרמן: אני רוצה להוסיף.

חנה קופרמן: והרגיעו את הציבור לאורך כל השבועות הארוכים האלה שמדובר ברפורמה לעסקים קטנים ובינוניים.

חנה קופרמן: אבל היום יצא המרצע מהשק.

חנה קופרמן: נציג הממשלה - - -

יואב קיש: אמר את דעתו.

יואב קיש: מה הקשר?

חנה קופרמן: אם תיתן לי שלושה משפטים ברצף.

חנה קופרמן: בסדר, אמר את דעתו.

חנה קופרמן: למעשה, אמר והצהיר שהממשלה עומדת על זה שזה יהיה חוק שיכלול את כל הגדלים של העסקים, וזה אני רוצה שיהיה על השולחן של הוועדה.

חנה קופרמן: ולכן אני אומרת שאם באמת מדובר פה בחוק שבא לקדם את הרפורמה של עסקים קטנים ובינוניים, אז תכתבו את זה שזה החוק, אבל בבקשה לא להכניס בדלת האחורית את העסקים הגדולים.

יואב קיש: טוב.

חנה קופרמן: ואני חייבת בבקשה עוד שני משפטים כי באמת אני מייצגת פה ציבור של יותר ממיליון איש - -

קריאה: מיליון וחצי.

חנה קופרמן: - - שבימים אלה חושש מהחוק הספציפי הזה.

חנה קופרמן: לכן אני מבקשת את השתי דקות האלה.

יואב קיש: לא שתי דקות.

יואב קיש: משפט סיום.

חנה קופרמן: משפט.

חנה קופרמן: אנחנו היום חוששים מהקמת תשתיות מהגדולות שאי פעם הוקמו בבת אחת במדינת ישראל.

חנה קופרמן: אלה אסדות הגז, בקשר ישיר - -

קריאה: כבר עיכבת את זה ארבע שנים.

קריאה: עוד ארבע שנים את רוצה לעכב את זה.

חנה קופרמן: - - עם הרחבת בתי הזיקוק, היות ומהאסדות מגיע גם נפט - - -

יואב קיש: זה לא בחוק הזה פשוט.

חנה קופרמן: הציבור הזה חושש מאוד מהמדיניות שקיימת היום של הממשלה - -

יואב קיש: הבנתי.

חנה קופרמן: - - שבגלל הלחצים הכלכליים והאינטרסים, ועידוד הפעילות הכלכלית, זה יגבר על השיקולים של בריאות הציבור.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס בקצרה כי אמרתי אלף פעמים, ואני מצטער להגיד לך, את לא חידשת.

יואב קיש: רק דבר אחד שאמרת שהוא לא מדויק.

יואב קיש: אסדות הגז לדעתי לא צריכות רישיון עסק.

יואב קיש: אני צודק?

תומר רוזנר: נראה לי שלא.

קריאה: לא נראה לי שיש פריט רישוי.

יואב קיש: אין פריט רישוי אסדות גז, אז זה לא בחוק הזה.

קריאה: הם בטוח צריכים רישוי.

עמיחי פישר: מלא רישיונות אחרים.

יואב קיש: בסדר, יש להם חתיכת רישיון אבל לא בחוק הזה.

יואב קיש: חבר'ה, אנחנו רוצים לתת לעסקים לעבוד.

קריאות: - - -

יואב קיש: יש להם כזו רשימת רגולציה, לא קשורה לרישוי עסקים.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בבקשה, אתה ביקשת.

חנה קופרמן: אבל זה לא רק אסדות הגז.

חנה קופרמן: זה בתי הזיקוק גם.

ד"ר יובל ארבל: ד"ר יובל ארבל, עמותת צלול.

ד"ר יובל ארבל: אני רוצה להתייחס רק להצעת החוק.

יואב קיש: אתה מחליף את מאיה?

ד"ר יובל ארבל: לא.

ד"ר יובל ארבל: אני רכז יער וחופים.

ד"ר יובל ארבל: מאיה יעקבס היא מנכ"לית העמותה, אני לא יכול להחליף אותה.

ד"ר יובל ארבל: אני רוצה להתייחס אך ורק לחוק הזה.

ד"ר יובל ארבל: קודם כול, אני רוצה לברך אותך, כבוד היושב-ראש, שכבר אמרת שאתה תבטל, ותרד הסיפה של סעיף (ו) ב-12ב.

יואב קיש: ירד.

יואב קיש: כן.

ד"ר יובל ארבל: כי באמת חשוב - - -

יואב קיש: הלאה.

יואב קיש: אין לנו זמן.

ד"ר יובל ארבל: בסדר.

ד"ר יובל ארבל: לגבי הנושא השני שהיה פה ויכוח קודם מי יהיו חברי הוועדה המייעצת, ונאמר פה כביכול שרישיון עסק תמיד זה או המשרד להגנת הסביבה או משרד הבריאות ולכן הם בלאו הכי ישבו בוועדה הזאת.

ד"ר יובל ארבל: אז ביררתי פה עם היועצים המשפטיים מהמשרדים השונים, זה ממש לא מדויק כי זה מה שחשבתי, לא הייתי בטוח.

ד"ר יובל ארבל: יש הרבה עסקים למשל של חקלאים שמגדלים בעלי חיים.

ד"ר יובל ארבל: מי שמוציא את רישיון העסק זה משרד החקלאות.

שי עגמי ליבוביץ: אתה לא מדייק.

תומר רוזנר: מי נותני האישור?

קריאות: - - -

ד"ר יובל ארבל: הם שם בחלק מהמקרים אבל הם לא אלה שמוציאים נגיד תקנות.

ד"ר יובל ארבל: אתם מדברים בתוך הוועדה הזאת גם על תקנות רוחביות.

תומר רוזנר: נכון.

ד"ר יובל ארבל: אז אם התקנות הרוחביות, מוציאים אותן משרד החקלאות ולא המשרד להגנת הסביבה ולא משרד הבריאות, ובתקנות האלה יש השפעה מאוד חריפה על זיהום – יכול להיות זיהום מים, יכול להיות זיהום של בעל החיים שאנחנו אוכלים – אז צריך לדאוג שבוועדה הזאת באופן תמידי יהיה נציג גם מהמשרד להגנת הסביבה וגם ממשרד הבריאות וזה יהיה חלק מזה.

קריאה: אבל אתם הרגולטור.

ד"ר יובל ארבל: אם הוא כבר חלק מהרגולטור אז ברור שלא צריך שני נציגים, אבל שיהיה קבוע בוועדה הזאת כי בעצם לאן אתם מגיעים?

ד"ר יובל ארבל: מה יש פה?

ד"ר יובל ארבל: נציג משרד ראש הממשלה, נציג משרד האוצר, נציג משרד הפנים ועוד אחד - - -

קריאה: נציג עסקים.

קריאה: אדוני, אני אוכל להשיב בקצרה בתור נציג משרד החקלאות?

ד"ר יובל ארבל: לגבי העלות.

ד"ר יובל ארבל: היום אין מספיק תקנים בשביל לאכוף את התקנות שכבר קיימות.

ד"ר יובל ארבל: זה יוסיף עוד תקנים.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: זה יקטין.

יואב קיש: תודה.

ד"ר יובל ארבל: אדוני, רק להגיד שהמשרד להגנת הסביבה נמצא איתנו.

יואב קיש: סיימנו את הדיון.

יואב קיש: גמרנו.

יעל כהן-פארן: נקודה קטנה.

יעל כהן-פארן: אמרתי את זה גם קודם, לא קיבלתי מענה לשאלות.

יואב קיש: אז אני אענה לך.

יעל כהן-פארן: הרי המטרה של החוק הזה היא להקטין את התמשכות הביורוקרטיה של רישוי עסקים ולהחריף את האכיפה, זאת אומרת שיהיה קל - -

יואב קיש: לתת כלים לאכיפה.

יעל כהן-פארן: - - לפתוח עסק, אבל אם מישהו הפר ועשה דברים לא חוקיים, יקבל בראש.

יעל כהן-פארן: עכשיו השאלה היא איך עושים את זה.

יעל כהן-פארן: אנחנו בעיקר מדברים פה על הצד הראשון – כל הוועדה ומה שהחרגנו, אני מברכת על ההחלטה.

יואב קיש: מה פתאום.

יואב קיש: פארן, היה יום שלם.

יואב קיש: לא היית פה, מה את רוצה?

יעל כהן-פארן: מצוין.

יעל כהן-פארן: אבל אני חוזרת לכך שהאכיפה שהיום מבוצעת על-ידי המשרד להגנת הסביבה – עכשיו אני מדברת על המשרד להגנת הסביבה – אין להם את הכלים לבצע את האכיפה שבידם היום.

יעל כהן-פארן: אתם רוצים להגביר את האכיפה, הם צריכים הרבה יותר כוח, נקודה.

רועי פולקמן: זה דיון על התקנים.

יואב קיש: אני רוצה להגיד.

יואב קיש: קודם כול אני רוצה להודות – מוסי רז הלך – אבל גם לך, חברת הכנסת פארן באמת על ההתמקדות בנושא המפעלים המורכבים יותר.

יואב קיש: אני חושב שחידדנו את זה למרות שיש תפיסה כלכלית אחרת ואמרנו, ב-(ה) נשאיר בצד, אבל צריך להבין בסוף את המסר.

יואב קיש: מלכתחילה זו רק ועדה מייעצת.

יואב קיש: הסמכות נשארה, האחריות נשארה, לכן אני פחות מוטרד מכל השינוי בכלל, ואני חושב שזה צעד אחד.

יואב קיש: אנחנו נגלה בצעד הזה, טעות גדולה בטח לא עשינו, ואם נגלה שהוא לא מספיק אז אולי דווקא נהיה במקומות שנלך יותר לכיוון מתווה הכבאות, שכבר עכשיו היו חותמים על החלפה של הוועדות.

יואב קיש: אנחנו בסיטואציה ראשונית מאוד מדודה.

יואב קיש: לגבי מה שאמרת, לגבי תקינה, יש לנו דיון ארוך מאוד עם המשרדים השונים, דרך אגב בעיקר בריאות והגנת סביבה.

יואב קיש: אני מכנס בשבוע הבא ישיבה עם משרד האוצר – אני צריך אותך בפנים, פולקמן?

יואב קיש: שנדע.

רועי פולקמן: אני לא מורשה חתימה.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: ואנחנו ננסה לעזור גם בעניין הזה למרות שהתפיסה הבסיסית, בוודאי של משרד ראש הממשלה והממשלה כולה בעמדה הזו, ומשרד הפנים, שבעצם הדרישות הוצגו בקריאה הראשונה, השינויים אינם מחייבים עודף.

יואב קיש: זה שיש חוסר בהגנת סביבה, מלכתחילה אני שם רגע בצד, בואו נסתכל על השינוי, על הדלתא.

יואב קיש: הטענה אומרת שבזה שרישוי עסקים היה כל שנה, שנתיים, באים אליהם כל הזמן, עכשיו יפסיקו לבוא אליהם, הם יוכלו לנצל את הכוח שלהם בצורה יותר מיטבית ולצאת החוצה למרות שהם קיבלו מידע, הם שמעו - - -

רועי פולקמן: עם הסיכון הגבוה.

עמיר יצחקי: זה ניתוח לא נכון.

גילי צימנד: זה גם לא נכון עובדתית.

יואב קיש: זה הניתוח.

עמיר יצחקי: אני יכול להוכיח.

יואב קיש: לא ניכנס עכשיו, סליחה.

יואב קיש: אתם לא עונים לי.

יואב קיש: אני עונה לחברת הכנסת פארן.

יואב קיש: הם מתלוננים על חוסר משאבים ארוך טווח שהוא בעייתי, הוא לא קשור לשינויים שאנחנו עושים בוועדה הזו.

יואב קיש: לדעתי, זה שיש בעיה בחוסר תקינה אני מסכים איתה, אנחנו שמענו את זה ביום האחרון של הגנת הסביבה, ובעניין הזה כולנו נתגייס לעזור אבל אין בין זה לבין השינוי שאנחנו עושים פה כדי להחריף את המצב.

יואב קיש: זו דעתי לפחות.

ד"ר יובל ארבל: 25 תקנים בחמש שנים - - -

יואב קיש: תודה.

גילי צימנד: אני רוצה רק לחדד נקודה.

יואב קיש: לא, אני לא מבקש התייחסויות, אין התייחסויות של המשרדים לדבר הזה.

יואב קיש: אנחנו ממשיכים עם ההקראה.

תומר רוזנר: כדי שלא נצטרך לחזור לזה שוב, אנחנו רוצים בבקשה ברשות אדוני היושב-ראש לסכם את השינויים שסוכמו בסעיפים האלה.

לירון אדלר מינקה: בעצם מוחרגים מהסעיף – תקנות שבאישור הכנסת, מפעלי A, מפעלי B בסימן שאלה.

עמיחי פישר: תקנות עבור מפעלי A.

לירון אדלר מינקה: תקנות עבור מפעלי A של המשרד להגנת הסביבה, ולגבי B זה עדיין בסימן שאלה.

לירון אדלר מינקה: הנושא של כבאות גם כן מוחרג.

שי עגמי ליבוביץ: 12א חל?

יואב קיש: מדברים על הוועדה המייעצת.

תומר רוזנר: רק על 12ב.

לירון אדלר מינקה: בנושא של הרכב הוועדה, מוחלף נציג הרשויות המקומיות בנציג של הסוכנות לעסקים קטנים, הרשות לעסקים קטנים.

תומר רוזנר: הסוכנות או הרשות?

עמיחי פישר: סוכנות.

רועי פולקמן: החוק הזה נמצא עכשיו בדיונים.

לירון אדלר מינקה: במשקיפים זה יהיה מנכ"ל או נציג מטעמו.

לירון אדלר מינקה: המגזר העסקי, מי שממנה את הנציג זה יושב-ראש הוועדה.

לירון אדלר מינקה: אם השר דוחה את המסקנות של הוועדה, הורדנו את הנושא של בחינת עלות תועלת.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: סוף סיפה של (ו).

לירון אדלר מינקה: כן.

לירון אדלר מינקה: ולגבי התחולה על מפרטים ראשונים, באופן עקרוני הסעיף לא חל על מפרטים ראשונים שיפורסמו לפי המועדים שקבועים.

יואב קיש: הם לא צריכים לעבור את התהליך.

לירון אדלר מינקה: הם לא צריכים לעבור אבל לוועדה יש סמכות, אם היא רוצה, לדון בהם.

יואב קיש: רטרואקטיבי.

יואב קיש: נכון.

לירון אדלר מינקה: ויש לה גם סמכות לדון במפרט שכבר פורסם אם היא רוצה.

יואב קיש: נכון.

ישראלה מני: אדוני היושב-ראש, הסעיף שאמרנו, לגבי המגזר העסקי, הנציג מתחלף בהתאם לנושא.

יואב קיש: לא צריך לכתוב.

יואב קיש: זה נאמר לפרוטוקול וזה מספיק.

ישראלה מני: אוקיי.

תומר רוזנר: אפשר לעבור לנושא הבא?

יואב קיש: כן.

יואב קיש: שאלה, בבקשה.

יואב קיש: משרד הפנים.

חוה מונדרוביץ: שאלו אותי פה.

חוה מונדרוביץ: אנחנו עשינו עבודה של הארכת תוקף של אותם פריטי רישוי - - -

יואב קיש: עוד לא הגענו לזה.

יואב קיש: אנחנו בוועדה המייעצת כרגע.

חוה מונדרוביץ: השאלה היא מתי.

יואב קיש: עוד מעט.

יואב קיש: כרגע מסיימים.

יואב קיש: חשבתי שזה קשור לוועדה.

יואב קיש: סיימנו את נושא הוועדה המייעצת.

תומר רוזנר: ולא נחזור אליה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני רוצה להמשיך הקראה – מרכז שירות משותף.

יואב קיש: עוברים לנשום במש"מ.

רועי פולקמן: אחד הנושאים החשובים ביותר בחוק.

תומר רוזנר: עמוד 22, אנחנו דנים בסעיף 7ג6 שעניינו מרכז שירות משותף, הידוע בכינויו הלועזי One Stop Shop.

יואב קיש: נקריא ואחרי זה נדון.

יואב קיש: מה זה 6ה?

תומר רוזנר: שאפשר לבקש חוות דעת מקדמית לפני שאתה פותח.

יואב קיש: קודם כול, אני רוצה להודות לכל נציגי השלטון המקומי שהשתתפו באמת לאורך הדיונים הארוכים שהיו לנו – מירה, איילת, נפתלי – באמת עשיתם פה הרבה מאוד עבודה ויש עוד עבודה.

מירה סלומון: עופר בן אליעזר, אדוני.

מירה סלומון: עופר בן אליעזר – ראש המועצה המקומית רמת ישי ונציג מרכז השלטון המקומי.

יואב קיש: נכון, אבל לא ראיתי אותו.

יואב קיש: עופר, באופן כללי אני מודה לו, פשוט לא ראיתי פה בדיונים.

יואב קיש: אני מדבר על מי שראיתי, הפרצופים שאני רואה סביב השולחן.

קריאה: רוחו נשמעת פה.

מירה סלומון: תמיד נמצא.

יואב קיש: ברוחו נוכח.

יואב קיש: שנשמור על זה.

יואב קיש: הם באמת שלוחיו ושליחים של עיריית תל אביב ונתניה וגם נפגשתי עם אשדוד וחיפה ובאמת הרבה מאוד מקומות שהיה חשוב להם ואכפת להם, באמת מתוך דאגה כנה לעסקים.

יואב קיש: לא מתוך ראייה איך הם מחזקים את כוחם כרשות רישוי אלא ההיפך, איך הם מייצגים פה בוועדה את העסקים שהם עובדים איתם, ובעניין הזה אני רוצה להודות לכם גם על כל הגישה הזאת.

יואב קיש: אני נוסע, One Stop Shop, מרכז שירות משותף, הוא יוזמה שהגיעה מהם, מהשטח, ואנחנו פה עכשיו דנים באיזון העדין בין רשות הרישוי המקומית והשילוב שלה לאו דווקא עם העסקים אלא יותר עם נותני האישורים.

יואב קיש: זה הלב של הדבר, כי הלוואי והיה אפשר אם היינו מחליטים – ופה אני אומר את זה לכם, שתבינו – אם היינו מחליטים שרשות הרישוי המקומית היא הבר סמכא, היא הקובעת וזה בידיה, אז הכול היה פשוט, אבל אנחנו אומרים לא.

יואב קיש: אנחנו אומרים שבסופו של דבר הידע המקצועי בלא מעט מהמקרים, אם הוא לא הוסמך אחרת, נמצא דווקא אצל נותני האישורים השונים ואין ציפייה מרשות הרישוי להיכנס לידע המקצועי בכל המקומות האלה.

יואב קיש: יש מקומות שבהם זה עושה שכל – משרד החקלאות למשל עם הווטרינריה, יש הרבה מקומות שבהם הדברים האלה עובדים בשוטף בצורה נכונה אבל כן חשוב לי להגיד מה אנחנו מצפים מאותו One Stop Shop.

יואב קיש: אנחנו מצפים שכשעסק רוצה לפתוח – ואנחנו מדברים פה פחות על הרשתות בעניין הזה כי הרשתות כבר מנוסות, מכירות, זה כבר מתחיל – אלא עסק באמת קטן, אולי שניים-שלושה סניפים אפילו, לא יותר, אולי חנות אחת, הוא יקבל כתובת ויקבל מענה וזה המקום שצריך לתת לו את המענה לעניין הזה.

יואב קיש: אני יודע שכבר היום יש התנהלות בחלק מהרשויות הגדולות שעוזרות ותומכות ומפיצות מידע בעניין הזה.

יואב קיש: אנחנו פה למעשה מסמיכים את זה בחוק.

יואב קיש: וכן, ופה אני אומר לנותני האישור, למרות שאתם בעצם הרגולטור ואתם במילה מסוימת הקובע, אני חייב אהיה, ואנחנו נעשה את זה בחוק וכבר יש התייחסות לזה, לחייב אתכם לאיזשהו סטנדרט מסוים מול המרכז הזה.

יואב קיש: כי אחרת, אם כל נותן רישוי יעשה מה שהוא רוצה, בלי קשר, אז מיותר, אז בואו לא נעשה את זה וחבל על הזמן.

יואב קיש: ופה אני אומר, אנחנו נשחק עכשיו באיזון העדין בין שני הדברים האלה.

יואב קיש: אני יודע שאתה רוצה לדבר, עמיר, גם הם רוצים, הכול בסדר.

יואב קיש: אנחנו נשמע את כולם, וגם רועי רוצה אפילו.

יואב קיש: אבל אני אומר, אנחנו נבחן ונאזן את שני הצרכים האלה ונראה איך אנחנו מצליחים לייצר משהו שלא כל אחד יקבל כל מה שהוא רוצה אבל כן לייצר שהכלי הזה בסופו של דבר יוכל להיות משמעותי.

יואב קיש: בכל מקרה – זה כבר אני אומר, ותומר, אני מזכיר לך – הכלי הזה הוא קואורדינטור.

יואב קיש: זאת אומרת, כל הודעה על ביטול רישיון מגיעה אליהם והם מפיצים לשאר האחראים.

יואב קיש: זה מופיע כי זה חייב להיעשות.

יואב קיש: ברמת הקואורדינציה, זה הגורם הרלוונטי – אם הוא קיים, דרך אגב.

יואב קיש: לא כל רשות רישוי חייבת להפעיל את זה, זה גם צריך להבין ואז במידה – ופה צריך לחשוב אולי בנושא - - -

תומר רוזנר: זה יהיה ראשי.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: זה יהיה ראשי.

יואב קיש: אם לא אז זה ראש הרשות, ואז זה ראש הרשות המקומית במקומות שאין רשות רישוי מלאה.

יואב קיש: זה בגדול הספתח.

יואב קיש: תכף ניכנס לעניין.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם – זה רשאית.

יואב קיש: אנחנו לא מחייבים פה את השלטון המקומי להיכנס לזה, רק אם הוא תופס שזה חלק נצרך ונדרש מהמענה שלו לתושבים.

יואב קיש: בבקשה, רועי.

רועי פולקמן: תודה.

רועי פולקמן: בעיניי, יש שני עקרונות גדולים לחוק הזה.

רועי פולקמן: אחד, הנושא של ההקלות ברישוי והנוקשות באכיפה, והצד השני זה מה שאנחנו מדברים עליו עכשיו, זה הביזור.

יואב קיש: הוועדה המייעצת לא חשוב?

יואב קיש: אני הייתי מוסיף גם את הוועדה המייעצת.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: זה חלק מההקלה ברישוי.

יואב קיש: אין קשר, אבל לא משנה.

רועי פולקמן: בטח, כי כשאתה רוצה להקשות את המפרטים אתה בא לוועדה מייעצת ואז אני אומר, אנחנו רוצים שהרישוי יהיה קל יותר ואנחנו רוצים שהאכיפה תהיה קשה יותר.

רועי פולקמן: זה הרציונל של החוק.

רועי פולקמן: אבל הדבר השני הוא הביזור.

רועי פולקמן: פה יש כמה עקרונות.

רועי פולקמן: אני מזכיר, בהצעה המקורית רציתי לבקש מאדוני - - -

יואב קיש: הסמכות.

רועי פולקמן: הסמכות.

רועי פולקמן: הבנו שזה מורכב, לא בשלים לזה, אתה בצדק אמרת – רועי, זה יתקע את החוק הזה אם נתחיל להתעסק במאה עמודים של הסמכות וכו'.

רועי פולקמן: אבל אנחנו צריכים למצוא את האיזון, כמו שאמרת את זה על הוועדה המייעצת, שזה חלש קצת, אני אומר את זה בצורה ברורה כאן.

יואב קיש: ראית כמה התנגדות זה עורר.

רועי פולקמן: לגמרי, וזה מורכב.

רועי פולקמן: אבל אותו דבר כאן, ובסוף זה צל"ש או טר"ש בעניין הזה.

רועי פולקמן: כלומר, כרגע הנוסח בעיניי - -

יואב קיש: חלש מדי?

רועי פולקמן: - - חלש.

רועי פולקמן: למה הוא חלש?

רועי פולקמן: ואני רוצה להציע כיוון.

רועי פולקמן: אחד, כי הוא אומר, בסוף מה זה?

רועי פולקמן: "נותן אישור שרשות רישוי פנתה אליו.

רועי פולקמן: ..

רועי פולקמן: כי ישתתף.., יפעל ככל יכולתו בנסיבות העניין.

רועי פולקמן: " יותר מתחמק מזה – אין.

יואב קיש: אני יכול לחשוב על יותר מתחמק מזה.

רועי פולקמן: תחשוב שבדיוני ועדות הכנסת היינו אומרים יזומן המשרד, והמשרד - -

נפתלי קאיקוב: ישקול את בקשתו.

רועי פולקמן: - - יפעל ככל הניתן בנסיבות העניין.

קריאה: זה קורה.

רועי פולקמן: ברור שזה מה שקורה, אחרת לא מגיעים ואנחנו נדרשים לזה הרי פעם אחרי פעם.

רועי פולקמן: פשוט לוועדות יש סנקציות כי אומרים, נתקע לך את התקנות פעם הבאה.

עמיר יצחקי: אנחנו תמיד באים לוועדות.

רועי פולקמן: בסדר, זה עניין פנימי שלנו.

יואב קיש: חוץ ממשרד הבריאות.

רועי פולקמן: זה לא ביקורת ספציפית על משרד.

רועי פולקמן: אנחנו מכירים מה זה.

עמיר יצחקי: לא כמשרד הבריאות.

רועי פולקמן: היה לנו דיון ארוך בוועדת הכנסת לפני כמה ימים על הגעה לוועדות.

רועי פולקמן: לא חשוב.

רועי פולקמן: לכן, אני רוצה להציע אולי איזושהי הצעת פשרה.

רועי פולקמן: מצד אחד, אני רוצה לחזק.

רועי פולקמן: רוב העסקים הם ברשויות הגדולות כי בסוף אם אתה בא ואומר – אחד, אני כן מסתכל אחרת על מוקדי שירות ברשויות הגדולות, זה לא עשרות כאלה, זה 80% מהעסקים.

יואב קיש: טוב.

רועי פולקמן: שם אני הייתי מציע אחד, או יחויב להגיע, או להסמיך, או אתה אומר – אם פעמיים לא הגיע.

רועי פולקמן: הצעתי היא שיהיה מחויב להגיע אלא בנסיבות, ונגיד ההפך – הבסיס, הוא חייב להגיע אלא אם בנסיבות מיוחדות כך וכך, וזה אפשרי, או להסמיך אדם מטעמו.

רועי פולקמן: זאת אומרת אתה אומר, בגדול, הגורם המרשה ברשויות גדולות בלבד יהיה חייב להגיע או להסמיך, אלא - - -

יואב קיש: למה זה ברשויות גדולות?

יואב קיש: אם יש מרכז, הוא יהיה קיים בהגדרה רק בגדולות.

יואב קיש: על הקטנות לא.

רועי פולקמן: לא, לא בהגדרה.

עמיר יצחקי: 30% מכמות העסקים.

רועי פולקמן: נכון.

עמיר יצחקי: הגדולות זה 30%.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: הגדולות זה 90%.

חוה מונדרוביץ: לא.

חוה מונדרוביץ: בכל פורום ה-15 יש 57,000 עסקים, שזה כשליש מהעסקים בכל מדינת ישראל, טעוני הרישוי.

חוה מונדרוביץ: זה נכון ל-31 בדצמבר 2017.

יואב קיש: זה לא מסתדר לי.

יואב קיש: כמה אוכלוסייה יש בפורום ה-15?

שי ברמן: - - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: המסעדות לא צריך לענות לי.

שי ברמן: אני רוצה לענות לך.

יואב קיש: לא, אל תענה לי.

שי ברמן: כי אנחנו הערים הגדולות, הענף שלנו, זה ייתן לך אינדיקציה.

יואב קיש: מירה, כמה אוכלוסייה יש בפורום ה-15?

מירה סלומון: אני אבדוק את הנתון.

רועי פולקמן: היה פה פעם נתון שדיברו על 85% של העסקים טעוני הרישוי.

שי ברמן: רק המסעדות בערים הגדולות זה מעל 80%.

קריאות: - - -

ישראלה מני: סליחה.

ישראלה מני: הרשתות נחשבות למיטב ידיעתי – וצריך לבדוק את זה אולי בלמ"ס – נחשבות כאחד.

יואב קיש: לא נפתור את זה עכשיו.

רועי פולקמן: אפשר גם להגדיר את זה לכולם.

רועי פולקמן: אני רק אומר, רציתי להקל על המשרדים שיגידו נורא קשה כי יהיו לנו עכשיו 50 מרכזי שירות כאלה, ואמרתי, לפחות בהתחלה - אני בעד שיהיה בכולם, שלא תבין, אני בעד שיהיה בכל הרשויות – אבל כדי להקל על המשרדים שלא יגידו עכשיו למחוז משרד הבריאות שהם צריכים להגיע ל-50 מרכזי רישוי, סתם אני אומר, אתה בא ואומר, בוודאי בערים גדולות תהיה חובה להגיע או להסמיך, אלא בנסיבות, זאת אומרת אפשר לתת שלייקעס לצאת.

רועי פולקמן: זו הערה אחת שלי.

רועי פולקמן: גם למה?

רועי פולקמן: בצדק, אמרו כאן אנשי משרד ראש הממשלה – ממילא, רוב העסקים לא צריכים בכלל להגיע למרכז One Stop Shop כי יש תצהירים, והעסקים הגדולים והמורכבים גם לא יגיעו ל- One Stop Shop.

קריאה: גם פה לא.

רועי פולקמן: אבל לשימועים, לדברים אחרים.

רועי פולקמן: זה הערה אחת שלי, לחזק את מרכיב ההופעה.

רועי פולקמן: הדבר השני הוא הערה קטנה.

רועי פולקמן: אני מבקש את שיקול דעת הוועדה, זה הסיפור של אשכולות אזוריים.

רועי פולקמן: תקופה ארוכה, כדי לטפל בנושא העסקים ברשויות הקטנות דווקא והבינוניות, אני לא מאמין שרשות קטנה ובינונית יודעת לטפל בעסקים, אלא האלטרנטיבה – וזה כבר קיים בחלק מהאזורים בארץ – הגדרנו בוועדת הפנים של הכנסת בחוק ההסדרים האחרון או זה שלפניו, הגדרנו את המושג "אשכול אזורי" שרשאיות רשויות מקומיות להתאגד ביחד, להקים גוף שנקרא אשכול ערים שעוסק בכל מיני סוגיות של פיתוח כלכלי גם – יתרון לגודל, מכרזים, דברים כאלה.

רועי פולקמן: בקשתי, הצעה קטנה, שבסעיף (א) יהיה כתוב – לנציגי רשות הרישוי המקומית, או להגדיר "או באשכול רשויות".

תומר רוזנר: לא צריך.

רועי פולקמן: אלא אם זה ברור בחוק.

מירה סלומון: לא, אין צורך.

מירה סלומון: אשכול זה רשות מקומית.

רועי פולקמן: אם לא צריך, לא צריך.

יואב קיש: אני דווקא אולי אומר יותר מזה, אני משתמש בזה אולי בהמשך.

יואב קיש: כי הרי אני אומר עוד פעם, בשביל האיזון.

יואב קיש: הרי יבואו משרדי הממשלה ויגידו לי: אם אתה מכריח אותי לבוא לכל רשות – הרגת אותי.

מירה סלומון: אבל הם מגיעים בלאו הכי.

רועי פולקמן: בדיוק.

רועי פולקמן: כי אז, מה שאמרנו להם שאשכול זה מינימום מאה – אני לא זוכר את ההגדרה של משרד הפנים, 120,000 תושבים זה אשכול.

רועי פולקמן: ואז אתה אומר, גם אם אני מגדיר - - -

יואב קיש: אני לא יכול לתת סמכות לכל רשות.

יואב קיש: אולי ניעזר בזה בשביל האיזון.

רועי פולקמן: ואז אני אומר, רשויות גדולות ואשכולות אזוריים, יצטרכו אליהם להגיע.

יואב קיש: ואז תן בבקשה מאה תקנים למשרד הבריאות כי הם לא יכולים להגיע.

רועי פולקמן: לא יודע אם מאה אבל אז בכל הארץ הם יצטרכו לעבוד מול – סתם אני זורק – 20-25 One Stop Shops כאלה שיכסו את כל הרשויות בארץ.

תומר רוזנר: מש"מים.

רועי פולקמן: מש"מים.

רועי פולקמן: ולכן אני אומר, אם עכשיו אתה אומר לי שמשרדי הממשלה צריכים לעבוד מול 20-25 מרכזי שירות כאלה, לא ביג דיל.

עמיר יצחקי: כמה עובדים יש לי אתה יודע שעוסקים ברישוי?

רועי פולקמן: בסדר, זה דיון אחר.

עמיר יצחקי: זה דיון אחר אבל זה דיון.

עמיר יצחקי: מה זה דיון אחר?

יואב קיש: הוא צודק.

יואב קיש: אי אפשר להתעלם מזה.

רועי פולקמן: אז תסמיך.

רועי פולקמן: משפט אחרון.

רועי פולקמן: הציפייה שלי, חברים יקרים – ופה שכנע אותי היושב-ראש – שזה מורכב מדי לחוק, אבל עם כל הכבוד, פה יהיה תמריץ.

רועי פולקמן: אני חושב, אדוני היקר, שאתה יכול להסמיך, ודאי ברשויות הגדולות ובאשכולות, להסמיך נציג של משרד הבריאות שבוודאי בקבוצות הסיכון תסמיך בן אדם.

רועי פולקמן: לא צריך עובד, לא של הכבאות - -

קריאה: אי אפשר להישאר בוואקום.

רועי פולקמן: - - ולא של משרד הבריאות ולא של המשטרה ולא של הגנת הסביבה.

רועי פולקמן: תסמיכו.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, עיריית תל אביב, תסמיכו.

יואב קיש: תודה, חבר הכנסת פולקמן.

יואב קיש: משרד ראש הממשלה, התייחסות.

שי עגמי ליבוביץ: אני מנסה לחשוב על אזור היעילות של האנשים וכו' כי כרגע זה כתוב – הכול ייעשה במרכז שירות, ואין היגיון שנניח בעסקים שהם בתצהיר, שזה שני-שלישים מהעסקים שהם במסלולים האלה, מה יהיה דיון משותף בבקשות - - -

רועי פולקמן: שימועים.

שי עגמי ליבוביץ: אבל שימועים משותפים גם ככה היום קורה.

נפתלי קאיקוב: דיברנו על ייעוץ, על הכוונה לפני, על להסביר לעסקים.

איילת וסרמן: אנחנו חייבים להסביר את התהליך.

קריאות: - - -

יואב קיש: אם יש מישהו עם תצהיר שהכול ברור לו, ממלא תצהיר, בכלל לא מגיע ל-One Stop Shop הזה.

שי עגמי ליבוביץ: אז מה כן נשאר?

שי עגמי ליבוביץ: אני לא מתנגד לשום דבר, אני רוצה להבין.

שי עגמי ליבוביץ: ואז מה נשאר לעסקים המסוכנים?

שי עגמי ליבוביץ: אני חושב שזאת גם דרישה קצת מוזרה שהעסקים המסוכנים שדורשים מומחיות גבוהה, עקרונית, הרציונל שזה יהיה במטה הארצי כי אין באזור מסוים 30 מפעלים כאלה.

שי עגמי ליבוביץ: יש בכל הארץ 30 מפעלים כאלה, ולכן יש היגיון שהידע יישמר ברמה ארצית.

שי עגמי ליבוביץ: ואז מה, לעסקים המסוכנים כן יהיה One Stop Shop – למפעל אחד בנאות חובב ולמפעל אחד בדרום יהיו עוד שני מרכזים בשביל שני מפעלים?

שי עגמי ליבוביץ: זה צריך להיות ברמה הארצית, אז אני מנסה להבין מה נשאר פה כי צריך בסופו של דבר לחדד.

שי עגמי ליבוביץ: אנחנו רוצים לעשות משהו יעיל.

איילת וסרמן: אבל בכל מקרה, שי, הם יצטרכו ללכת לכמה מקומות שונים, אז מה זה משנה לאן הם הולכים.

יואב קיש: תכף אני אתן לכם לענות איך אתם רואים את זה.

שי עגמי ליבוביץ: אני לא מתנגד.

שי עגמי ליבוביץ: סך הכול הצעת ייעול.

יואב קיש: אז מה ההצעה שלך?

קריאה: זו הייתה שאלה, לא הצעה.

יואב קיש: דרך אגב, השאלות שלו, אלה היו השאלות שלי גם כן בתחילה.

יואב קיש: בואו נשמע אותן, אחרי כן תענו להם.

שי עגמי ליבוביץ: בעצם מה שנשאר, הדבר המרכזי מבין הסעיפים שמגדירים מה יקרה בתוך ה- One Stop Shop זה כך.

שי עגמי ליבוביץ: ביצוע שימועים – בסדר, יתבצעו שימועים, גם היום מזמנים אותם, אני לא חושב שזה משהו.

רועי פולקמן: באים, לא באים.

שי עגמי ליבוביץ: בסדר, אבל לנותני האישור יש אינטרס גדול להגיע לשימועים כי בסופו של דבר זה האינטרס שלהם שהשימוע יתבצע כמו שצריך.

תומר רוזנר: וגם זה לא כולם ביחד.

רועי פולקמן: הוא יכול להגיד שהוא לא מגיע ובזה נגמר הסיפור.

שי עגמי ליבוביץ: למסור דיווחים זה גם אינטרס של נותני האישור, הם רוצים לקבל דיווחים כי רלוונטי להם המידע שהתקבל, והם רוצים למסור דיווחים כדי שיפעלו נגד העסקים האלה או לא יפעלו נגד העסקים האלה.

רועי פולקמן: אינטרס כן, הם לא באים.

רועי פולקמן: אתה יודע שהיינו מקיימים ועדות כאלה בירושלים, הם לא היו באים.

רועי פולקמן: לא היו באים – לא משרד הבריאות, לא הגנת סביבה – לא היו באים.

רועי פולקמן: מנכ"ל העירייה היה אומר להם, אנחנו עושים ביום רביעי אירוע כזה, כמו בתל אביב דרך אגב, עיריית ירושלים הייתה עושה את זה, והם לא היו באים.

שי עגמי ליבוביץ: כשמדברים על בקשה לרישיון עסק שבה צריך לקבל החלטות על הבקשה, אז כשהם לא מגיעים בעל העסק נפגע, אבל כשבעל העסק מגיש תצהיר והשעון מתחיל לתקתק, אז מה נשאר?

שי עגמי ליבוביץ: מה נשאר לנו?

שי עגמי ליבוביץ: על העסקים המסוכנים לבוא - - -

איילת וסרמן: אני חושבת שכדאי שנבהיר את הרעיון.

יואב קיש: איילת, בבקשה, נשמע את התפיסה שלכם ל- .

יואב קיש: One Stop Shop

איילת וסרמן: בסופו של יום, העבודה מגיעה לשולחננו, הדברים מגיעים אלינו, לפתח שלנו.

איילת וסרמן: הדמעות בעיניים של בעלי העסקים מגיעות אלינו, לא לאף אחד אחר.

איילת וסרמן: מי שמקבל ומטפל בתהליך End-to-end זה אנחנו.

יואב קיש: אבל לאור הרפורמה, מה את רוצה שיעשו במש"מים האלה?

איילת וסרמן: מה ששי מגדיר זה תהליך סטרילי.

איילת וסרמן: איזה יופי, תחת הפלורסנטים יש תצהיר, בעל העסק יודע בדיוק מה הוא צריך לעשות, חותם עליו, מגיש את הבקשה לרישיון עסק ומקבל רישיון.

איילת וסרמן: "אממה"?

איילת וסרמן: מאז שכיבוי אש – ועשה טוב – עשה את התצהיר והתחיל את המהפכה הזאת, עדיין יש 50% מבעלי העסקים שמגיעים אלינו ואומרים לנו, אנחנו לא יודעים על מה אנחנו חותמים, מה אנחנו צריכים לעשות בכלל.

איילת וסרמן: אז השלב הראשון בכל הנושא של מרכז שירות עירוני כזה שמאגד את כל האינפורמציה זה שאנחנו - - -

קריאות: - - -

איילת וסרמן: תראו, כולם הלכו חזרה למגע האנושי.

איילת וסרמן: אנחנו צריכים שבעלי העסקים יוכלו לבוא אלינו ואנחנו נוכל להסביר להם מה התצהיר, על מה הם מצהירים, לצקת תוכן קצת למפרטים, להסביר להם מה זה המפרט הזה, מה הוא רוצה ממנו בכלל, במה הוא צריך לעמוד.

איילת וסרמן: אנחנו רוצים לתת את השירות הזה.

איילת וסרמן: אנחנו חושבים שחלק מהדברים שרשומים במפרטים, בעלי המקצוע צריכים להסביר אותם, לא אנחנו.

איילת וסרמן: כי אם כיבוי אש מבקש X תשתית באותו בית עסק אני חושבת שכרגע הרשות היא לא זאת שיודעת להסביר את זה.

איילת וסרמן: במקומות שאני יודעת להסביר אנחנו עושים את זה מצוין, אנחנו לא סתם ביקשנו.

איילת וסרמן: אז זה השלב הראשון, וכבר תומר הכניס אותו לחוק – זה השלב של המידע, ייעוץ והכוונה.

איילת וסרמן: זה הרגע הקריטי של בעל העסק כי אם הוא לא יודע בפני מה הוא עומד, מפה הוא מתחיל ללכת לבורות.

איילת וסרמן: אז זה לא סטרילי – ושי גם יודע כי דיברנו איתו על זה לא מעט.

איילת וסרמן: השלב השני זה השלב שהוא מכין את התוכנית.

איילת וסרמן: גם בשלב שהוא מכין את התוכנית, שזה עסקים במסלול ב' ובמסלול הרגיל – חברים, אני לא יודעת אם שמתם לב אבל רק 30% מהעסקים, בקושי, נכנסו לתצהיר.

עמיחי פישר: שני-שלישים.

עמיחי פישר: 66%.

איילת וסרמן: אנחנו מתווכחים עדיין על המספרים.

תומר רוזנר: רק תצהיר היא אומרת.

איילת וסרמן: בבדיקה שלי, בתוך העסקים שלי בתל אביב, 70% נשארו בחוץ.

איילת וסרמן: אנשים רוצים להגיע אלינו עם התוכנית כדי לדעת האם היא אכן תוכננה על-פי הסטנדרטים.

איילת וסרמן: אתם מבינים שהכנת תוכנית ברישיון עסק היא הרבה יותר מורכבת מחוק התכנון והבנייה כי היא לא עוסקת בקירות, היא עוסקת בתזרימי מזון ובתזרימי העסק עצמו וצריך להתייחס לתוך הקרביים של העסק.

איילת וסרמן: זו תוכנית הרבה יותר מורכבת.

איילת וסרמן: אלה הדברים שאורכים זמן.

איילת וסרמן: אנחנו רוצים שיהיה לו לבוא עם מי לדבר.

איילת וסרמן: מה קורה היום בתל אביב?

איילת וסרמן: אז באים אליי בבן גוריון, באים לרידינג ובברזל בכיבוי אש, מגיעים לרחוב הארבעה רק אם צריך כי אנחנו קיבלנו הסמכה ממשרד הבריאות כדי להריץ את הדברים יותר מהר, אבל אם צריך מגיעים לרחוב הארבעה בתל אביב.

איילת וסרמן: כל שאר הדברים, אם צריך להגיע למפעלים הגדולים, מגיעים לקריית הממשלה.

איילת וסרמן: כלומר, לבעל העסק יש טופס טיולים מאוד מאוד ארוך.

איילת וסרמן: בואו נחסוך לפחות את הדבר הזה ממנו.

איילת וסרמן: לטובת השאלה – כן יש כוח-אדם, אין כוח-אדם.

איילת וסרמן: קודם כול, אני חושבת שהיום קיים חוסר, בלי קשר למרכז שירות, וזה אני אומרת למשרדים שיושבים פה והם חברים שלנו.

איילת וסרמן: אבל בלי קשר, אלה פעולות שאמורים לבצע אותן היום, בין אם נקים את מרכז השירות ובין אם לא נקים את מרכז השירות.

איילת וסרמן: בעל עסק צריך לדעת לבוא למשרד הבריאות ושיהיה להם את הזמן ואת הספיקה לתת לו את השירות הזה, לתת לו אינפורמציה, לתת לו מידע, ייעוץ והכוונה, אז קודם כול בואו נדאג שהפעולות האלה מסוגלות להיות מבוצעות בתוך המשרדים, אחר כך איפה הם ישבו כבר פיזית?

איילת וסרמן: זה כבר לא השאלה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: נפתלי, אתה רוצה גם להתייחס?

יואב קיש: בבקשה.

נפתלי קאיקוב: חוקרי מוח עשו מחקר לגבי אלצהיימר, ואז אמרו, כדי לשפר את הזיכרון צריך לעשות פעולות שהמוח לא רגיל אליהן, כמו לדוגמה – במקום ללכת קדימה, ללכת אחורה, ואז הזיכרון משתפר.

נפתלי קאיקוב: אז אני אומר, לעצם ההשוואה.

נפתלי קאיקוב: כל בעלי העסקים שיושבים פה בחדר הזה, ולפעמים גם לא יכולים לדבר כי הם מפחדים שאחד ממשרדי הממשלה יבוא יחטט להם בעסקים – וזה כבר קורה עכשיו, דרך אגב, שהם מעירים הערות ואז הם מקבלים מאחורי הגב בדיקות כאלה ואחרות וזה נראה תמוה מאוד.

נפתלי קאיקוב: זה אחד.

עמיר יצחקי: נפתלי - - -

נפתלי קאיקוב: על ראש הגנב בוער הכובע.

נפתלי קאיקוב: על ראש הגנב בוער הכובע.

עמיר יצחקי: כל הזמן יש פה השמצות.

יואב קיש: אבל מי אומר עליך?

עמיר יצחקי: לא עליי.

יואב קיש: אנחנו, היה לנו מקרה אחד שדיברו איתכם אתמול.

עמיר יצחקי: רוצים, שיביאו עובדות.

יואב קיש: מקרה אחד שלפני יומיים הייתה פה התייחסות ספציפית אליכם, מתל אביב אם אני לא טועה, ביקשתי שתביאו את זה לוועדה.

יואב קיש: זה הגיע?

יואב קיש: אם לא אז אתם סתם משמיצים.

יואב קיש: אז תביאו את זה בבקשה.

איילת וסרמן: אני אסביר.

יואב קיש: אני ביקשתי את זה לוועדה.

איילת וסרמן: אם אתה רוצה עכשיו, בבקשה.

יואב קיש: אני ביקשתי את זה לוועדה, לא בפורום – למנהלת הוועדה, תביאו לה את המסמך ואת המקרה, אני מבקש לראות אותו.

יואב קיש: בבקשה, תמשיך.

איילת וסרמן: אתם תקבלו.

נפתלי קאיקוב: כבר חמש שנים – אני מדבר על משרד הבריאות - סגור בית הספר לתברואנים מוסמכים, זאת אומרת שאנחנו המפקחים שמבצעים את העבודה בשלב שכבר העבירו אחריות אלינו, לא יכולים להדריך ולהסמיך את התברואנים ולא יכולים לייצר בית ספר.

יואב קיש: את זה תשמור, אני רוצה שגם פולקמן יעביר לאוצר.

נפתלי קאיקוב: זאת שערורייה.

נפתלי קאיקוב: זאת שערורייה, והיינו אצל השר ליצמן ופגשנו את רבקה – וגבר הולך לאיבוד דרך מרפסת, רישוי עסקים הולך דרך פומפה.

נפתלי קאיקוב: רפורמה שאנחנו נראה אותה בעוד ארבע, בעוד חמש שנים, כשיהיו לך נכדים אז אנחנו נראה את הרפורמה הזאת.

נפתלי קאיקוב: בינתיים כלום ושום דבר.

יואב קיש: אתה שמת אותי עכשיו באלצהיימר עם כל זה.

נפתלי קאיקוב: אהבת את זה.

נפתלי קאיקוב: תרצה, אני אספר לך בדיחה על השועל, אבל זה אחר כך.

יואב קיש: לענייננו.

נפתלי קאיקוב: אם אנחנו רוצים לתת שירות – מי זה הלקוחות שלנו?

נפתלי קאיקוב: הלקוחות שלנו זה לא רק בעלי עסקים.

נפתלי קאיקוב: הם לקוחות מאוד חשובים כי עיר בלי עסקים לא יכולה להתקיים.

נפתלי קאיקוב: הם מאוד מאוד חשובים.

נפתלי קאיקוב: יש גם לקוח שנקרא ציבור, שהוא נכנס בתוך השערים של כותלי העסק.

נפתלי קאיקוב: אותו לא מעניין אם יש רישיון או אין רישיון, אותו מעניין שלא יקבל איזה קלקול קיבה או משהו כזה, ואנחנו מחויבים לדאוג לו.

נפתלי קאיקוב: כשאנחנו רוצים לתת שירות אמרנו שיהיו איזונים.

נפתלי קאיקוב: מה זה איזונים?

נפתלי קאיקוב: פעם אחת, אנחנו רוצים שבעל עסק יפגוש אכסניה אחת שבה הוא מקבל את השירות.

נפתלי קאיקוב: לדוגמה, יש כלי שנקרא חוות דעת מקדמית.

יואב קיש: 6ה.

נפתלי קאיקוב: חוות דעת מקדמית אמורה לתת איזושהי ודאות לבעל העסק לפני שהוא פותח את העסק.

נפתלי קאיקוב: אתה יודע כמה חוות דעת מקדמיות כאלה יש במדינת ישראל?

נפתלי קאיקוב: שואף לאפס.

נפתלי קאיקוב: למה?

נפתלי קאיקוב: כי הוא אומר, משגעים אותי.

נפתלי קאיקוב: אנחנו רוצים להפוך את הכלים האלה למקום, בעל עסק יבוא למרכז שירות כזה, יתייעץ, יגידו לו מה אפשר, מה אי אפשר, כל נותני האישור יראו את זה – הווטרינר שלפעמים לא משותף, נציג משרד שלפעמים לא רואה את התמונה כשכבר עסק החל לפעול.

תומר רוזנר: נפתלי, זה כולל גם את נציגי הרשות המקומית – אגף תברואה, אגף תחבורה, אגף שיפור פני העיר?

איילת וסרמן: כן.

נפתלי קאיקוב: כן.

תומר רוזנר: כולם יבואו לאותו אזור.

איילת וסרמן: כן.

איילת וסרמן: כן.

נפתלי קאיקוב: כן.

נפתלי קאיקוב: התשובה היא כן, כן, כן וכן.

איילת וסרמן: זה כבר קורה.

נפתלי קאיקוב: אני אומר עוד פעם, הרי יכולתי לשבת בצד ולראות שכולם משחקים והכול בסדר, בסוף אני מוציא את הרישיון ובסוף הכול בסדר, אבל אני שומע את צעקתם של בעלי העסקים.

נפתלי קאיקוב: העסקים קורסים, קורסים תחת הנטל ומשגעים אותם עם דרישות סותרות.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: הציבור בסוף.

יואב קיש: אחרי נפתלי, משרדי הממשלה.

נפתלי קאיקוב: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, כמו שהעלית ודיברת וראית את ההצעה המקורית של הממשלה, ואמרת שהמחוקק אמור לראות את הציבור ולראות את העסקים, ואכן ככה.

נפתלי קאיקוב: ואתה יצאת ואמרת גם להאריך את משך תוקף הרישיונות, ואנחנו גם הסכמנו – אני מזכיר לכבוד היושב-ראש – שחלק ממרכז השירות הזה יאפשר גם לנותני האישור, כל אחד, לבטל את הרישיונות.

נפתלי קאיקוב: היום ביטול הרישיונות נעשה רק דרכנו, ואנחנו הסכמנו כדי לייצר ודאות גם לנותני האישור וגם לרשות הרישוי כדי לייצר תוצאה מאוד מאוד איכותית.

נפתלי קאיקוב: כל הדברים האלה חייבים להיות במקום אחד כי אני אתן לך עוד דוגמה.

נפתלי קאיקוב: לפעמים האישורים עוברים כמה פעולות של אינסטנציות שמאשרות אותם, ולפעמים אחד אומר כן, למעלה אומרים לא, ויש פה שרשרת של עניינים שלפעמים לא קשורים לרישוי עסקים בכלל.

נפתלי קאיקוב: חשוב שהתהליך הזה יהיה תהליך של עובדים מיומנים שמגיעים ל-One Stop Shop והם מייצרים.

נפתלי קאיקוב: אני לא רוצה למנוע מאף רשות רישוי להקים One Stop Shop.

נפתלי קאיקוב: גם מועצת באר טוביה, שיש לה אלף ומשהו עסקים, היא יכולה להקים One Stop Shop אם היא תעמיד את הדברים לצורך העניין הזה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: רועי, רק שתבין לגבי המורכבות של הפיקוח.

יואב קיש: נפתלי נתן פה את הדוגמה של בית הספר לתברואנים של משרד הבריאות.

יואב קיש: כבר יש הליך של הכשרה, אבל בגלל תקנים, תקציבים וכאלה.

נפתלי קאיקוב: לא.

נפתלי קאיקוב: סגרו אותו בהפתעה.

יואב קיש: אני לא בא בטענות, שלא יישמע.

יואב קיש: כשאני בא בטענות אתם מבינים.

יואב קיש: אני לא בא בטענות, אני רק אומר – בסוף זה עניין של כסף.

רועי פולקמן: דיברתי, ויש לי איזו הצעה.

רועי פולקמן: כבר אני צריך לבדוק.

יואב קיש: אז בבקשה.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע את התייחסות משרדי הממשלה.

יואב קיש: מי רוצה להתייחס?

יואב קיש: הגנת הסביבה?

גילי צימנד: כן.

גילי צימנד: אני רוצה לומר שאנחנו משנת 2000 מסמיכים עובדי יחידות סביבתיות - -

נפתלי קאיקוב: יישר כוח, כל הכבוד.

גילי צימנד: - - ברשויות מקומיות שיהיו היד הארוכה של המשרד.

יואב קיש: איך אתם מכשירים אותם?

גילי צימנד: אנחנו מכשירים, אנחנו עושים להם קורסים, אנחנו מסמיכים אותם, אנחנו עושים להם ימי עיון, והם מטפלים מבחינתנו בעסקים בעלי השפעות מקומיות, מה שנקרא פה עסקי C.

יואב קיש: C ו-D.

גילי צימנד: ו-D.

קריאה: זה כבר הכול C.

יואב קיש: D נכנס ל-C?

קריאה: נטמע בתוך C.

גילי צימנד: ככל שמדובר על רשויות מקומיות במקומות שיש יחידה סביבתית מוסמכת מטעמנו – רעיון מעולה, מצוין – הם יהיו נציגינו.

גילי צימנד: ככל שמדובר על טיפול בעסקים שאינם עסקי C, אנחנו מתנגדים, זה לא מתאים ובוודאי שאנחנו לא מסוגלים לעמוד בזה.

יואב קיש: פה את מתחברת למה שאמר משרד ראש הממשלה.

גילי צימנד: כי שני האנשים שיש לי במחוז דרום, אם הם צריכים גם לעשות פיקוח בכל מפעלי התעשייה במחוז דרום בעסקי A ו-B עם השפעות סביבתיות מאוד משמעותיות וגם לרוץ ל-X רשויות לשבת כנציגים, זה לא יקרה, זה מעבר ליכולתנו וזה ממש ממש בעיה.

גילי צימנד: אבל ככל שהמרכזים יעסקו בעסקי C – ויש לנו יחידות סביבתיות – הם יהיו נציגינו, זה רעיון מצוין.

יואב קיש: בעצם מה שאתם אומרים פה – ותבינו את המורכבות של העניין – בסופו של דבר אי אפשר לצפות שנציג של הגנת סביבה, עם ידע מקצועי – זה מתחבר למה שהוא אמר, לעסקים של A ו-B לצורך העניין – בסדר, מבינים את המורכבות, נראה תכף מה אנחנו יכולים לעשות להתגבר על זה.

יואב קיש: עוד משרדים שרוצים להתייחס.

יואב קיש: עמיר, משרד הבריאות, בבקשה.

עמיר יצחקי: בצו רישוי עסקים אנחנו חילקנו את העסקים לפי איזשהן רמות סיכון כבר לא מהיום, אז יש עסקים שהם בפלוס בסוגריים, שהרשות המקומית יכולה לתת את האישור אליהן בלי משרד הבריאות, ואני מדבר על המצב הקיים של החוק עוד לפני - - -

יואב קיש: שאתם נותני אישור?

עמיר יצחקי: לא.

תומר רוזנר: הרשות המקומית נותנת.

יואב קיש: הסוגריים, לא הפלוס.

עמיר יצחקי: כן.

עמיר יצחקי: פלוס בסוגריים.

עמיר יצחקי: מבחינה כמותית זה לא מעט עסקים.

יואב קיש: זה נספר ב-62 שלכם או שזה לא נספר?

עמיחי פישר: 67.

עמיר יצחקי: זה נספר ב-62.

יואב קיש: כמה מתוך ה-67 זה פלוס בסוגריים וכמה לא בסוגריים?

עמיר יצחקי: אני יכול לבדוק לך אבל אני אגיד את התשובה אחר כך, אני לא זוכר.

עמיר יצחקי: אז הרשות המקומית יכולה לעשות כמרכז שירות לקוחות בכל הנושאים האלה.

עמיר יצחקי: אני רוצה להגיד את תפיסת עולמנו.

עמיר יצחקי: אנחנו חושבים שעסק, הוא צריך להיות אחראי, הוא צריך לתכנן את העסק, הוא צריך לקחת אחריות.

עמיר יצחקי: ועם כל הכבוד, משרד הבריאות הוא משרד שעושה פיקוח, בקרה, הוא לא היועץ של העסק.

עמיר יצחקי: יועץ, עסקים צריכים לקחת לעצמם יועצים.

עמיר יצחקי: וגם התפקיד שלנו, אנחנו לא נגד העסקים.

עמיר יצחקי: אנחנו בעד העסקים אבל התפקיד המרכזי שלנו הוא לא לעודד עסקים בעיר.

עמיר יצחקי: אנחנו לא נגד, הכול בסדר.

עמיר יצחקי: יש 257 רשויות מקומיות.

עמיר יצחקי: מספר העובדים שלנו, כל עבודה כזאת במרכז שירות זה אומר שאנחנו לא עושים פיקוח בשטח.

עמיר יצחקי: גם ככה הפיקוח שלנו בשטח הוא מועט, גם ככה מי שמקבל את התלונות של הציבור בכל התחומים, זה מגיע אלינו.

עמיר יצחקי: כמות התלונות שאנחנו מקבלים, זה רק הולך ועולה על התנאים התברואיים.

עמיר יצחקי: המצב רק הולך ועולה.

עמיר יצחקי: אם רוצים, אני חושב שמרכז שירות כזה, לעזור לרשות לקבוע מדיניות, לעשות דברים ברמה של המקרו, יש לזה מקום.

יואב קיש: מה קרה להכשרות תברואנים שלכם?

עמיר יצחקי: יש תקנות שמדברות על כשירות של אנשים שיכולים לעבוד ברשות המקומית.

עמיר יצחקי: תברואן זה אחד מכל מיני דברים.

עמיר יצחקי: תברואן, זה היה לימודים של 1,900 שעות.

עמיר יצחקי: המשרד לא חושב שהוא צריך להיות גורם שעושה משהו כמו תואר, ולכן אנחנו אמרנו – אנחנו נכשיר בדומה להגנת הסביבה אנשים שמתקבלים.

יואב קיש: אתם עושים את זה?

עמיר יצחקי: אנחנו מתחילים עם זה.

עמיר יצחקי: מתקבלים בעלי תואר ראשון בכל מיני מקצועות מתאימים, יעברו השתלמות.

יואב קיש: ואז לא 1,900 שעות.

יואב קיש: כמה זמן ההשתלמות?

עמיר יצחקי: 200 שעות.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: זאת אומרת, השתלמות של 200 שעות לאדם עם תואר ראשון.

עמיר יצחקי: במדעי הטבע, במקצועות שמתאימים לנו, שזה הרבה מאוד אנשים.

יואב קיש: זה ייצר לכם - - -

נפתלי קאיקוב: זה אנחנו צריכים - - -

עמיר יצחקי: מה שהם רוצים.

עמיר יצחקי: יותר מזה אמרנו.

יואב קיש: איפה זה עומד?

עמיר יצחקי: זה עומד לפני ביצוע.

יואב קיש: צריך חקיקה לזה?

יואב קיש: משהו?

עמיר יצחקי: לא.

יואב קיש: תקנות עברו כבר?

עמיר יצחקי: לא.

עמיר יצחקי: יש את זה.

עמיר יצחקי: זה בהתאם לתקנות קיימות.

יואב קיש: זאת אומרת, זה מכפיל כוח.

עמיר יצחקי: נכון.

עמיר יצחקי: בסדר.

עמיר יצחקי: אנחנו עובדים, אבל שם יש גם אנשי מקצוע אחרים שכבר יכולים לעבוד.

עמיר יצחקי: ויותר מזה, אמרנו שאם ירצו לעשות מהמקצוע הזה תואר ראשון כי תואר ראשון במדעי הטבע הוא 1,600 שעות, אז אפשר להפוך אותו, או הנדסאי זה 2,100 שעות, אפשר לעשות מזה תואר ראשון באקדמיה, אנחנו נלך עם זה, יחד עם נפתלי.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: עוד משרדי ממשלה שרוצים להתייחס?

אריק שמילוביץ: אריק, משרד העבודה.

אריק שמילוביץ: אנחנו גם מצטרפים לדעה הזאת.

אריק שמילוביץ: הרעיון הוא מבורך.

אריק שמילוביץ: היכולת לבצע את זה בעזרת כוח-אדם שעומד לרשותנו והמנגנון שלנו, זה יפגע.

אריק שמילוביץ: א.

אריק שמילוביץ: זה יפגע בעבודת הפיקוח שלנו.

אריק שמילוביץ: גם ככה יחס מפקח אתר בנייה או בעל עסק שאנחנו היום נמצאים בו הוא מעורר דאגה ואנחנו לא עומדים ביעדים שלנו כרגע.

אריק שמילוביץ: ועוד פעם אני אומר.

אריק שמילוביץ: אנחנו לא מכניסים אותם יועצי בטיחות שנמצאים בבתי עסק, במפעלים.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: סיימנו עם המשרדים?

אריק טייב: רק כדי לחדד את הנתונים.

אריק טייב: לכל מפקח שלנו היום יש 3,000 מפעלים, כלומר אנחנו כבר לא עומדים ביעד.

אריק טייב: זה פיקוח שלנו, אז להוסיף עוד מטלה על מטלות, פשוט לא נעמוד בזה, ואנחנו גם לא חושבים שזה המשימה שלנו להיות פה יועצים של העסקים ברשויות המקומיות.

תומר רוזנר: למה לא?

יואב קיש: אתה עשית טעות במשפט האחרון.

רועי פולקמן: אז תסמיך.

אריק טייב: אני אחדד את זה.

רועי פולקמן: אם אתה רגולטור, אז מה זאת אומרת - - -

אריק שמילוביץ: אנחנו רגולטור ואנחנו עושים את זה.

אריק שמילוביץ: צריך לשים לב למינונים.

אריק שמילוביץ: יש לנו לצורך העניין עוד גוף ממשלתי, המוסד לבטיחות וגהות, שזה התפקיד שלו – הסברתי.

אריק שמילוביץ: הוא מונה אותו כוח-אדם כמו שאנחנו.

רועי פולקמן: זה עניין פנימי שלכם.

רועי פולקמן: אם הם מוסמכים לייצג אתכם, אחלה.

אריק שמילוביץ: אין בעיה, אני רק מסביר.

אריק שמילוביץ: הוא, הכובע שלו הוא כובע של הדרכה והסברה.

יואב קיש: אותו אפשר לחייב להגיע?

רועי פולקמן: תסמיכו אותו לייצג אתכם, מה הבעיה.

יואב קיש: הוא יכול לייצג אתכם כנותני אישור?

אריק שמילוביץ: בחלק מהמקומות אנחנו מסתייעים בהדרכה שלו ובהסברה שלו ואנחנו כן מעודדים את הדבר הזה.

רועי פולקמן: אז מצוין.

רועי פולקמן: אין בעיה.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: הבעיה היא שמה שהם אומרים זה על דעתם.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: כשהוא מדבר הוא מייצג אותך, לא יכול להיות שהוא ייעץ ואז באים אליך ואתה אומר לו זה לא - - -

אריק שמילוביץ: חלק מבתי העסק, הסיכונים שלהם הם כאלה שאנחנו מוכנים להגיד אין בעיה, יבוא מישהו שידריך.

רועי פולקמן: מצוין.

אריק שמילוביץ: חלק מבתי העסק הם מסוכנים, אנחנו לא רוצים לתת את זה למישהו אחר באותן קטגוריות.

רועי פולקמן: אין בעיה.

רועי פולקמן: אז אתם צריכים לאותם עסקים להיות אלה שמייעצים, זה ברור.

רועי פולקמן: מישהו צריך לדבר עם הלקוח.

רועי פולקמן: ממממ

אריק שמילוביץ: המשרד שלנו כרגע, מינהל הבטיחות, הוא גוף שמתעסק באכיפה ורגולציה ובפיקוח.

אריק שמילוביץ: אנחנו לא מממשים את התפקיד שלנו בכוח-אדם שנמצא לרשותנו.

אריק שמילוביץ: אנחנו רואים את המצב שנמצא באתרי הבנייה ואם זה היה תלוי בי, אני אומר את זה עוד פעם, הייתי עוצר את הבנייה במדינת ישראל על כמות ההרוגים שיש שם והמצב בעולם הבנייה, אוסר לחלוטין לבנות בית במדינת ישראל בשיפוץ, על המצב שיש שם.

רועי פולקמן: ברור.

אריק שמילוביץ: לוקחים את כוח-האדם שיש לנו פה ושמים אותו לבצע פעולת הדרכה, אז אני שואל שאלה פה בשולחן – איפה ניהול הסיכונים כשאנחנו מדברים על המש"מ ואיפה אני אשים את כוח-האדם, את אותו מפקח שיש לי, איפה אני אשים אותו?

אריק שמילוביץ: באתר בנייה או ללכת ולעשות הסבר איך צריך להיות אתר בנייה או איך צריכה להיות מכונה?

רועי פולקמן: למה אתה לא מסמיך אנשים ברשויות המקומיות?

אריק שמילוביץ: א.

אריק שמילוביץ: המחוקק לא נותן לנו אפשרות לעשות את זה.

קריאה: ודאי שכן.

שי עגמי ליבוביץ: בטח.

שי עגמי ליבוביץ: יש.

תומר רוזנר: בנושא של רישוי עסקים אנחנו מדברים.

אריק שמילוביץ: בנושא של רישוי עסקים אנחנו עושים את זה.

אריק שמילוביץ: אנחנו פותחים מנגנונים לראות איך אפשר להקל על אותם עסקים.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: השאלה לגבי הסמכות, איפה שאתה יכול.

רועי פולקמן: יואב, זאת בדיוק הסוגיה, הוויכוח בין כמות תקנים, זה גם הולך בקורלציה הפוכה לבין עסק שבו אומר המשרד הממשלתי, רק אני אלך – ואמרתי את זה אז לכבאות על קניון עזריאלי או בז"ן להגנת הסביבה, זה ברור.

רועי פולקמן: אבל בכל שאר העסקים אתה בא ואומר, יש רשות מקומית, תסמיך.

רועי פולקמן: וטרינר עירוני יכול לפקח על המסעדה ועל הסופר, וכנ"ל תברואן.

רועי פולקמן: זה הכול, לא צריך את המשרד בירושלים וגם לא במחוז.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: את הדיון אנחנו מכירים.

יואב קיש: בט"פ, בבקשה.

רועי הראל: משהו בכלליות, אחר כך טל קצת יפרט יותר על המורכבות של הסעיף הזה בהיבט של המשטרה.

רועי הראל: אני לפחות לא כל כך הבנתי, אולי זה עלה פה ולא שמנו לב, אבל איך כינוס של ועדה כזאת משפיע על מירוץ הזמנים, ממתי נקבעים המועדים שבחוק אם הרשות הקימה מרכז וביקשה לקיים דיונים.

יואב קיש: לא קושרים את זה.

יואב קיש: כל המרכז הזה לא מחויב בחוק.

רועי הראל: בסדר.

יואב קיש: אז בהגדרה הוא רק בא לעזור לעסקים.

רועי הראל: נכון, אבל עסק שהגיש בקשה, ומירוץ הזמנים מתחיל - - -

יואב קיש: לא משפיע עליו.

רועי הראל: לא משפיע, זאת אומרת?

יואב קיש: מרכז העסקים הזה לא משפיע על העסק.

תומר רוזנר: הוא יכול לבוא בזמן - - -

יואב קיש: המירוץ הזה - - -

שחר פרלמוטר: זה לא גורע מהזמנים - - -

יואב קיש: להגדרת השפעה אין קשר בין המש"מ הזה לבין לוחות הזמנים של הבקשה.

רועי הראל: זאת אומרת, הזמן שהעסק הגיש בקשה.

יואב קיש: נכון.

רועי הראל: גם אם המרכז קבוע להתכנסות שבוע אחר כך.

יואב קיש: נכון.

רועי הראל: אז אני חושב שזה קצת – אם רשות הקימה וביקשה מנותני האישור לבוא, במידה והם מגיעים, מה קורה אם נותן אישור לא מגיע למש"מ?

יואב קיש: זה יכול לקרות במקומות שאין מסלול רישוי, אותם 50,000 עסקים שעדיין מחכים.

יואב קיש: אני מזכיר לך שלגבי המסלולים – זו שאלתו של שי – איפה שיש מסלול של משך רישיון קבוע שאם לא מגיעים בעלי רישיון מקבלים את הרישיון, היתרון לחיובם להגיע או לא להגיע הוא פחות משמעותי.

שי עגמי ליבוביץ: מרכז העסקים, יכול להיות שהתפקיד שלו זה לא בזמן בדיקת הבקשה אלא כמידע מקדים לאנשים שרוצים לברר מידע ולהבין האם הם בכיוון.

רועי הראל: זה לא מה שכתוב בחוק אבל.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כן כתוב בחוק.

רועי הראל: לא.

רועי הראל: אבל כתובים עוד דברים.

קריאות: - - -

יואב קיש: אם שאלת, עניתי לך על שאלת הזמנים.

רועי הראל: במידה ומוקם מש"מ כזה, ומזמנים את נותני האישור להגיע ואחד מהם לא יכול להגיע, זאת אומרת שהוא - - -

יואב קיש: על זה אנחנו בדיוק מדברים.

יואב קיש: אין עוד תשובה.

תומר רוזנר: כרגע אין תשובה.

יואב קיש: מה שכתוב כרגע – אם הוא לא יכול להגיע, יפעל ככל יכולתו בנסיבות העניין.

רועי הראל: הדבר האחרון לפני פירוט של המשטרה, גם באמת לגבי קושי ביישום של הדבר הזה.

רועי הראל: אנחנו רואים בהקשר של המשטרה כמשרד בעיה בסמכויות, אני קצת אפרט.

רועי הראל: מדובר על כך שיהיה בעצם או שוטר או עובד של הרשות המקומית שנותן האישור הסמיך.

רועי הראל: זה לא יכול לקרות.

רועי הראל: שוטרי משטרת ישראל, יש להם מגוון סמכויות – עושים קורסי שיטור, מתגייסים - - -

מירה סלומון: מה זה שייך כאן לנותני אישור?

מירה סלומון: איזה סמכויות?

תומר רוזנר: המשטרה בהחלט יכולה להסמיך נותני אישור מעובדי הרשות המקומית, אין שום מניעה.

שי עגמי ליבוביץ: הם לא חייבים להיות שוטרים, יש להם רק את הידע הספציפי של רישוי עסקים.

מירה סלומון: אנחנו ביקשנו סמכויות שיטור?

מירה סלומון: אנחנו לא ביקשנו סמכויות שיטור.

קריאה: אין כזאת פונקציה במשטרה.

תומר רוזנר: איזה פונקציה?

קריאות: - - -

יואב קיש: לא, אל תעזרו לנו.

קריאה: מדובר על סמכויות שהמשטרה מסמיכה משלה.

תומר רוזנר: לא, אף אחד לא ביקש שהיא תסמיך מהסמכויות שלה.

תומר רוזנר: החוק מאפשר למשטרת ישראל להסמיך עובד של הרשות המקומית בסמכויות הנוגעות לרישוי עסקים.

תומר רוזנר: כמובן שהוא לא יקבל סמכויות מעצר.

לירון אדלר מינקה: הוא לא צריך לבדוק עבר פלילי אבל הוא יכול לבדוק אם יש מצלמות.

קריאה: הוא יושב במרכז, השירות צריך לתת חוות דעת מקדמית מודיעינית.

יואב קיש: אתה צריך לבדוק אם יש מאבטח בשעות מסוימות בעסק.

יואב קיש: במקום לשלוח שוטר שיעשה את זה, יהיה בן אדם שאתה תנחה אותו מה המשמעות.

יואב קיש: זו סמכות קשה, מורכבת, לראות את המאבטח?

קריאה: לא, אבל הוא צריך להגיד לבעל העסק למה הוא - - -

יואב קיש: אתה מבין?

יואב קיש: אני רוצה לחסוך לך.

קריאה: לא הבנתי את השאלה.

יואב קיש: אני לא שאלתי.

קריאה: הערת הערה.

קריאה: טל ימשיך.

רפ"ק טל ימיני: דנו בעבר בהצעת החוק, עוד בנוסח הממשלתי שהיה.

יואב קיש: אני לא ראיתי אותו, אז זה לא עוזר.

רפ"ק טל ימיני: כן, אבל יש עמדה של פיקוד משטרת ישראל בהקשר הזה שלא להסמיך אנשים לעשות את תפקידי המשטרה בהקשר הזה של רישוי עסקים.

רפ"ק טל ימיני: זה לא נבחן עכשיו שוב אבל אתה זוכר, שי, בזמנו, אז זה בהקשר הזה.

שי עגמי ליבוביץ: - - -

יואב קיש: עזוב את שי.

יואב קיש: אתה אומר שיש עמדת משטרה.

יואב קיש: שלא ישתמע, לא ציפינו פה מסמכויות שוטר - - -

רפ"ק טל ימיני: אני מדבר על ההסמכה.

יואב קיש: הסמכה לטובת רישוי עסקים.

רפ"ק טל ימיני: הסמכה של עובדים אחרים – עובדי רשות או עובדים אחרים – עוד היו הצעות אחרות לפני כן של מכונים וכו'.

רפ"ק טל ימיני: בהקשר הזה בזמנו הייתה עמדה, אני לא יכול להגיד לך שהיא מתוקפת להיום אבל כן אני יכול להגיד לך שנבדוק.

הגר סלקטר: אנחנו גם אמרנו שנבדוק את זה.

לירון אדלר מינקה: אנחנו לא נסמיך אותם לבדוק עבר פלילי.

תומר רוזנר: אנחנו נציין שבאחד מחוקי ההסדרים הקודמים – וחבר הכנסת פולקמן יודע זאת – הייתה הצעה להקמת מכוני בקרה.

רועי פולקמן: נכון.

מירה סלומון: פרטיים.

תומר רוזנר: שהם מכוני בקרה פרטיים.

תומר רוזנר: הצעה ממשלתית, אני מזכיר, שבה נכללו כל גופי נותני האישור, למעט כבאות.

רועי פולקמן: גם המשטרה הסכימה להסמכה לגופים פרטיים.

רועי פולקמן: זו הייתה החלטת הממשלה – להסמיך גם בתחום המשטרה, עוד פעם, את הדברים הטכניים, כלומר בקרה של - - -

קריאה: לא מידע מודיעיני.

רועי פולקמן: כדי לעשות בקרה, אם בודקים במצלמות לא צריך שוטר משטרת ישראל, עם כל הכבוד, וזה אנשים מאוד רציניים.

שחר פרלמוטר: לירון, בהצעת החוק ההיא הכול היה בהסכמת המשרדים, היו סוגי עסקים מסוימים, זה לא היה גורף.

רפ"ק טל ימיני: לעניין ההצעה הנוכחית, משהו שלא שייך למשטרה.

תומר רוזנר: עצה טובה.

רפ"ק טל ימיני: משהו שצריך לחשוב עליו.

רפ"ק טל ימיני: יש פה איזשהו חשש לחוסר שוויון, אם אתם שואלים אותי.

רפ"ק טל ימיני: רשויות שיכולות לעשות ויעשו את המרכז הזה, בעצם אנשים שם ייהנו.

רפ"ק טל ימיני: אנשים אחרים לא ייהנו, וזה תלוי כסף.

רועי פולקמן: יש לי פתרון.

רפ"ק טל ימיני: אבל זו סתם הערה.

קריאה: אף אחד לא ייהנה.

רפ"ק טל ימיני: לענייננו כמשטרה, והרלוונטיות של המרכז היא מאוד מאוד נמוכה למשטרה, מעבר לקשיים שתכף אני אציג.

רפ"ק טל ימיני: שוטר משטרת ישראל, בקר אבטחה ורישוי – ככה נקרא אותו בקר שעושה את העבודה של הרישוי – כפוף למפקד תחנה במשטרת ישראל, כמו כל שוטר.

רפ"ק טל ימיני: כל שוטר כפוף למפקד טריטוריאלי שבתחומו משימות רבות, ועושה משימות על-פי צורך.

רפ"ק טל ימיני: אם יש עכשיו צורך מהיר ביטחוני, צורך אחר, עושה את המשימות שלו ומבצע את המשימות האחרות.

רפ"ק טל ימיני: צריך לזכור את הדבר הזה.

רועי פולקמן: למה זה קשור לרישוי?

יואב קיש: מה אתה רוצה להגיד?

רפ"ק טל ימיני: זה קשור.

רפ"ק טל ימיני: לא יכול להיות עכשיו - - -

מירה סלומון: שיסמיכו אותנו - - -

רפ"ק טל ימיני: חבר'ה, לא יסמיכו אתכם.

רפ"ק טל ימיני: לא יכול להיות שעכשיו שוטר צריך להגיע לאיזשהו מקום, המת"ח שלו אומר לו, יש עכשיו משימה X אחרת חשובה והוא לא יכול לעשות אותה כי הוא מחויב בדברים אחרים.

נפתלי קאיקוב: זה בדיוק הסיבה.

רועי פולקמן: בטח שיכול להיות, זאת בדיוק הסיבה.

קריאות: - - -

רועי פולקמן: מה הוא אומר?

רועי פולקמן: הוא אומר, אני צריך לעשות רישיון לעסק, אבל במקרה עכשיו יש משימה אבטחתית יותר חשובה, אז אין קבלת קהל, אני לא מקבל היום קהל.

רועי פולקמן: זה לא סביר.

מירה סלומון: אבל העיקר שיש רפורמה.

רפ"ק טל ימיני: אני לא אעשה את זה באותו יום, אני אעשה את זה יום קודם.

רועי פולקמן: ואולי שבוע יש כוננות גבוהה במשטרה, אז אנחנו מחר נבוא ונגיד – אין רישוי עסקים כי המשטרה בכוננות גבוהה.

רפ"ק טל ימיני: לא, לא.

רפ"ק טל ימיני: אני אסביר איך זה עובד.

רפ"ק טל ימיני: בתוך האחריות של מפקד התחנה הוא אחראי גם על רישוי עסקים והוא ימצא את הזמן – כמו שקורה היום, אגב.

רפ"ק טל ימיני: אני לא חושב שאנחנו איזה גורם מעכב ענק ברישוי עסקים, ועל זה יכולים להעיד אנשים.

רפ"ק טל ימיני: בנוסף, כל תחנת משטרה כמעט עובדת מול כמות גדולה מאוד של רשויות.

רפ"ק טל ימיני: סתם אספתי כאן נתונים תוך כדי: תחנת זבולון – 11 רשויות, עירון – שש רשויות, חדרה – שבע.

רפ"ק טל ימיני: בתחנה הכי גדולה שלנו יש לנו שלושה בקרי אבטחה ורישוי.

יואב קיש: אז אתה רוצה לשים את המש"מ בתחנת המשטרה האזורית.

רפ"ק טל ימיני: לא, אבל זה מייצר קושי.

רפ"ק טל ימיני: רוב הדרישות של המשטרה – ואת זה אפשר לשאול את בעלי העסקים – הן דרישות לא מסובכות.

יואב קיש: כמו?

רפ"ק טל ימיני: כמו לקחת חברת אבטחה ולשים מאבטח, כמו לשים מצלמות, כמו לשים מערכת אזעקה, כמו להתקין כספת.

רפ"ק טל ימיני: המשטרה, אין לה עכשיו דרישות תשתיתיות.

קריאה: למה לא יכול להיות עובד - - -

רפ"ק טל ימיני: עוד פעם, בזה אני לא גורם שיכול להחליט.

רפ"ק טל ימיני: זה נבדוק.

רועי פולקמן: לא, אבל לעמדתך המקצועית.

רועי פולקמן: מודיעינית אני מבין, אבל תסביר מה אתה אומר לי.

רועי פולקמן: ששוטר, שיש לו הסמכה לטפל בבעיות יותר חשובות – טרור וביטחון ובטיחות, מה שאתה רוצה – בשביל לבדוק שבעל העסק שכר חברת אבטחה אתה אומר לי ששוטר במשטרת ישראל, שיכול לעשות משימות אחרות – לטפל בטרור חקלאי, לטפל בגניבות – צריך להגיע לבעל עסק, אותו תקן שחשוב לך במשטרת זבולון, במקום לטפל בטרור חקלאי צריך ללכת לרועי שיש לו מסעדה והוא יראה שיש לו מאבטח.

רועי פולקמן: איפה ההיגיון בזה?

רפ"ק טל ימיני: אני אסביר.

רפ"ק טל ימיני: עיקר החשיבות לשים בקר אבטחה ורישוי – שזה לא שוטר, זה שוטר ותיק; הוא גם לא שוטר מתחיל בארגון – זה גם כן שיקול דעת, מה שנקרא יותר יישוב דעת מול העסקים וגם היכולת לבצע אכיפה באופן עצמאי, שהיא החלק החשוב.

רפ"ק טל ימיני: אנחנו עושים את כל האכיפה בעצמנו.

יואב קיש: זה לא קשור, תעשה את האכיפה - - -

רפ"ק טל ימיני: אבל זה אותו שוטר, זה אותו בן אדם.

רפ"ק טל ימיני: בטח זה קשור.

רועי פולקמן: מודיעינית אני מבין, אבל על מה?

רועי פולקמן: להתקין מצלמות ולראות שיש חברת אבטחה?

רפ"ק טל ימיני: זו בדיקה ראשונית של התנאי וזה קורה שוב, בלי לעכב כמעט שום עסק.

רועי פולקמן: למה זה הגיוני שתקצו לזה כוח-אדם?

רפ"ק טל ימיני: כי כוח-האדם עושה בעיקר פיקוח ובקרה.

רפ"ק טל ימיני: בעיקר הוא עושה אכיפה.

יואב קיש: פיקוח זה נפרד.

רפ"ק טל ימיני: וזה חלק מאוד מאוד חשוב.

יואב קיש: מה שהוא אומר, בזה הוא צודק.

יואב קיש: אתה לא יכול להכשיר מישהו שיעשה פיקוח ואכיפה ויבוא וייתן דוח או קנס בתור משטרה.

קריאות: - - -

רפ"ק טל ימיני: אחת הטענות פה לפי המסמך של המש"מ – כתוב לי עדיין בגרסה בשם הלועזי – אחת הטענות זה שבעצם דנים על תוכנית העסק ומסבירים לבעל העסק.

רפ"ק טל ימיני: שוב, למשטרה אין כמעט דרישות תשתיתיות ויודעים בעלי העסקים שאנחנו כמעט לא מבקשים תוכנית עסק משום עסק.

יואב קיש: טוב, טל.

רפ"ק טל ימיני: בכל מקרה, השוטרים, הבקרים שלנו בשטח וגם הרמה הארצית זמינה.

רפ"ק טל ימיני: גם היושבים פה מתקשרים אלינו, מדברים איתנו ומדברים עם אנשים בשטח והשירות הוא טוב.

רפ"ק טל ימיני: אנחנו מגיעים לעסקים.

רפ"ק טל ימיני: אגב, כשבעל עסק רוצה שנגיע אליו, אנחנו מגיעים לבעל עסק.

רפ"ק טל ימיני: אנחנו מגיעים בכל מקרה, אבל אם בעל עסק אומר בוא תבדוק כך וכך, אני מגיע אליו, לא צריך שהוא יבוא לתחנת משטרה.

רפ"ק טל ימיני: אני לא מאלץ אותו, לא כופה עליו ולא מקשה עליו.

רפ"ק טל ימיני: ובנוסף, אנחנו מוכנים לפרט ככל שניתן ולהסביר את הדרישות שלנו בתנאי הרישוי – למי שלא מבין, לפרט אותן עוד יותר, לשים את זה באתר שזה יהיה נגיש לכולם ואז כל אחד יבין כי באמת הדרישות, אין כאן משהו מסובך ואיפה שיש משהו מסובך זה בעסקים הגדולים, שגם ככה אנחנו מלווים אותם מהתחלה ככל שנדרש.

רועי פולקמן: זה ברור.

יואב קיש: משרד המשפטים.

הגר סלקטר: אני רק רוצה להגיד שאנחנו עורכים עכשיו בדיקה לגבי הנקודה הזאת כי יכול להיות שזה גם יעלה איזשהו קושי מטעמנו.

יואב קיש: של מה?

יואב קיש: של הסמכה?

הגר סלקטר: כן, על 6א.

הגר סלקטר: אני יודעת.

הגר סלקטר: ביקשו מאיתנו לערוך בדיקה בנקודה הזאת.

יואב קיש: אתם גם בודקים מה שביקשתי עם משרד הבריאות?

יואב קיש: כי ב-15:00 נדון בזה.

הגר סלקטר: את הסעיף המסמיך לתקנות.

יואב קיש: כן.

הגר סלקטר: כן, זה גם בבדיקה.

שי עגמי ליבוביץ: ברמת הצעות ייעול – נשמע שאני מתנגד לכאן או לכאן, זה לא העניין.

שי עגמי ליבוביץ: צריך לייעל.

שי עגמי ליבוביץ: יש אזורים שנותני האישור בפלוס בסוגריים, ואם נחשוב על זה עם המשרד להגנת הסביבה, פלוס בסוגריים זה כבר נמצא ברשויות המקומיות; משרד הבריאות, פלוס בסוגריים זה כבר נמצא ברשויות המקומיות, ואם מתייחסים לזה ביחס לעסקים הנפוצים, זה יוצא כבר מירב העסקים.

שי עגמי ליבוביץ: צריך פה לחדד את הדבר הזה.

יואב קיש: את ההבדל בין פלוס בסוגריים לבין - - -

שי עגמי ליבוביץ: מה שבעצם הדיון מראה פה, שאתה שם את זה על כל סוגי העסקים ועל כל נושא שבעולם, בין אם הוא ידע, בין אם הוא פיקוח, זה סלט שאף אחד לא יודע איך לאכול אותו כרגע.

איילת וסרמן: היום זה סלט.

קריאה: אגב, פלוס בסוגריים זה שווה ערך לתצהיר.

שי עגמי ליבוביץ: חברים, אני לא אומר.

שי עגמי ליבוביץ: בואו נשב, ננסה לחדד את זה.

יואב קיש: מה ההצעה?

איילת וסרמן: זה מה שביקשנו לעשות עוד לפני הצעת החוק.

יואב קיש: עכשיו אני רוצה לשמוע את אלה שלא דיברו.

יואב קיש: בבקשה.

ישראלה מני: ישראלה מני, לשכת מסחר.

ישראלה מני: צריך להבין.

ישראלה מני: אני לוקחת אותנו מ-2014 כשאנחנו ביקשנו מרוה"מ לקחת את החוק התקוע הזה.

ישראלה מני: אחד הדברים שצריך להבין היום זה דרשנו את הדבר הזה, ולמה?

יואב קיש: הנה, תקשיב, רוצים להסביר לך למה.

ישראלה מני: הם יודעים למה, הם יודעים טוב מאוד למה.

ישראלה מני: זה עובד יד ביד יחד עם מפרטים אחידים.

ישראלה מני: מה שקורה היום, בא מישהו שרוצה להקים עסק, משקיע הון עצמי, לוקח סיכון, מקים עסק על בסיס הפרשנות שלו, של משרדי הממשלה, של הדרישות.

ישראלה מני: מקים את העסק ואז בא משרד הבריאות ואומר לו: לא, אני צריך את הקיר לא פה, אני צריך את הקיר פה.

ישראלה מני: אבל תקשיבו, אני עשיתי כבר השקעה של 120,000 שקל.

יואב קיש: משרד הכלכלה.

יואב קיש: לא משרד הבריאות.

אומר לו: כל הרעיון של המפרטים האחידים של ה-One Stop Shop הזה, לבוא לאותו בן אדם שבאמת לקח הון עצמי – תבדקו את זה – חלקם עסקים שלוקחים רמות סיכון סופר.

יואב קיש: אז מה, זה נושא של חוות הדעת המקדמית?

יואב קיש: 6ה.

יואב קיש: זה העיקר?

קריאות: - - -

ישראלה מני: אנחנו צריכים סוג של ודאות.

ישראלה מני: אני יודעת שהמפרטים אמורים לתת לנו סוג של ודאות, אנחנו די סקפטיים בזה, אבל נניח שהמפרטים שינסחו אותם משרדים – בואו נקרא להם קצת יותר בעייתיים – ינסחו לנו מפרטים שיהיו מספיק ברורים כדי שאנחנו נוכל לקרוא אותם, להבין אותם, שלא נצטרך מאכערים לבוא ולתת - - -

יואב קיש: הבנו את הנושא.

יואב קיש: מה עוד?

ישראלה מני: אני רוצה את ה-One Stop Shop.

ישראלה מני: זה אל"ף.

יואב קיש: על זה אנחנו מדברים.

ישראלה מני: בסדר.

ישראלה מני: אני אומרת שמבחינתנו זה קריטי.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אנחנו גמרנו עם המשרדים.

יואב קיש: אני רוצה עכשיו את הציבור.

לילך דחוח: לילך דחוח, מגה יינות ביתן.

לילך דחוח: אני רוצה לדבר על נקודה מאוד עקרונית כאן לגבי נותני אישורים שלא רואים את עצמם כיועצים אלא רק כמפקחים, וזאת נקודת כשל מאוד רצינית משום שעם כל הכבוד, נותני אישורים חייבים גם לייעץ, הם חייבים לתת את חוות הדעת שלהם.

לילך דחוח: לא הגיוני שכשאנחנו מגישים חוות דעת מקדימה, תוכנית, תקראו לזה מה שלא תעשו, נשקיע את מה שנשקיע – אגב, על בסיס תוכניות שכבר קיימות בעסק שכבר אגב ניתן לו אישור - כשאני רוצה לעשות שיפוץ ולא שיניתי דברים מהותיים, אני מגישה חוות דעת מקדמית, ונותן האישור בא ואומר לי בלי שום סיבה אמיתית או מוצדקת, אני לא רוצה עכשיו את קו המעדניות הזה כאן, אני רוצה אותו שם.

לילך דחוח: יש לזה המון המון משמעות.

לילך דחוח: גם לעסק אגב גדול, גם לעסק שיש לו מספר רשתות, גם למי שאולי נראה - - -

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: זה מתכנס גם למה שאמרה הדוברת הקודמת מהתעשיינים, אם אני לא טועה.

ישראלה מני: לשכת המסחר, ישראלה.

לילך דחוח: אבל זה צריך להתכנס גם לזה שנותני האישור צריכים להבין.

יואב קיש: מזל שאני לא יושב-ראש הוועדה המייעצת.

קריאה: למה?

קריאה: תראה, אנחנו בחברותא פה.

לילך דחוח: נותני האישור אבל צריכים להבין שיש להם גם אחריות, לא רק סמכויות פיקוח.

יואב קיש: בואו נפריד.

יואב קיש: הם לא ייקחו את האחריות, זה לא יקרה, אבל כן אני מסכים איתך לנושא של התמיכה וההכוונה בשלב המקדמי, חד וחלק.

יואב קיש: במקום הזה הם כן צריכים לתת את השירות לציבור בעניין הזה, ולכן אם אנחנו נתכנס ונבין שעיקר העבודה של המש"מ – יש לו הרבה עבודה גם בדברים נוספים, עם תיאום שימועים וכו' – אבל עיקר העבודה ממה שאני שומע כרגע זה באמת דווקא בשלב המקדמי, זאת אומרת לייצר בהירות בהליך רישוי העסקים לפני שהעסק מתחיל.

יואב קיש: כי לאורך הדרך, בסדר, יקרו מקרים פה ושם אבל כדי שיהיה מענה להתחלה וכדי שבאמת כמו שאת אומרת אותם מבקשי רישיון שצריכים לבצע, בעיקר במקומות שמדובר בהשקעות כספיות גדולות, יוכלו כבר בשלב המקדמי לקבל את התייחסות נותני האישורים.

יואב קיש: אני חושב שלשם אולי אנחנו צריכים לכוון את מירב הפעילות של המש"מ ואז ברגע שנתנו פתרון פה, שאר המשימות יקרו אבל הן לא יהיו מהות הליבה של אותו מרכז ואני חושב שהוא יפעל וייתן את המענה לצורך שהוא קיים.

יואב קיש: אנחנו נתכוונן למקום הזה.

עמיר יצחקי: יש חוות דעת מקדמית כבר היום בחוק.

לילך דחוח: אתם לא מאשרים אותה.

לילך דחוח: עמיר, אתה לא יכול להגיד כאן דוגמאות שלא מתכתבות עם המציאות בשטח.

עמיר יצחקי: את, אל תצעקי עליי.

לילך דחוח: אני לא צועקת עליך, אני מדברת.

לילך דחוח: זה לא אישי.

קריאות: - - -

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: הדיון לא יתנהל ככה.

יואב קיש: אנחנו נזקק את זה ואם נאמר על-ידי מי מהמשרדים שיש חוות דעת מקדמית, אנחנו נבחן איך היא באה לידי ביטוי במש"מ ומה המשמעות ואיך היא מחייבת ואיך מי שעושה מה שאומרים לו, מקבל רישיון בהמשך ולא עושים לו אחר כך דרישות אחרות.

יואב קיש: הכול בסדר.

יואב קיש: בבקשה.

רוני סורקיס: רוני סורקיס, שופרסל.

רוני סורקיס: אני רוצה לחדד פה נקודה שקשורה ל-One Stop Shop וקשורה בעצם לתהליכים שדיברו עליהם.

רוני סורקיס: ישנם היום גופים שקשורים לנושא התברואה והמזון שהגבול ביניהם הוא לא ברור.

רוני סורקיס: ולכן, גם חוות דעת מקדמיות שהן חתומות על-ידי משרד הבריאות יכולות להיפסל על-ידי גוף תברואה אחר, לדוגמה הווטרינר.

רוני סורקיס: או שיעשו הפרדה ברורה ויגידו מי הסמכות התכנונית בתוך הסיפור הזה - -

רועי פולקמן: בגלל זה צריך את ה-One Stop Shop.

יואב קיש: זה עוד פעם חוות הדעת המקדמית.

רוני סורקיס: - - או שבאמת ה-One Stop Shop יחייב את בעלי המקצוע הנוגעים בדבר להגיע לישיבה, להגיע ביחד כדי למנוע סתירות.

רוני סורקיס: אני יכול להגיד לך שהיו סניפים שהיו מחלקות שלמות סגורות בגלל מחלוקות בין הגופים האלה, בגלל שלא היה מי שיכריע בעניין הזה.

רועי פולקמן: זו בדיוק נקודת מפתח לאירוע הזה של ה-One Stop Shop, שזה לא הדיון פר מקום, משטרה, לא משטרה אלא התכלול.

רועי פולקמן: העובדה שיושבים כמה גורמים ביחד וצריכים בסוף להסתכל על מכלול הקשרים ביניהם.

יואב קיש: בעיקר בשלב המקדמי, אני חושב.

רועי פולקמן: אבל לא רק.

רועי פולקמן: גם ברישוי יש קשרים בין גורמים שונים – לפעמים זה הגנת סביבה, בריאות, וטרינריה – גורמים שונים ביחד, בסוף בא בעל העסק ואומר אל תשגעו אותי, תנו לי מקום אחד.

רועי פולקמן: לצורך העניין, כמו לנהל דיון בוועדה, תחשוב שהדיונים בוועדה היו מתנהלים כל פעם ממשרד אחר בישיבה והם לא היו יושבים ביחד.

גיא מור: בדיוק ככה.

יואב קיש: משרד החקלאות, בבקשה.

גיא מור: אני רוצה להתחבר למה שנאמר פה.

גיא מור: אנחנו הסמכנו את הרשויות המקומיות כמעט בכל הפריטים שלנו.

גיא מור: רופא וטרינר זה מי שלומד שבע שנים.

גיא מור: אני לא יודע כל כך מה המקצועות במשרדים אחרים, אני לא נכנס להשוואה.

גיא מור: רופא וטרינר לומד שבע שנים, אם הוא מומחה הוא עשה עוד חמש שנים.

גיא מור: בן אדם עם 12 שנים של לימוד וניסיון, ואם אני מסוגל להוריד את זה למטה לשטח, מישהו יותר קרוב, מכיר את הפרקטיקה, מכיר את התברואן, יש תיאום יותר טוב וזה עובד.

גיא מור: אבל כמו שאמרו המשטרה, אנחנו, התפקיד שלנו זה לעודד ולהגביר ציות.

גיא מור: לא רק לסגור עסקים ולהעניש אותם אלא לעזור להם, לתמוך בהם, להכשיר אותם.

גיא מור: ככה אני גורם לזה שעסקים יעבדו ויצייתו לי.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: מסעדות, בבקשה.

שי ברמן: שי ברמן, איגוד המסעדות.

שי ברמן: אנחנו רואים בנושא הזה של ה-One Stop Shop אחד הנושאים החשובים והמרכזיים ברפורמה.

שי ברמן: צריך להבין את המציאות היום והיא נוגעת בנו בשתי נקודות.

שי ברמן: אחת, דיברו פה על הנושא המקדמי.

שי ברמן: היום, אם אתה רוצה לפתוח מסעדה בישראל ואתה מבקש לקבל מהרשויות אינפורמציה האם אתה יכול לפתוח באותו מקום את מה שאתה מבקש לעשות, לא תקבל.

שי ברמן: זה אחד.

יואב קיש: מבחינת ה-Location אתה מדבר?

שי ברמן: , מבחינת ה-Location, האם הוא מתאים מבחינת כל הפרמטרים, מבחינת הגודל, האם כל הגופים נותני האישור - ממשרד הבריאות, כיבוי אש, עירייה, כל הגופים שמעורבים אצלנו – אנחנו לא נדע לפני שאנחנו הולכים לשכור את הנכס אם אנחנו יכולים לפתוח את מה שאנחנו רוצים לעשות.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: אם בתב"ע שם לצורך העניין אין בעיה, עם ההיתר לצורך העניין אתה מסודר, אז מבחינת העירייה אתה אמור להיות במקום שאתה אמור לעבוד בו ולפעול לפי החוק, אין בעיה.

יואב קיש: אם אתה יודע מה הדרישות שיהיו במפרט – בין אם זה משרד הבריאות, אם יש הגנת סביבה, לא יודע, או משטרה אז יש דרישות ספציפיות – אתה לא יודע אם מודיעינית יש למשטרה בעיה איתך והיא לא תיתן לך.

שי ברמן: לא.

שי ברמן: אתה גם לא תקבל את התמונה המלאה מהמשרדים השונים לגבי התוכניות הספציפיות.

שי ברמן: הרי צריך להבין, בסופו של דבר כשאתה בא לפתוח מסעדה ואתה בא לשכור נכס, הרבה פעמים אין לך עוד תוכנית מוכנה וסגורה מבחינת כל הפרמטרים.

יואב קיש: אתה לא יכול לקבל באוויר, הם רוצים לראות תוכנית.

שי ברמן: אבל אתה צריך לדעת לפחות איזשהם קווים כלליים וזה משהו שהיום אנחנו לא מצליחים לקבל ממשרדי הממשלה.

יואב קיש: מה הקווים הכלליים?

יואב קיש: כיבוי אש נותן לך קווים כלליים.

יואב קיש: מה חסר לך?

יואב קיש: איפה יש לך בעיה?

שי ברמן: הבעיה שלי באינפורמציה, בקבלת האינפורמציה טרם פתיחת העסק.

תומר רוזנר: איזו אינפורמציה?

יואב קיש: אבל בוא נגיד ויש מקום, איזה אינפורמציה אתה צריך לקבל שאתה לא יודע?

שי ברמן: אני צריך לדעת קודם כול מבחינת דרישות של משרד הבריאות, שהרבה פעמים נותנים לנו קווים כלליים, אנחנו לא מקבלים נתונים ברורים וידועים ולכן אנחנו לא יכולים לקבל תשובה אבסולוטית.

יואב קיש: מה חסר לך?

יואב קיש: אתה הבאת תוכנית וחזרו אליך לא בתשובה שהתוכנית מאושרת או לא מאושרת?

שי ברמן: בוודאי.

שי ברמן: אני לא מבקש שייתנו לי שזה מאושר.

שי ברמן: בשלב הראשון, כשאני בא לעשות בדיקה מקדמית, אני לא מקבל תשובה מוחלטת אם יהיה לי רישיון עסק או לא.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: או תוכנית עונה על הדרישות, לצורך העניין.

שי ברמן: אם התוכנית עונה על הדרישות.

שי ברמן: הרבה פעמים לא יודעים להגיד לי מה הדרישות, לא יודעים להגיד לי מה אתם רוצים, איזה עסק.

שי ברמן: אם תעשה מטבח, אם יש לך שטח בחוץ של 50 מטר או 30 מטר, פתאום הדרישות משתנות.

תומר רוזנר: ברור.

תומר רוזנר: אתה צריך להגדיר מה אתה רוצה.

יואב קיש: אתה לא יכול לבוא "א לה פרנג'י", מה לעשות.

יואב קיש: יש לך עסק עם תוכנית – יש לי 100 מטר בחוץ, 100 מטר בפנים, מחסן 10 מטרים, יש לי מטבח 50 מטר – זה התכנון.

יואב קיש: תגידו לי, זה בסדר או לא.

לילך דחוח: אני חייבת לתת דוגמה שהיא יותר ריאלית.

לילך דחוח: בואו ניקח מרכול.

יואב קיש: אל תפריעי לו.

שי ברמן: אבל אז באים ויש כל מיני צרות אחרות – אם זה צרות של שכנים ואם זה בעיות אחרות – שבא בסוף - -

יואב קיש: זה לא קשור למשרד הבריאות.

שי ברמן: - - אחד הגורמים ואומר לנו, אתם לא יכולים לעשות את מה שמלכתחילה אמרנו לכם שאולי אתם כן יכולים לעשות.

שי ברמן: התשובות שאנחנו מקבלים הן תשובות לא חד-משמעיות, אפילו לא קרובות לחד-משמעיות מה אנחנו יכולים לעשות, ויש היום הרבה חוסר ודאות.

שי ברמן: שתיים זה הנושא של ה-On-going, שכבר בתהליך עצמו מטרטרים אותך ממקום למקום.

שי ברמן: חבר'ה, זה בלתי אפשרי.

יואב קיש: זה הבנו.

שי ברמן: שי, אני רוצה להגיד לך – לפחות בתחום שלנו זה לא עסקים בודדים, זה אלפי עסקים שלא נכנסים לתצהיר.

שי ברמן: בגלל הדרישות של כיבוי אש לגבי 50 איש או 150 מטר, אלפי עסקים אצלנו לא נכנסים למסלול של תצהיר.

שי ברמן: לכן הם צריכים את הדבר הזה.

שי ברמן: משפט אחרון, ברשותך.

שי ברמן: יש טיעון אחד פה בדיונים שכל הזמן חוזר על עצמו, גם ב-One Stop Shop וגם בנושא של תוקף הרישיון במסעדות.

שי ברמן: אין לנו כוח-אדם.

שי ברמן: אנחנו לא מוכנים לקבל את הטיעון הזה.

יואב קיש: טוב.

שי ברמן: אנחנו לא יכולים לקבל את הטיעון הזה אצלנו בעסקים שלנו, שבא אלינו לקוח ואנחנו אומרים לו, אנחנו לא יכולים לשרת אותך.

שי ברמן: אותו דבר המדינה - - -

יואב קיש: אז נגדיל את המס ואז נוכל להעסיק עוד עובדים, מה אתה רוצה.

שי ברמן: אנחנו משלמים הרבה מס, אנחנו משלמים מספיק מס.

יואב קיש: אני לא אומר.

יואב קיש: בסדר, זה טיעון לגיטימי, אין לי את היכולת הכלכלית – זה טיעון.

יואב קיש: אתה יכול להסכים איתו, לא להסכים איתו.

שי ברמן: כן, אבל אם רוצים לעשות רפורמה שהיא באה להקל על העסקים - - -

יואב קיש: יש לך תשובה מהאוצר פה בעניין הזה?

רועי פולקמן: כן, יש לי הצעה, אבל אני רק אעיר הערה אחת.

רועי פולקמן: ב-2008, כשברקת נכנס לתפקיד, אחד הדברים שהוא דיבר עליהם היה אז – אני לוקח את אגף רישוי עסקים והופך אותו לאגף קידום עסקים.

רועי פולקמן: חלק ממה שקרה, והוא קורה רק דרך ה-One Stop Shop, זה שגם העירייה, על השחקנים שלה – שגם, כל אחד אמר, עם כל הכבוד זה לא בעיה שלי, זה בעיה של משרד הבריאות, זה בעיה של המשטרה, זה הג"א – מתחילים לקחת אחריות.

רועי פולקמן: זאת אומרת, שינוי התפיסה היה – וזו אחת הסיבות של תרבות ארגונית למה הדבר הזה חשוב – שבו אתה אומר לעירייה: אתה, האחריות שלך, אתה רועי שאתה עובד עירייה – נכון, אתה יכול להגיד, שזה מאוד אהוב בשירות הציבורי, זה לא בעיה שלי.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, אני איתך אבל זה בעיה של המשרד, תפנה לבריאות, להג"א, לכיבוי אש, עזוב אותי, תבוא כשהכול מוכן, אני אטפל בך.

רועי פולקמן: ופה אתה בא ואומר – אני מצפה שהשינוי הגדול דווקא לא יקרה מהמשרדים אלא יקרה בעיריות, שהעירייה פוגשת את בעל העסקים, יושבים שם פקידים, נציגי ציבור, נציגי עובדי העירייה, שאומרים אנחנו נותנים לך שירות, ויש להם כלים מינימליים.

רועי פולקמן: ואז מה הוא עושה?

רועי פולקמן: באותה ישיבת One Stop Shop הוא נלחם בשבילי מול המשרד – לצורך העניין עובד בשבילי מול המשרד הרלוונטי.

אריק שמילוביץ: מייצג את האינטרסים.

רועי פולקמן: נכון, מייצג את האינטרסים.

רועי פולקמן: זה קורה כשמתחילה להיות העבודה הזאת.

רועי פולקמן: הוא יודע להרים טלפון למשרד העבודה, הוא יודע להרים טלפון למשרד הבריאות ולהגיד, יש לי פה מסעדה שזה הסיפור שלך, אתם מטרטרים אותה כבר חודש, תטפל בה.

רועי פולקמן: את זה אני מצפה שפקיד העירייה יעשה, הוא הנציג של בעל העסק.

רועי פולקמן: הוא גם נציג הציבור ודואג.

רועי פולקמן: זה קורה כשיש One Stop Shop, אחרת זה חוזר, וברוב העיריות התרבות היא בדיוק כזאת – שמע, מה אתה רוצה ממני, זה איכות סביבה וזה הגנת סביבה וזה בריאות וזה חקלאות, וככה בעל העסק אומר אני לא יודע מה אתם רוצים ממני, אני רוצה מישהו שאני יכול להסתכל לו בעיניים.

יואב קיש: ואז באים אלינו ואני אומר, מה אתם רוצים ממני.

רועי פולקמן: לגמרי.

רועי פולקמן: ובעל העסק, בסוף מה הוא רוצה?

רועי פולקמן: הוא רוצה שמישהו יסתכל לו בעיניים ויגיד לו: שי, אני מבין אותך ואני דואג לך.

רועי פולקמן: אתה יודע, יש פה אילוצים – יש פה אילוצים של משרד הבריאות, אני לא קוסם – ואם אתה תעבוד לא כדין אני לא יכול לעזור לך, אבל אני - - -

שי ברמן: תיארת את זה יותר טוב ממני.

קריאות: - - -

יואב קיש: הם גם עושים את זה היום.

קריאה: הם לא עושים את זה היום.

יואב קיש: הם מנסים לעשות את זה.

רועי פולקמן: אבל בשביל התרבות הארגונית הזאת צריך את ה-One Stop Shop.

רועי פולקמן: יש לי הצעת פשרה כדי לחזק את זה.

רועי פולקמן: דיברתי עם טמקין, הצעתי משהו, מקווה שהוא יהיה מקובל על הרשויות המקומיות.

רועי פולקמן: אחד, שנגיד ככה – הנוסח הבסיסי יהיה שכן יחייבו את המשרדים להגיע, חובה, המינימום יהיה 12 פעמים בשנה, זאת אומרת לא כל פעם, יוכלו להגיע יותר אבל 12 פעמים בשנה ל-One Stop Shop חובה, אלא בנסיבות מיוחדות.

רועי פולקמן: שתיים, זה יהיה רק לרשויות מעל 80,000 תושבים – זה לערים הגדולות – ולאשכולות, אזורים, שזה הפריפריה, מעל 80,000.

רועי פולקמן: זה מקטין את האילוץ.

יואב קיש: כמה אנשים אתה חושב יש למשרד להגנת הסביבה שיכולים לבוא?

יואב קיש: 12 כפול בערך 20.

רועי פולקמן: קודם כול, מדובר על כ-25 מרכזי שירות בארץ, שאליהם אתה אומר, אתה חייב להגיע 12 פעמים בשנה.

רועי פולקמן: או לחלופין, אפשרותך להסמיך, זאת אומרת אתה יכול להגיד אני לא בא.

יואב קיש: בסדר, לא משנה.

רועי פולקמן: לא, זה כן משנה כי מה אני בעצם אומר?

רועי פולקמן: כיוון שאנחנו לא יכולים לחייב אותם להסמיך, וסיכמנו שלא יהיה בחוק, יש פה תמריץ.

יואב קיש: יש פה 300 פגישות, 12 כפול 25, מחויבות בחוק.

יואב קיש: 300 פגישות - - -

רועי פולקמן: זה הכול, בכל הארץ.

יואב קיש: בכל הארץ.

יואב קיש: זה המטה המרכזי.

יואב קיש: כמה אנשים אתה חושב זה מחייב?

רועי פולקמן: שוב, ברגע שחלק מהדברים יכולה הרשות המקומית להסמיך, זה לא יותר ממה מחייב ממך להגיע.

יואב קיש: אני שואל עכשיו.

יואב קיש: הגנת הסביבה ומשרד הבריאות ומשרד הפנים, נכון?

יואב קיש: אלה השלושה.

יואב קיש: ומשטרה, סליחה.

רועי פולקמן: דרך אגב, זה די פשוט.

רועי פולקמן: זה אומר שאותו עובד במחוז לכל דבר, יצטרך להגיע 20 פעם בשנה שלמה.

יואב קיש: לא, מה פתאום.

רועי פולקמן: בחובה.

רועי פולקמן: זה לא 300.

יואב קיש: לא, רועי.

יואב קיש: ההצעה שלך, אפשר לכמת אותה, זה יתרון אחד.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: איך זה יותר מ-25 פעם לאותו אדם?

רועי פולקמן: 300 זה כשאתה מכפיל - - -

יואב קיש: ארצית.

לירון אדלר מינקה: אבל יש לחלק מהם יחידות סביבתיות.

יואב קיש: זה תוספת עומס שלא תוכננה.

יואב קיש: אני מנסה לראות את ההשלכות של כוח-אדם ומשמעות על המשרדים, כי בסוף אני לא רוצה אחד מן השניים.

יואב קיש: לא שנכתוב את זה וזה יהיה אות מתה כי זאת לא הכוונה, אנחנו מחייבים אז מחייבים.

יואב קיש: אני אומר לך – בניתוח שלי זה 300 ימי עבודה, בתפיסה, כי למה אני אומר?

יואב קיש: פגישה, הרי הוא גם צריך לטפל לפני, אחרי, זה 300 ימי עבודה.

יואב קיש: זאת המשמעות.

רועי פולקמן: בכל הארץ.

יואב קיש: בכל הארץ, נכון.

עמיר יצחקי: זה לא מדויק, אני אגיד למה.

יואב קיש: למה זה יותר מ-300 ימי עבודה?

רועי פולקמן: זה המינימום.

עמיר יצחקי: בגלל שהרבה פעמים, אנחנו כשאנחנו עושים את העבודה במשרד זה יותר מבעל מקצוע אחד.

רועי פולקמן: זה אתה עושה ממילא.

יואב קיש: בגלל זה לקחתי יום עבודה על כל פגישה.

רועי פולקמן: לא, אבל זה הוא עושה ממילא.

רועי פולקמן: בסך הכול ביקשתי שפיזית הוא ישב אצלו מינימום.

רועי פולקמן: פעם חובה בישיבת עבודה חודשית.

קריאות: - - -

יואב קיש: יום שלם, אז זה יותר.

רועי פולקמן: זה מינימום.

יואב קיש: אז יום הכנה על כל יום פגישה.

רועי פולקמן: לא, יואב, כי זה קורה ממילא.

יואב קיש: אתה לא יכול להיות נאיבי.

רועי פולקמן: אבל זה קורה ממילא.

יואב קיש: לא קורה ממילא.

רועי פולקמן: את הטיפול בפניות הוא עושה ממילא.

רועי פולקמן: הרי מה אני סך הכול אומר?

רועי פולקמן: שבסך הכול פעם אחת הוא יצטרך לעשות אותם ביחד בישיבה עירונית.

רועי פולקמן: את הטיפול הוא עושה ממילא.

קריאות: - - -

קריאה: אלה הטענות שנשמעו פה.

רועי פולקמן: יואב, הוא יפגוש אותם ממילא במשרד שלו.

רועי פולקמן: אני רק אומר לו, פעם בחודש הוא חייב לעשות את זה במרכז שירות.

רועי פולקמן: אני חושב שזה מינימום.

נפתלי קאיקוב: זה ינהל את העבודה, יקצר אותה, ימנע ביורוקרטיה.

נפתלי קאיקוב: שינוי שיטת העבודה, זה הכול.

יואב קיש: אני מנסה לכמת את זה.

יואב קיש: מי יכול לעזור?

שי עגמי ליבוביץ: בעיריית תל אביב לדוגמה, כמה בקשות חדשות לרישיון עסק יש לכם בחודש?

איילת וסרמן: 220.

שי עגמי ליבוביץ: 220 בחודש?

יואב קיש: זה, שיוציאו הבהרות.

יואב קיש: חצי מהם ירצו הבהרות.

עמיחי פישר: והם עירייה גדולה.

עמיחי פישר: נגיד יש כמוהם עוד עשר, חצי מהם עוד 30.

יואב קיש: 25, זה המספר שהגענו אליו.

יואב קיש: 25 מרכזי עסקים כאלה באשכולות או בעיריות הגדולות.

עמיחי פישר: אני מנסה לחשוב.

עמיחי פישר: אם יש 220 בקשות חדשות לרישיון בתל אביב, אם אתה עושה לכל גוש דן - - -

יואב קיש: לא, אי אפשר.

יואב קיש: אני מנסה להבין.

יואב קיש: אם אתה שואל אותי, זה מדבר על לפחות בן אדם אחד שזה יהיה התפקיד שלו.

יואב קיש: בן אדם בכל משרד, לפחות תקן.

יואב קיש: יקבלו בן אדם, הוא יצטרך לטפל בישיבות האלה וללכת.

רועי פולקמן: א.

רועי פולקמן: אחלה, זה מעט.

יואב קיש: זה מעט אבל זה חשוב.

רועי פולקמן: ב.

רועי פולקמן: ממילא הם עושים.

יואב קיש: הם מטפלים בפניות ציבור, זה לא שלא מטפלים.

יואב קיש: אבל עדיין, בן אדם צריך להגיע לישיבות.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: להגיע לישיבות.

רועי פולקמן: חלקם עושים את זה כבר ממילא, דרך אגב.

גילי צימנד: אנחנו בכזה תת יכולת לתת את המענה היום לתשובות תוך 30 ו-60 יום.

גילי צימנד: אני לא רואה.

גילי צימנד: צריך לעשות איזה חישוב וצריך לראות.

יואב קיש: דווקא לכם פחות בעיה כי אתם הכשרתם.

יואב קיש: אתם פחות בבעיה.

גילי צימנד: אם מרכזי השירות יעסקו רק בעסקי C, במקומות שהכשרתי אני מסודרת אבל יש הרבה רשויות שלא הכשרנו כי אין להן יחידות.

שי עגמי ליבוביץ: מה נשארה הדלתא?

שי עגמי ליבוביץ: איפה שאתם בפלוס בסוגריים - - -

רועי פולקמן: לכן אנחנו אומרים, רק רשויות גדולות ואשכולות.

יואב קיש: רק הגדולות והאשכולות, זה רק 100,000 איש.

יואב קיש: רועי, אני מוכן לעשות כזה דבר.

יואב קיש: אני מוכן ללכת לחיוב הזה אם אתה חוזר עם תשובה שכל משרד מהארבעה - - -

רועי פולקמן: מקבל תקן אחד?

יואב קיש: כן.

יואב קיש: תקן אחד מהנציג.

גילי צימנד: זה לא תקן לכל הארץ.

גילי צימנד: זה תקן לכל מחוז.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: לכל הארץ.

רועי פולקמן: כל הארץ.

גילי צימנד: אין, זה לא יקרה.

יואב קיש: את לא צריכה יותר מזה.

גילי צימנד: אז זה לא יקרה.

יואב קיש: תקן אחד לכל משרד – משרד הפנים, משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה, משרד העבודה - - -

שחר פרלמוטר: אנחנו לא ניתן אישור.

גילי צימנד: את שלהם תעביר אלינו.

יואב קיש: לא משנה.

יואב קיש: הם צריכים תקן בשביל לרכז.

יואב קיש: תקן אחד זה אדם שתפקידו יהיה להיות בקשר עם לא יותר מ-25 מש"מים כאלה.

גילי צימנד: זה לא מעשי.

יואב קיש: לא יותר מ-25 מש"מים.

יואב קיש: תהיה להם כתובת אחת במשרד, בן אדם שירכז.

יואב קיש: בתוך משרד יהיה בן אדם שהוא יהיה הכתובת למרכזי השירות.

אריק שמילוביץ: לא הבנתי.

אריק שמילוביץ: שמה יהיה התפקיד שלו?

יואב קיש: תפקידו יהיה לדאוג שהמשרד מיוצג לפחות פעם בחודש באותו מקום, באותו מרכז שירות.

יואב קיש: הוא יכול ללכת בעצמו, הוא יכול להכשיר מישהו מטעמו.

גילי צימנד: זה יכול לקרות רק אם יהיה אחד במחוז.

גילי צימנד: אין מצב שזה יקרה אחרת, בנתונים.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: זה מה שיהיה.

יואב קיש: זה מספיק, לא צריך יותר מזה.

עמיר יצחקי: תן אחד במשרד הראשי ויבואו מכל הארץ למשרד הראשי.

יואב קיש: לא, אבל יש כאלה משרדים שלא יבואו.

עמיר יצחקי: אם אתם אומרים אחד לזה, זה מה שאני יודע לעשות.

יואב קיש: הוא לא צריך לבוא כל יום בכל הארץ.

יואב קיש: יש לו 25 מרכזים שונים בארץ, לא יהיו יותר מ-25.

עמיר יצחקי: אבל יש לי מומחיות שהיא שונה לגמרי.

עמיר יצחקי: יש לך מסעדות ויש לך בריכות שחייה ויש לך רוקחות ויש לך מפעלי מזון ויש לך מפעלי תרופות.

עמיר יצחקי: אתה חושב שיש מישהו אחד שיכול לתת את כל המענה הזה ואת כל התשובות?

יואב קיש: אותו אחד ידאג להביא את הבן אדם הכי רלוונטי לאותו יום ברשות הרישוי והוא גם ידע שאם עכשיו יש שאלה על משהו שהוא לא מכיר, אז יש לו את הטלפון לבן אדם שהוא צריך להתקשר והוא ייצג אתכם באותה ישיבה.

יואב קיש: הוא יתקשר לבן אדם והוא יגיד לו את השאלות שלו והתשובות ואנחנו נתחיל לעזור ככה לאזרחים, מה לעשות.

איילת וסרמן: השאלה אם הוא לא יודע, איך בעל עסק אמור לדעת מה הוא צריך לעשות?

יואב קיש: הוא יודע לתת תשובה לישיבה הבאה.

יואב קיש: הוא יבוא ויגיד, אני לא יודע, אני אחזור עוד חודש לישיבה הבאה עם תשובות.

יואב קיש: מה אתם רוצים.

קריאה: שבעה, אחד בכל מחוז.

יואב קיש: מה פתאום.

יואב קיש: תקן אחד זה מספיק.

יואב קיש: הוא יהיה הכתובת המרכזית במשרד.

יואב קיש: הם גם ככה עושים את העבודה לטפל בתלונות ובשאלות של הציבור, זאת לא עבודה שהם לא נתקלים בה.

יואב קיש: הוא יהיה הקואורדינטור.

גילי צימנד: אני רוצה להגיד שבהיבט של סביבה זה לא יהיה שירות טוב לציבור.

גילי צימנד: זה לא ייתן שירות טוב.

יואב קיש: אני מבטיח לך ש-A ו-B, מכיוון שהם לא יהיו, רובם - - -

קריאה: הם מכוסים.

יואב קיש: בואו נגיד ככה, מי שלא במפרטים.

יואב קיש: מי שבמסלול הרישוי הרגיל, יעבדו, ימשיכו לעבוד וזה יעזור דווקא ליותר פשוטים.

יואב קיש: לכם זה הכי פשוט, תאמיני לי.

גילי צימנד: גם אצלנו יש מומחיות בתחומים שונים של אוויר ושפכים וחומרים מסוכנים וקרקעות.

יואב קיש: אני מסכים.

יואב קיש: משרד הפנים.

שחר פרלמוטר: אני רוצה להעיר הערה לעניין האשכולות.

שחר פרלמוטר: לגבי ההצעה שזה יהיה במסגרת אשכול או במסגרת מרכז משותף לכמה רשויות, אני לא נכנס לעניין האם זה באשכול או באיגוד ערים או במרכז משותף כלשהו.

יואב קיש: מעל 100,000 או 80,000.

שחר פרלמוטר: אני כן מעלה שאלה מה זה אומר.

שחר פרלמוטר: זה אומר שהסמכויות עוברות לאותו מרכז?

תומר רוזנר: איזה סמכויות?

שחר פרלמוטר: זה כן מעלה שאלה.

שחר פרלמוטר: אם אותו מרכז הוא זה שייתן חוות דעת ושם יהיו הסמכויות לחוות דעת מקדמית ולביטול ושימוע, זה כן מעלה שאלות.

תומר רוזנר: התשובה היא מאוד פשוטה.

תומר רוזנר: האשכול יכול לפעול לגבי אותן סמכויות שהרשויות המקומיות יחליטו בהסכמתן להעביר אליו, להסכמת שר הפנים, כמובן בצו המקים ייקבעו הסמכויות המועברות לאשכול האזורי.

תומר רוזנר: זה המבנה של איגודי ערים.

תומר רוזנר: ירצו הרשויות להעביר אליו את הסמכויות והוא יהיה זה שיטפל ברישוי העסקים של אותן רשויות, הוא גם ישמש כמרכז השירות שלהן.

תומר רוזנר: זה ברור שאם הרשויות המקומיות לא תרצינה, אז לא יהיה אפשר להעביר את השירות למרכז הזה.

עמיר יצחקי: אפשר להקים מרכז מחוזי והוא ישב במחוז של משרד הפנים וייתן שירות לכל המחוז.

שי עגמי ליבוביץ: אני גם חושב.

עמיר יצחקי: וייתן שירות לכל המחוז.

עמיר יצחקי: בכל מחוז נקים מרכז שירות.

שי עגמי ליבוביץ: עירייה גדולה, יש 200 - - -

תומר רוזנר: 200 בשנה?

שי עגמי ליבוביץ: 200 בחודש, בקשות חדשות.

שי עגמי ליבוביץ: אם אני לא טועה, העיר הכי גדולה אחר כך זו חיפה ואז כמות האוכלוסין יורדת.

תומר רוזנר: בסדרי גודל.

שי עגמי ליבוביץ: העיר השלישית, כמה היא יותר קטנה מהעיר השנייה בגודלה?

תומר רוזנר: הרביעית.

תומר רוזנר: בירושלים זה הכי גבוה.

שי עגמי ליבוביץ: יש ארבע עיריות כמו תל אביב שיש בה 200 בקשות בחודש.

מירה סלומון: מה השאלה, כי יש לי בדיוק את כל הנתונים עכשיו, קיבלתי את כולם.

שי עגמי ליבוביץ: מצוין.

שי עגמי ליבוביץ: אני חושב שהערים הגדולות, יש בהן 200 בקשות בחודש.

שי עגמי ליבוביץ: העיר החמישית בגודלה, זה כבר מתחיל להיות משהו כמו 70 – תקנו אותי אם אני טועה.

שי עגמי ליבוביץ: ולכן, אם אתה עושה את זה משהו שהוא יותר - -

יואב קיש: מחוזי.

שי עגמי ליבוביץ: - - מחוזי, שמאחד כמה ערים פעם בחודש, אני חושב שזה מוריד בהרבה את ימי העבודה שצריך להגיע אליהם וזה משאיר לך משהו כמו 500 בקשות חדשות, שמתוכן חצי או שליש יגיעו לדיון.

קריאות: - - -

איילת וסרמן: אתה מבין שלהצעה הזאת, שי, אתה צריך מטה, אתה צריך הנהלה, אתה צריך אדמיניסטרציה, אתה צריך להקים משרד.

איילת וסרמן: יש לך גוף שיודע לנהל את ענייניו בתוך הרשות, יודע לתת את השירות לבעלי עסקים.

איילת וסרמן: אני לא מבינה מה זה ההצעה הזאת בכלל.

יואב קיש: הסיפור הוא כזה, ואני אומר את זה, בעצם זה דין של האוצר, משרד הפנים ומשרד ראש הממשלה.

יואב קיש: אני רוצה לעשות הפסקה עוד רבע שעה.

יואב קיש: אנחנו נשמע עוד אנשים שיתייחסו להצעות.

יואב קיש: כרגע, שתי ההצעות על הפרק הן כאלה.

יואב קיש: אחת, אם אין גיבוי של תקנים – לא כסף, תקנים – שזה אמרתי, לפחות תקן אחד לכל משרד שירכז את הפעילות מול אותם מרכזים וידאג להופיע ולדאוג לכל מה שצריך – תכף נדבר איך בדיוק – אז אני בכלל יורד מהפרק, אני לא מחייב את המשרדים, אנחנו נשארים בנוהל הרגיל.

יואב קיש: אני אומר את זה עם כל הכאב והצער, יישאר הנוהל הרגיל, אפשר יהיה לעשות תיקון פה, תיקון שם, אבל לא יבוא מה שנקרא חיוב שאתה מבקש וחושב שהוא נחוץ, ואני מסכים איתך, לא יגיע.

יואב קיש: מצד שני, אני לא מוכן לכתוב חיוב אם אין לזה גיבוי מבחינת המשרדים.

יואב קיש: המשרדים עצמם גם יתלוננו ויגידו שבן אדם זה לא מספיק ולא פה ולא זה.

יואב קיש: לכן, מה שאני מבקש, בשעה וחצי שתהיה לנו הפסקה, בכפוף לזה שאנחנו רואים שאנחנו יכולים לקבל תקן לכל משרד - - -

רועי פולקמן: אני חושב לא להתחייב לתקן אלא למתווה, לשבת איתם.

רועי פולקמן: כי אתה לא יודע להגיד אם זה תקן או אחד צריך כלום ואחד צריך שניים.

רועי פולקמן: תכף נדבר על זה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני לא רוצה להטיל משימה על משרדים שבסוף לא יוכלו לעמוד בה.

רועי פולקמן: זה ברור.

מירה סלומון: כל הרפורמה הזאת היא משימה שהם לא יוכלו לעמוד בה.

יואב קיש: אני רוצה שתנצלו את ההפסקה לטובת המתווה הזה שדיברת עליו.

קריאה: שבעה תקנים למשרד הבריאות, זה דבר דרמטי.

קריאה: לא מבין על מה אתם מדברים.

יואב קיש: סליחה, זה לא דיון עכשיו.

יואב קיש: אנחנו עכשיו מנחים איך מתקדמים.

יואב קיש: אפשר להמשיך לדון פה עד עוד חודשיים.

יואב קיש: אנחנו היום מסיימים את זה.

איילת וסרמן: הצער הוא לבעלי העסקים.

מירה סלומון: בדיוק.

מירה סלומון: הצער זה לא לנו.

קריאות: - - -

רועי פולקמן: יואב, אנחנו צריכים כן לתת אופק.

רועי פולקמן: זה כן מרכיב מאוד חשוב ברפורמה הזאת, ולכן אנחנו צריכים להראות לממשלה כיוון שאליו הולכים.

רועי פולקמן: נכון שיש פה איזון בין המשאבים – יכול להיות שצריך לעשות פה משהו עם אופק של זמן, אבל לפטור לחלוטין את המשרדים ממחויבות להיות שותפים, אולי ברמה המחוזית, אולי לצמצם קצת את כמות הוועדות - - -

יואב קיש: לא, אין כוונה כזאת.

יואב קיש: אם תשים לב, הם ביקשו לכל מחוז עובד.

יואב קיש: זה בכלל לא עומד.

יואב קיש: זה סדר הגודל שאני מדבר עליו ובעיניי זה סדר גודל סביר.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע על העניינים האלה דברים ספציפיים.

יואב קיש: אולמות, לא דיברו.

דוד שטרית: תודה, אדוני.

יואב קיש: לעניין הזה.

דוד שטרית: לעניין הזה.

דוד שטרית: זה התחיל טוב אבל זה קצת סטה מהמסלול.

דוד שטרית: הרי בסוף המטרה היא להקל על בעל העסק לפתוח.

דוד שטרית: זה מתייחס ל-50,000 שהם נמצאים לא ברישוי בכלל, לא בשום מסלול.

יואב קיש: זה לא רק לזה.

יואב קיש: זה גם לעזור לאלה שבמסלול.

דוד שטרית: גם, בין היתר.

דוד שטרית: בכל מקרה, אותם מפקחים צריכים לבוא ולחזור ולפקח וללכת ולחזור.

דוד שטרית: בסוף, ברגע שאתה מרכז ברשות מסוימת, זה מקל מעליהם כי גם המשרדים עצמם לא יצטרכו ללכת ולסובב בין כולם, יהיה להם את כל אותם העסקים באותה רשות.

יואב קיש: אוקיי, אבל זה עדיין דורש מהם איזה קואורדינציה.

הגר סלקטר: זה לא נכון.

הגר סלקטר: זה לא קשור לפיקוח.

דוד שטרית: ולכן, אם הם לא יכולים להגיע, שיסמיכו.

יואב קיש: זה לא פיקוח.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: מלונות.

ניר קפלן: בעניין של מספר התושבים, קחו עיר כמו מצפה רמון שעברה מתחום של התעשייה לתחום של התיירות, הרבה מאוד צימרים ומלונות.

ניר קפלן: זאת עיר של 30,000, אפילו 20 ומשהו אלף איש.

ניר קפלן: חייבים לתת גם איזשהו פתרון למקומות האלה.

יואב קיש: אמרנו, אשכולות.

יואב קיש: לא הוצאתי אותם מהלופ.

יואב קיש: אמרתי, אשכולות.

יואב קיש: אז יהיה מצפה רמון - - -

קריאה: אילת.

קריאה: דימונה, ירוחם.

יואב קיש: לא, אילת זה בפני עצמו, רחוק, אבל כל האזור שמגיע ל-100,000 איש, כן.

יואב קיש: זה יכול להיות ירוחם, דימונה, מצפה רמון – לא יודע.

יואב קיש: תאמין לי, זאת לא הפעם הראשונה שצריכים לדון בגודל מסוים בלחייב פעילות.

ניר קפלן: לא, אבל החוק היום, הוא לא אומר את זה.

יואב קיש: אז אני אתקן בהתאם למה שאמרתי.

קריאה: 50,000.

קריאה: לא 100,000.

יואב קיש: עוד מישהו רוצה להתייחס?

יואב קיש: משרד המשפטים.

הגר סלקטר: אני רק רוצה להגיד, אני לא אומרת שזה בלתי אפשרי אבל שתהיה לי תשובה ב-13:30 ספציפית לגבי המשטרה.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: עוד מישהו רוצה להתייחס?

יואב קיש: רועי, אנחנו נותנים לך אפילו עשר דקות יותר מוקדם להתחיל את המשימה.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם.

יואב קיש: ללא הדרישה, בעיניי הבסיסית, של תקן אחד נוסף לכל משרד, כל נותן רישיון, שירכז את הפעילות מול המש"מים, וההגדרה של מש"מים, רועי - - -

רועי פולקמן: גודל.

יואב קיש: לגודל שיאפשר לאותו אדם להתמודד, גם עם הכשרות וכל זה, זאת המטרה.

יואב קיש: טוב, שלום, נא לשבת.

יואב קיש: אנחנו חוזרים להמשך הישיבה.

יואב קיש: אני רואה שמישהו כעס מאוד על הקולה במרכז החדר...

יואב קיש: אנחנו היינו בסיום הדיון הקודם, רועי פולקמן, איפה אתם עומדים?

יואב קיש: אתה רוצה שאני אעדכן או שאתה רוצה לעדכן?

רועי פולקמן: לא, בבקשה.

יואב קיש: מה אתה יודע?

יואב קיש: אולי יש לך משהו יותר טוב.

יואב קיש: גם המשרד האוצר תכף יתייחס.

יואב קיש: אני רוצה להגיד ככה: לפי תשובת משרד האוצר אנחנו תכף נראה אם אנחנו נמשיך.

יואב קיש: כרגע מה שנעשה כדי לייצר פה איזשהו סדר, המש"מים (מרכזי השירות המשותפים), אנחנו נעשה בהוראת התחולה שהחובה של הנוכחות, כפי שהגדרנו אותה, תחל רק מ-2020 מה-1 בינואר 2020.

תומר רוזנר: רגע עוד לא הגדרנו חובת נוכחות אז תגדיר.

יואב קיש: בסדר, תכף נגדיר את חובת הנוכחות ספציפית.

תומר רוזנר: או-קיי.

יואב קיש: למש"מים אנחנו נוסיף חובת נוכחות שבגדול דומה למה שאמר רועי פולקמן.

יואב קיש: אני רוצה שלא יהיו יותר מ-25 מרכזים כאלה.

יואב קיש: ובמש"מים האלה תהיה חובת נוכחות של נותני האישורים, אלא אם יש חריגה עקב שינויים בלתי צפויים.

יואב קיש: נעביר נוסח בעניין הזה.

יואב קיש: המשמעות היא, למה אני אומר 2020?

יואב קיש: גם מבחינה תקציבית וגם מבחינת תקנים, שמשרד האוצר יצטרך להיערך, וגם יעשה בחינה מסודרת עם נותני האישורים אבל, לפחות לתפיסתי, ואת זה אני אומר למשרד האוצר – תכף נשמע מה משרד המשרד האוצר יגיד על זה – בשביל שזה ייכנס אנחנו חייבים לפחות אדם אחד, משרה מה שנקרא.

יואב קיש: לא כסף אלא תקן.

יואב קיש: שהוא יהיה המרכז שיעבוד מול המש"מים, והוא יהיה זה שיוכל להפעיל את הגורמים הרלוונטיים ונותני האישורים השונים.

יואב קיש: אנחנו מדברים על כיבוי אש, בריאות, הגנת סביבה ומשטרה.

יואב קיש: זה ארבעה אנשים שכל אחד עוסק בתחומו.

תומר רוזנר: מה עם תחום עבודה ורווחה?

יואב קיש: עבודה ורווחה גם צריך, סליחה.

יואב קיש: חמישה, גם עבודה ורווחה.

יואב קיש: עבודה – אני אומר עבודה ורווחה כי זה אותו משרד.

נפתלי קאיקוב: והחקלאות.

יואב קיש: חקלאות לא צריך.

עמיר יצחקי: אני חושב שכמות העסקים שאתם רוצים שאנחנו נעשה בה פיקוח היא לא בפרופורציה.

יואב קיש: אני תכף אתייחס לזה.

יואב קיש: לפני שאנחנו עוברים הלאה, שנייה רועי פולקמן, בואו תקשיבו עכשיו.

יואב קיש: משרד האוצר, מה ההתייחסות שלכם?

יואב קיש: כי לפי התשובה אני אדע אם זה נכנס או לא נכנס.

ביאן ותד: אני ביאן ותד מאגף התקציבים.

יואב קיש: שקט.

יואב קיש: תומר רוזנר, רועי פולקמן, נציג משרד האוצר מדבר.

ביאן ותד: עמדת משרד האוצר היא שהנושא הזה לא ייפול בגלל הדרישות שהעלית, אבל מה שחשוב להגיד זה שידוע לכולם שתקציב 2019 נסגר, וגם כל הנושא של תהליכי היתכנות לרפורמה יהיו ב-2019.

יואב קיש: דיברתי על ה-1 בינואר 2020.

רועי פולקמן: הוא לא ייפול.

ביאן ותד: כן, בדיוק.

ביאן ותד: ולכן נותני האישור מוזמנים בדיוני התקציב של 2020 לבוא ולהסביר למה נוצר עומס ומשרד האוצר - - -

רועי פולקמן: היא אומרת - - -

יואב קיש: תנו לה לסיים את דבריה.

ביאן ותד: בסופו של יום, בדומה לכל הדיונים התקציביים שנעשו מול המשרדים, משרדים יבואו וישיגו ויוכיחו שנוצר עומס בגלל ה - - -

יואב קיש: זה ברור שנוצר עומס.

יואב קיש: לא צריך להוכיח את זה.

ביאן ותד: שנייה.

רועי פולקמן: אבל אולי צריך יותר מתקן.

ביאן ותד: ואחרי שהם יראו את זה ומשרד האוצר ישתכנע - - -

יואב קיש: יכול להיות שצריך יותר.

יואב קיש: אני רוצה התחייבות לתקן.

רועי פולקמן: אז היא אומרת, זה לא ייפול על הדברים האלה.

רועי פולקמן: זה הכי מפורש שאפשר להגיד כי המשרדים דורשים דברים נוספים.

יואב קיש: על הדברים הנוספים אני לא חייבתי את משרד האוצר.

יואב קיש: בבקשה ביאן ותד.

ביאן ותד: אני אומרת שמשרד האוצר בדיונים על 2020 אחרי שהמשרדים יציגו את כל הנושא הזה ויראו שנוצר עומס משרד האוצר ייתן לזה מענה ככל שהוא ישתכנע בכך.

יואב קיש: מה זה "ככל שישתכנע"?

יואב קיש: אם זה בחוק הוא חייב לתת לזה מענה.

רועי פולקמן: ביאן ותד אמרה, ואני אומר מה שאני הבנתי.

רועי פולקמן: ודאי שעל היקפי דרישות מצומצמים זה לא ייפול, היא אמרה את זה.

רועי פולקמן: אבל זה יכנס כחלק מהצגת האילוצים.

רועי פולקמן: אני אומר לך שיש משרדים שדורשים דברים הרבה יותר גדולים.

יואב קיש: ברור, הכול בכפוף לזה, אבל אני אומר לך כבר עכשיו שפחות מתקן אחד זה לא יכול להיות.

ביאן ותד: אנחנו נשקול את זה בחיוב.

תומר רוזנר: בשביל חמישה תקנים.

אז תגידי: בואי נעשה ככה, תתקשרי לבוס שלך, אני רוצה לשמוע את המשפט "על חמישה תקנים זה לא ייפול" ואז נמשיך.

רועי פולקמן: והכול יהיה בכפוף לדיוני תקציב 2020.

יואב קיש: והכול יהיה בכפוף לדיוני תקציב 2020.

יואב קיש: אמרנו את זה.

רועי פולקמן: הוא רוצה רק שתוסיפי את האמירה "על חמישה תקנים זה לא ייפול והכול בכפוף לדיוני תקציב 2020".

יואב קיש: תבדקי ותחזרי ואז אנחנו נעשה את זה.

יואב קיש: כרגע הכיוון הוא, דרך אגב, עמיר יצחקי, זה עונה על הדרישות שלכם ואני אסביר לך למה.

יואב קיש: אנחנו מדברים על כניסה לא לפני 2020.

יואב קיש: זה אומר שהמש"מ הזה יתחיל לעבוד קודם, זה בסדר, אבל חובת ההתייצבות לא תהיה לפני 2020.

יואב קיש: אתם תעשו חשיבה ובחינה תקציבית האם זה לא מספיק תקן אחד והאם זה מצדיק 500 תקנים ותביאו את זה למשרד האוצר.

יואב קיש: אחד בטוח יש לכם זו ההתחייבות שאני יודע לתת.

יואב קיש: תודה.

עמיר יצחקי: אבל אתם יוצרים בחוק – החוק הוא לא מותנה.

יואב קיש: אבל אני אמרתי פה לפרוטוקול שלפחות אחד תקבלו.

רועי פולקמן: כי אין התחייבויות תקציביות.

רועי פולקמן: ככה לא מחוקקים, נו אין מה לעשות.

עמיר יצחקי: אבל אני כבר שבע מתרגילים כאלה שעשו לי כבר קודם ולכן אני לא יכול להסכים.

רועי פולקמן: אתה צודק אבל בחוק לא כותבים תקנים.

עמיר יצחקי: קודם כל גם ב-1 בינואר 2020 אם יש תקציב אז לוקח.

עמיר יצחקי: במדינת ישראל עד שאנחנו מאיישים לוקח לפחות שנה.

עמיר יצחקי: אתם שמים אותנו במצב שאתם מורידים את הפיקוח לבירוקרטיה.

עמיר יצחקי: במקום שאנחנו נעשה בקרה אנחנו נהיה יועצים של העסקים.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: זה מה שאנחנו רוצים - - -

עמיר יצחקי: אבל אני לא יועץ של העסקים.

רועי פולקמן: סליחה, אתה טועה.

רועי פולקמן: אני מצטער שאחרי כל כך הרבה דיונים כאן, וזו בדיוק סיבת הוויכוח, אתה צריך להבין שאנחנו מחוקקים חוק רישוי עסקים, ואתה טועה לחלוטין במה שאתה אומר עכשיו.

רועי פולקמן: אנחנו מצפים שמשרדי הממשלה – מעבר לתפקיד הפיקוחי שלהם יש להם תפקיד שירותי – מכיוון שאתה רגולטור אתה צריך לתת גם מידע, זה הכול.

רועי פולקמן: עכשיו אם אתה לא מבין את זה אחרי עשרה דיונים אז זו בעיה.

רועי פולקמן: זה החוק.

עמיר יצחקי: אבל אתה צריך להבין שיש לי בקדימויות קודם את הפיקוח ואחר-כך את השירות בעניין הזה.

רועי פולקמן: אז אתה לא מבין.

רועי פולקמן: סליחה.

רועי פולקמן: אתה טועה.

רועי פולקמן: בעיני זה לא מקובל.

עמיר יצחקי: גם בעיני זה לא מקובל.

יואב קיש: עמיר יצחקי ורועי פולקמן, תודה.

יואב קיש: אם אנחנו נשמע את המשפט שביקשתי אז זה יכנס וזה יכנס החל מה-1 בינואר 2020.

יואב קיש: סיימנו עם ה - - -

מירה סלומון: ועד ה-1 בינואר 2020 מה אמור להיות?

מירה סלומון: יהיה נוסח כלשהו?

רועי פולקמן: יהיה נוסח, בלי חובת הנוכחות, בוודאי.

יואב קיש: יש את הנוסח הקיים.

יואב קיש: זה הוסכם כבר על הוועדה.

יואב קיש: הנוסח הכתוב כפי שהוצג והוקרא התקבל.

יואב קיש: הנוסח הנוסף, שיתחיל ב-1 בינואר 2020, בכפוף לאמירת והסכמת סגן הממונה לענייני מקרו, ייכנס או לא?

תומר רוזנר: מה הנוסח?

יואב קיש: הנוסח צריך להגיד שנותן האישורים לא רק יפעל ככל יכולתו אלא יהיה חייב להגיע לדיון אחד בחודש לכל אחד ממרכזי העסקים הגדולים - -

רועי פולקמן: אלא בנסיבות מיוחדות.

יואב קיש: - - שיפעלו או בריכוזים של 100,000 תושבים.

מירה סלומון: 80,000.

נפתלי קאיקוב: אמרת 80,000 תושבים.

יואב קיש: אני לא רוצה שיהיו מעל 25 מרכזים אז איך אדע שלא יהיו עכשיו 50?

רועי פולקמן: תביאו רשימה.

מירה סלומון: 80,000 זה 20 רשויות כרגע.

מירה סלומון: וכרגע על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ב-20 רשויות - - -

יואב קיש: אבל מה קורה אם יש לך רשות מתחת ל-80,000 ובאשכול?

יואב קיש: לא כל הרשויות הן מעל 80,000.

מירה סלומון: אשכול איגוד ערים זה לא הכוונה שלנו.

נפתלי קאיקוב: הם יבוא למקום אחד.

נפתלי קאיקוב: אנחנו לא - - -

מירה סלומון: נכון, מרכז שירות שלמעשה ירכז כמה רשויות.

יואב קיש: מצפה רמון, 30,000 איש, לפי מה שאת אומרת לא יכללו?

מירה סלומון: יוכל לאחד משאבים עם ירוחם ודימונה.

יואב קיש: אז כמה כאלה יש?

מירה סלומון: אבל לאחד משאבים זה רק לעניין הלוגיסטיקה.

יואב קיש: נכון, אז כמה כאלה יש?

שחר פרלמוטר: הם לא מעבירים סמכויות, זה מה שהם אומרים.

מירה סלומון: זה תלוי בשיתופי הפעולה שייווצרו בין רשויות מקומיות.

מירה סלומון: הרי זה לא מתבסס על אשכולות איגודי ערים - - -

יואב קיש: אני לא רוצה יותר מ-25.

יואב קיש: אני לא אעשה עכשיו 50 מקומות.

מירה סלומון: אני גם לא יודעת שכל 20 היישובים שיש בהם מעל 80,000 יבקשו לעשות את מרכזי השירות.

מירה סלומון: חלק מה-80,000 למשל - - -

יואב קיש: ואם כולם ירצו?

נפתלי קאיקוב: אז יהיה.

יואב קיש: לא אבל יש לי עומסים.

יואב קיש: אני לא יכול.

יואב קיש: אני מאזן פה עוד פעם בין הדרישות.

מירה סלומון: אנחנו נציג תוכנית בקשר לזה, שתראה איך אפשר לעשות את זה.

מירה סלומון: אבל אם אוכל להציג לאדוני למשל חלק מהרשויות המקומיות שמעל 80,000, ניתן להניח ברמת סבירות טובה שחלקן לא יבקשו לעשות את הדבר הזה, ולו רק משיקולי תקציב פנימיים שלהן והעדפה להקים את המרכז הלוגיסטי בעצמן.

מירה סלומון: אני יכולה להציג נתונים בעניין הזה.

יואב קיש: לא, אל תציגי לי נתונים.

תומר רוזנר: כמה מעל 100,000 יש?

מירה סלומון: 20 רשויות.

יואב קיש: אבל זה לא עוזר לי כי אני רוצה שיאחדו וזה לא, אתה אומר מעל 100,000.

יואב קיש: כמה יש מעל 100,000?

מירה סלומון: אני מיד אומר לך.

רועי פולקמן: דרך אגב, מירה סלומון, אחד הפתרונות שגם היושב-ראש התייחס אליהם זה שגם אם המספר יהיה יותר גבוה יוכלו רשויות לפעול יחד.

רועי פולקמן: אפשר יהיה להקים מרכז שירות של שתי רשויות.

רועי פולקמן: גם הערים כפר סבא ורעננה, סתם אני אומר, יכולות להקים מרכז שירות ביחד.

מירה סלומון: זה ברור.

יואב קיש: זה המינימום.

רועי פולקמן: ואז אין בעיה.

יואב קיש: יש בעיה כי אני עדיין יכול למצוא את עצמי - - -

רועי פולקמן: אם אתה אומר 100,000 ככלל אז יש אשכולות של מעל 100,000 וגם אם שתי רשויות בנות 80,000 תושבים מתאחדות אז זה מעל 100,000.

יואב קיש: לא, יש לך פה בסוף 8,000,000 תושבים.

רועי פולקמן: אבל הגעת לפחות, פחות מ-25 כמו שהצעת.

שחר פרלמוטר: הכוונה של מרכז השלטון המקומי זה על מנת שנותן האישור לא יצטרך לתזז בין הרשויות והוא רק ירוויח.

יואב קיש: אם אני חותך ב-25 אז למה הוא כן וההוא לא?

רועי פולקמן: אבל אל תגיד את המספר 25, תגיד מעל 100,000.

יואב קיש: אבל זה יכול להיות מעל 25.

יואב קיש: כן, מירה סלומון, כמה יש מעל 100,000?

מירה סלומון: מעל 100,000 יש 16 רשויות מקומיות.

רועי פולקמן: נו, סביר, ותחשוב אדוני היושב-ראש ותחשוב יושב-ראש - - - 70,000 ועוד קצת אשכולות.

רועי פולקמן: זהו.

רועי פולקמן: או אשכול.

יואב קיש: 100,000 או אשכול.

יואב קיש: ככה אני נותן להתאגד.

טל ימיני: ואם יהיו פתאום 50 כאלה, מה עושים?

מירה סלומון: אנחנו לא נוכל לעשות התאגדות באשכול.

מירה סלומון: אשכול זה רשויות מקומיות.

מירה סלומון: הוא נכנס לנעלי הרשויות המקומיות שמאוגדות בתוכו.

מירה סלומון: אין בזה היגיון.

מירה סלומון: שיתוף פעולה בין רשויות, התאגדות בין רשויות.

נפתלי קאיקוב: לצורך העניין "התאגדות לוגיסטית".

נפתלי קאיקוב: המילה אשכול לא נכונה.

רועי פולקמן: יואב קיש, בוא נפשט.

רועי פולקמן: יש מודל כבר שמאפשר לרשויות להתאגד בצורה וולונטרית.

רועי פולקמן: עכשיו, הוועדה חוקקה.

רועי פולקמן: למה לא להסתמך על זה?

יואב קיש: אז זה האשכולות.

מירה סלומון: לא, לא האשכולות.

טל ימיני: ואם נגיע ל-50 מרכזים כאלה אז מה נעשה?

מירה סלומון: האשכול הוא איגוד ערים, הוא נכנס לנעלי הרשויות המקומיות, אנחנו לא מעוניינים בזה.

מירה סלומון: כל הרעיון ברישוי עסקים הוא ההסתכלות באספקלריה מקומית.

מירה סלומון: לא יכול להיות מצב שבו איגוד ערים שיכול למנות גם עשר רשויות מקומיות ינהל עכשיו את העסקים בכל הרשויות.

מירה סלומון: אין להם שום עניין לעשות את זה.

רועי פולקמן: אז את טועה.

רועי פולקמן: קודם כל – הם רוצים, יש כבר בנגב המערבי - - -.

מירה סלומון: לא רישוי עסקים.

רועי פולקמן: בוודאי שכן.

רועי פולקמן: בוודאי שכן.

רועי פולקמן: וגם, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא רוצים להפלות פה את הפריפריה.

רועי פולקמן: ולכן, אם מחר הגליל המזרחי רוצה ליהנות מהאפשרות של One stop shop אז יהיה אשכול.

נפתלי קאיקוב: אז יבואו למקום אחד.

מירה סלומון: זה יהיה חלק מהסמכויות שנתונות לו.

רועי פולקמן: אז מה אכפת לכם שזה יהיה באשכולות?

מירה סלומון: אנחנו צריכים לאפשר יותר, לא פחות.

יואב קיש: אני לא יכול לאפשר התאגדות כי אנחנו לא מקבלים - - -

מירה סלומון: אנחנו יכולים להעביר לוועדה נוסח.

מירה סלומון: נכון, בדיוק, שיתוף פעולה.

מירה סלומון: אנחנו יכולים להעביר נוסח.

נפתלי קאיקוב: 80,000, כי זה 25 מרכזים כמו שרצית.

תומר רוזנר: לא צריך.

יואב קיש: לא.

נפתלי קאיקוב: למה?

יואב קיש: אני אסביר לך למה, תכף תשמע.

יואב קיש: או רשויות מעל 100,000.

תומר רוזנר: או אשכולות.

יואב קיש: אשכולות זה רשויות.

מירה סלומון: לא אשכולות, רשויות.

נפתלי קאיקוב: או רשויות שיתחברו יחדיו לטובת המטרה הזו.

יואב קיש: או רשויות שבחרו לשתף פעולה לעניין רישוי עסקים.

נפתלי קאיקוב: מתחת ל-100,000.

מירה סלומון: לצורך הקמת מרכז שירות משותף.

יואב קיש: להקמת מש"מ.

נפתלי קאיקוב: בדיוק.

תומר רוזנר: שר משרד הפנים יוכל - - - את האיחוד.

יואב קיש: או ששר הפנים יעשה תקנות - - -

תומר רוזנר: כן, כן.

יואב קיש: או שהוא יאחד או שיהיו משאבים.

יואב קיש: בסוף אם יהיו לנו 50 מרכזים של 100,000 – יכול להיות מצב כזה – אז או שיכפילו את המשאבים או - - -.

שחר פרלמוטר: אנחנו רוצים להבין.

יואב קיש: עוד רגע.

יואב קיש: את הניסוח הזה הבנו?

יואב קיש: לפחות ברמת הניסוח.

תומר רוזנר: אמרתם גם שבאותם המש"מים שיהיו תהיה חובת התייצבות לנותן האישור.

יואב קיש: פעם בחודש.

רועי פולקמן: שלא תפחת מפעם בחודש.

לירון אדלר: שלא תפחת מ-12 פעמים בשנה.

תומר רוזנר: לא פחות מ-12 פעמים בשנה.

תומר רוזנר: כפי שיתואם בין נותני האישור לרשויות.

יואב קיש: מראש.

תומר רוזנר: כפי שיתואם מראש.

דוד שטרית: מה זה לא פחות?

דוד שטרית: לא יותר מ-12.

רועי פולקמן: או לחילופין, כדי להקל על המשרדים - - -

יואב קיש: לא יותר, אני לא מחייב - - -

רועי פולקמן: לא "לא יותר".

רועי פולקמן: יכול להיות גם 50 פעמים.

יואב קיש: שיבוא כמה שהוא רוצה.

יואב קיש: אבל הוא לא מחויב ליותר.

רועי פולקמן: אתה לא אומר לו שהוא לא יכול לבוא 50 פעמים.

רועי הראל: אבל אם הוא לא בא אז לכאורה הוא - - -

רועי פולקמן: הוא חייב לבוא 12 פעמים.

רועי פולקמן: הוא יכול לבוא גם 40 פעמים בתיאום אם זה מסתדר לו.

רועי פולקמן: גם היום הם מגיעים.

נטע דרורי: לא לרשויות, הם מגיעים לעסקים לפיקוח.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: אנחנו מדברים על רישוי.

רועי פולקמן: גם היום נציגים של המשרדים מגיעים.

חוה מונדרוביץ: לא.

רועי פולקמן: בוודאי שכן.

רועי פולקמן: אני ישבתי בדיונים כאלה עם נציגי המשרדים.

רועי פולקמן: בוודאי שמגיעים.

רועי פולקמן: בתל אביב אין נציגים?

רועי פולקמן: בוודאי שיש.

רועי הראל: אם ניסו לתאם עם כולם ואחד לא יכול לבוא אז מה?

רועי הראל: זה לא משנה?

רועי פולקמן: הוא מחויב להגיע 12 פעמים בשנה.

רועי פולקמן: אם הוא רוצה להגיע 50 פעמים בשנה שיגיע 50 פעמים בשנה.

רועי פולקמן: זה עניין של המשרד.

יואב קיש: אני לא מונע מאנשים לבוא כמה שהם רוצים.

יואב קיש: הוא יש לו חובה פעם בחודש להגיע בצורה מתואמת.

אריק טייב: אדוני, אני מבקש שירשם לפרוטוקול שהתקן שאין לנו והמשאב שאין לנו לא יוכל להגיע 12 פעמים בשנה כי האדם הזה לא נמצא.

אריק טייב: אני חושב שאם משרדים אחרים מקבלים ראוי שגם המשרד שלנו, שמטפל ב-60,000 עסקים, יהיה לו תקן.

רועי פולקמן: רגע, רק שתי הערות לעניין משרד האוצר, שתי הקלות בעניין הזה למשרדים.

רועי פולקמן: 1.

רועי פולקמן: האופציה היא - - -

יואב קיש: רגע, לפני שאתה ממשיך, יש לכם עוד שאלות ?

רועי פולקמן: כן, כן, אני עונה על זה.

יואב קיש: תומר רוזנר, מה השאלה?

תומר רוזנר: מהן הנסיבות החריגות שבהן הוא לא חייב להופיע?

רועי פולקמן: אז דבר ראשון אנחנו אומרים שיכול המשרד להסמיך גורם מטעם הרשות - -

תומר רוזנר: מטעם הרשות המקומית.

רועי פולקמן: - - ואז זה פוטר לו את ההגעה 12 פעמים.

תומר רוזנר: נכון.

יואב קיש: זה ברור.

תומר רוזנר: את זה צריך להסדיר כמובן.

רועי פולקמן: כן, אם הוא הסדיר אז זה מקל על המשרד.

גילי צימנד: אבל רק בהסכמת הרשות.

רועי פולקמן: איפה שיכולת להסמיך, הסמכת.

גילי צימנד: שנייה אני רוצה - - -.

יואב קיש: אם במש"מ הזה הסמכת אז לא צריך לבוא 12 פעמים.

גילי צימנד: אני מבינה.

גילי צימנד: אני רק רוצה לבקש שיוגדר, אם כבר כותבים בחוק, שהמש"מים האלו יעסקו בעסקים המרובים בעלי ההשפעות המקומיות, לא במעט הגדולים.

גילי צימנד: כי ממילא לא מתכוונים - - -

יואב קיש: רועי פולקמן, המשך בבקשה.

רועי פולקמן: בנוסח המקורי הייתה הגדרה שאפשרה בנסיבות מיוחדות, היה כתוב: "יעשה מאמץ - - -".

רועי פולקמן: אני חושב שאפשר למצוא לזה נוסח מקביל שבנסיבות מיוחדות יוכל, ופה צריך לחשוב אם רוצים - - -

תומר רוזנר: תגיד מה אתה רוצה.

רועי פולקמן: באישור שר הפנים או משהו כזה לבוא ולהגיד.

תומר רוזנר: מה שר הפנים?

יואב קיש: מה פתאום?

רועי פולקמן: אז באישור הוועדה.

תומר רוזנר: בדיוק.

רועי פולקמן: אפשר.

רועי פולקמן: נכון, כדי שלא יתחילו לספור לו ישיבה אחת שהוא לא הגיע אליה אם קרה משהו ולהגיד שבגלל זה הוא לא עומד בהוראות החוק.

רועי פולקמן: כדי שיהיה כאן איזה שלייקעס.

תומר רוזנר: רק שהוא יצטרך להסביר את זה.

רועי פולקמן: בסדר, להסביר ל - - -

יואב קיש: ברור, הוא לא יכול לא לבוא ולא להגיד.

נטע דרורי: לא כל כך ברור על מי תחול החובה כשאתה אומר "נותן אישור".

נטע דרורי: אתה מדבר ברמה של עובד מסוים?

רועי פולקמן: לא, מה פתאום?

תומר רוזנר: מי שתחליטו.

יואב קיש: מי שנותן האישור יחליט.

רועי פולקמן: נותן האישור זה המשרד.

יואב קיש: השר צריך להגיע...

נטע דרורי: זה בדיוק העניין – אני חושבת שיש איזשהו קושי בלהגיד שבהינתן שאנחנו גם יודעים שיש לנו בעיה של משאבים, אנחנו גם אומרים את זה מראש, ואנחנו גם אומרים שאנחנו מעוניינים לקדם את הדבר הזה ואנחנו מעוניינים גם להסמיך - - -

רועי פולקמן: אז תסמיכו.

נטע דרורי: במקום שאין יחידה סביבתית.

יואב קיש: דווקא המשרד להגנת הסביבה - - -

רועי פולקמן: לכם הכי קל כי אצלכם רוב האנשים מוסמכים.

יואב קיש: רגע, נציגת משרד המשרד האוצר חזרה.

רועי פולקמן: אז אני אגיד - -

יואב קיש: אתה לא.

רועי פולקמן: היא תגיד כן, אני אקל עליה.

רועי פולקמן: ..

יואב קיש: לא, אני רוצה לשמוע ממנה.

רועי פולקמן: בבקשה.

יואב קיש: קודם כל אני רוצה לדעת שזה בסמכות יוגב, הסגן הממונה לענייני מקרו, בהסכמתו.

ביאן ותד: זה בהסכמת הסגן האחראי על תחום תשתיות ונדל"ן אצלנו באגף.

רועי פולקמן: אבל הוא לא אחראי על תקנים.

יואב קיש: צריך לדבר עם יוגב.

רועי פולקמן: זה לא משנה.

רועי פולקמן: זו התחייבות - - - אתה רוצה להיכנס למי אחראי על מה בתוך המשרד?

ביאן ותד: זו התחייבות.

ביאן ותד: נעשתה בדיקה בתוך אגף תקציבים אצלנו במשרד.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: בואו נשמע.

ביאן ותד: לבקשת הוועדה אני מבקשת לחדד את הדברים שאמרתי קודם: הרפורמה והשינוי המוצע לא ייפול על חמישה תקנים.

ביאן ותד: בדיוני 2020 המשרדים - - -

יואב קיש: או-קיי.

יואב קיש: ענו לדרישתי, אז אנחנו ממשיכים כמו שאמרנו עם ההתנהלות הזו.

ביאן ותד: אבל חשוב לי לחדד ש - - -

יואב קיש: ברור, יציגו את הצרכים, יבחנו, ובסוף תתנו 50 תקנים.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: לא ייפול על חמישה.

ביאן ותד: במסגרת - - -

יואב קיש: אז הנושא הזה ברור.

יואב קיש: חסר לכם עוד משהו לניסוח?

תומר רוזנר: אם יהיה חסר נגיד לכם.

יואב קיש: רועי פולקמן, משהו נוסף?

רועי פולקמן: לא.

יואב קיש: משרד הפנים, בבקשה.

שחר פרלמוטר: לעניין סמכות הרשות המקומית להקים את זה, אני הבנתי שזה וולונטרי.

שחר פרלמוטר: עכשיו נעשה שינוי, אנחנו מבקשים להבין מה השינוי.

לירון אדלר: בכל מקרה ההקמה היא וולונטרית.

שחר פרלמוטר: ההקמה היא וולונטרית - - -

יואב קיש: השינוי הוא כזה, אני רוצה לחדד את ה-25.

יואב קיש: אני עונה לשאלה שלך.

שחר פרלמוטר: בחודש הראשון יש 25 ואחר כך - - - 26.

שחר פרלמוטר: מה קורה אחר כך?

יואב קיש: יפה, אני אענה.

יואב קיש: אנחנו אומרים – ואמרתי שצריך לראות איך אנחנו מנסחים את זה – רשאיות רשויות מעל 100,000 להקים - - -

מירה סלומון: שיתופי פעולה.

רועי פולקמן: רגע, כל רשות יכולה להקים.

רועי פולקמן: חובת ההתייצבות היא למרכזי שירות.

רועי פולקמן: גם רשות של 5,000 יכולה להקים.

רועי פולקמן: שיהיה ברור– כל רשות יכולה להקים.

רועי פולקמן: יכולים להיות 100 כאלה בארץ.

יואב קיש: לא מונעים מהם להקים.

יואב קיש: אני מדבר רק על חובת ההתייצבות.

יואב קיש: הנוסח כמו שהוא כרגע יחול על כל הרשויות.

יואב קיש: למקומות שבהם יש מעל 100,000 יש חובת התייצבות ולא יותר מ-25 כאלה.

יואב קיש: זה הכול.

יואב קיש: וזה צריך להיות כתוב, דרך אגב.

יואב קיש: במידה ויש דרישה ליותר מ-25 מקומות וישנם 25 מקומות שעומדים בתנאים שהגדרנו אזי יוציא שר הפנים תקנות בעניין.

שחר פרלמוטר: אבל ה-25 הראשונים לא טעונים אישור?

רועי פולקמן: לא.

יואב קיש: לא.

שחר פרלמוטר: איך אנחנו נדע?

תומר רוזנר: שמי שמקים יודיע לשר משרד הפנים.

יואב קיש: הראשונים – First come first served.

רועי פולקמן: ולמה המשרד צריך לדעת?

יואב קיש: ה-25 הראשונים – כל הקודם זוכה.

שחר פרלמוטר: ואז יש 26.

יואב קיש: אתה עוצר, אתה לא מאשר, ואתה - - -

תומר רוזנר: לא ביקשת - - -

יואב קיש: אין חובת התייצבות מעל 25.

יואב קיש: יהיה ניתן להחיל את חובת ההתייצבות מעל 25 רק עם תקנות שלכם במשרד הפנים.

יואב קיש: מה התקנות אומרות?

יואב קיש: זה מה שיקרה, הנה - - -

רועי פולקמן: שחר פרלמוטר צודק, הוא רוצה להבין.

שחר פרלמוטר: ראה, אני חוזר למשרד, אני רוצה לדעת להגיד לשר מה הוועדה מבקשת.

שחר פרלמוטר: מה הסמכות?

שחר פרלמוטר: איזו סמכות אתה מטיל עליו?

רועי פולקמן: הוא צודק, שאלה טובה.

יואב קיש: אני אעשה סדר – אני מתחיל פה - - -

שחר פרלמוטר: לקבוע הוראות לעניין מה?

יואב קיש: חברים, אנחנו מתחילים פה מהלך חדש ומשמעותי לטובת העסקים.

יואב קיש: בוודאי שיש לנו לא מעט רשויות שירצו – כשאני אומר "לא מעט" אני לא מדבר על אחת או שתיים – אבל להערכתי אני לא רואה מעל עשר או 20 לכל היותר, ואני עוד מגזים - -

רועי פולקמן: זו תהיה הצלחה אדירה.

יואב קיש: - - שמצד אחד גם מתאגדות, וגם מעל 100,000 תושבים, וגם דורשות שתגיעו לישיבות.

יואב קיש: ואם כן אז מצוין.

יואב קיש: ואם נגלה שכמו שאתה אומר – אמרנו First come first served בלי אפליה, רק מי שעובד מהר יותר יקבל.

יואב קיש: והיה והגיע מצב שאחר חודשיים, חמש שנים, חצי שנה, הגיע עדכון למספר 26 שרוצה חובת התייצבות, במקום הזה אנחנו מגדירים שלא יהיה מעל 25, זאת אומרת רק ה-25 הראשונים.

יואב קיש: תומר רוזנר, אתה רוצה לעשות את זה בתוספת, שיוגדרו - - -

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: הודעה לשר.

יואב קיש: הודעה לשר.

יואב קיש: כל מי שמקים, ומעל 100,000 תושבים, ועומד בקריטריון, ודורש – צריך להודיע לשר.

יואב קיש: השר ינהל את הרישום הזה.

יואב קיש: זה מה שאני מבקש.

יואב קיש: שחר פרלמוטר, אתם תנהלו את הרישום.

יואב קיש: אם הגעתם ל-26 – אתם מודיעים ל-26 שכרגע החובה לא חלה עד שתוציאו תקנות.

שחר פרלמוטר: אני לא יודע, אני מתנצל.

יואב קיש: הבנת או שזה עוד לא ברור?

שחר פרלמוטר: לא הבנתי.

יואב קיש: מה השאלה?

לירון אדלר: מה תהיה הסמכות לשנות את חובת ההתייצבות?

תומר רוזנר: מה תהיה הסמכות לשנות את סעיף כד שאנחנו נכתוב?

שחר פרלמוטר: לבטל 125 מרכזים שהוקמו?

מירה סלומון: זה לא מבטל, זה פשוט ממעיט.

מירה סלומון: זה מפחית את כמות הביקורים שחייבים לעשות ב-25 שנקבעו.

רועי פולקמן: מעל 25 אתם תוכלו לקבוע נהלים חדשים.

רועי פולקמן: הנוהל כאן הגדיר ל-25 הראשונים.

רועי פולקמן: מעבר לזה, מכיוון שיש בעיית משאבים, אתם במשרד הפנים תקבעו את הנוהל.

רועי פולקמן: הרי אפשר היה לומר שהכול ייקבע בנהלים של המשרד.

שחר פרלמוטר: אז זה לשנות את מספר הביקורים, את המספר עצמו?

רועי פולקמן: כן.

מירה סלומון: - - - התדירות - - -

יואב קיש: שחר פרלמוטר, הרי דין העומס על המשרדים - - -

הגר סלקטר: התקנות ממש ישנו את החוק?

תומר רוזנר: כן.

לירון אדלר: זה קרה לא אחת.

יואב קיש: אני אגיד ככה - - -

רועי פולקמן: למשל לדרוש התאגדות של 120,000 או 150,000.

שחר פרלמוטר: רגע, אז שר הפנים יהיה רשאי לתקן בצו את מספר הביקורים?

לירון אדלר: כן.

רועי פולקמן: ואת הכמות שמתאגדת.

שחר פרלמוטר: תגדירו, תגדירו.

שחר פרלמוטר: אנחנו רוצים להבין.

יואב קיש: למה צריך להגדיר את זה בחוק?

תומר רוזנר: כפי שכתוב בחוק שתוקפם של עסקים הוא ל-15 שנה ובתקנות השר משנה.

רועי פולקמן: נכון, אותו דבר.

שחר פרלמוטר: אני לא אמרתי, אני מנסה להבין קודם מה אתם רוצים לתת לי .

יואב קיש: אז אני אגיד.

יואב קיש: אם צריך אז שיהיה כתוב גם.

יואב קיש: אין לי בעיה, מכיוון שאני לא רואה את זה קורה ביום אחד, אני רואה את זה בתהליך ושהדבר יתבסס מעצמו.

יואב קיש: מי שיצטרך לתת את התשובה הזו שאתה כל כך מוטרד ממנה, יבחר בתשובה הנכונה בצורה קלה.

יואב קיש: תהיינה לו 2–3 אלטרנטיבות והוא יבחר את הדבר האחרון.

רועי פולקמן: נכון.

יואב קיש: היום, כשאנחנו עוד לא התחלנו, ואנחנו לא יודעים, אני נותן לך, שחר פרלמוטר, את הגמישות ואני אומר:

יואב קיש: בתקנות השר יוכל לשנות את כמות הביקורים, את המספר 25, אולי הוא יעלה את זה מ-100,000 ואת התחולה.

יואב קיש: אני נותן לך גמישות בעניין הזה.

רועי פולקמן: את כל הפרמטרים הוא יוכל לקבוע בתקנות.

רועי פולקמן: זה פשוט.

יואב קיש: ויכול להיות שהוא יתקצב יותר ויצליח להגדיל כי זו תהיה הצלחה וכולי.

רועי פולקמן: נכון.

תומר רוזנר: לנו זה ברור.

תומר רוזנר: אם זה לא ברור לשחר פרלמוטר שיגיד לנו ונענה לו.

יואב קיש: נכון, הוועדה יכולה לענות גם אחר כך.

נטע דרורי: ככל ששר הפנים יפעיל את הסמכות - - -

יואב קיש: רגע, אל תפריעי.

שחר פרלמוטר: ברשות.

שחר פרלמוטר: כמובן שהסמכות הזו היא ברשות.

שחר פרלמוטר: השר יהיה רשאי - - -

תומר רוזנר: לא, לא.

תומר רוזנר: הוא חייב.

תומר רוזנר: מעל 25 הוא חייב.

שחר פרלמוטר: הוא יכול לקבל החלטה שהוא לא משנה.

שחר פרלמוטר: לכן זה לא חובה.

רועי פולקמן: הוא יכול להגיד שהוא משאיר את זה מעל 25.

שחר פרלמוטר: לכן יש לומר "השר רשאי" ולא "השר יתקן".

תומר רוזנר: - - -זה לא בסדר.

רועי פולקמן: ברגע שאתה נותן לשר לקבוע אז הוא יכול לומר: "קבעתי שזה ימשיך להיות אחת לחודש ומעל 100,000".

תומר רוזנר: ומי ישלם?

לירון אדלר: הוא ימצא את הדרך.

תומר רוזנר: מה זה ימצא את הדרך?

תומר רוזנר: שיביא מהתקציב שלו.

רועי פולקמן: אז ינהלו דיון בתוך הממשלה - - -

שחר פרלמוטר: לצערי זה קורה ככה ואין לנו אפשרות לתאם.

שחר פרלמוטר: אנחנו בהחלט רוצים בהתייעצות עם שר האוצר לאור הנסיבות.

שחר פרלמוטר: לירון אדלר, תומר רוזנר, אין לנו כרגע אפשרות לתאם ככה "בשלוף" ואנחנו בהחלט רואים שאם כך הם פני הדברים אז שתהיה התייעצות עם שר האוצר.

יואב קיש: שחר פרלמוטר, תומר רוזנר, אין לנו כאן בעיה מהותית.

יואב קיש: לתפיסתי יש בעיה ניסוחית ואולי בעיית הבנה.

יואב קיש: אנחנו נעשה עוד דיון אם יהיה צורך.

יואב קיש: אתם הבנתם מה צריך.

יואב קיש: שבו עם נציגי משרד הפנים ואם תהיינה עוד שאלות אנחנו נערוך עוד דיון.

תומר רוזנר: לא צריך עוד דיון.

תומר רוזנר: מעל 25.

יואב קיש: מקובל.

נטע דרורי: על פניו גם אם נותני האישור עצמם שהם אלה - - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: זה בתקציב.

יואב קיש: זה בדיוני התקציב.

ביאן ותד: לא הבנתי.

יואב קיש: עוזרים לכם, גם יתייעצו אתכם.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: סיימנו את הנושא הזה.

יואב קיש: נציגי השלטון המקומי, יש לכם שינוי דעה בנושא הוועדה המייעצת?

מירה סלומון: כן, אדוני, אנחנו מבקשים משקיף שימונה על ידינו.

יואב קיש: מי זה "על ידינו"?

מירה סלומון: על ידי יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, הארגון המייצג את מרבית הרשויות המקומיות.

יואב קיש: אז זה מה שיהיה.

מירה סלומון: אני רוצה לומר ליועץ המשפטי לוועדה שיש דברי חקיקה מודרניים שנוקבים בשם המפורש של מרכז השלטון המקומי ויש דברי חקיקה מודרניים שמתייחסים - - -

יואב קיש: אז את רוצה שעכשיו נעשה תיקון עקיף בכל המקומות ונתקן את זה?

מירה סלומון: אני לא חושבת שזה משהו שיהיה מונח בפני הוועדה.

יואב קיש: אני מבקש להוסיף לוועדה המייעצת משקיף מטעם ארגון - - -

מירה סלומון: שמייצג את מרבית הרשויות המקומיות.

שחר פרלמוטר: מה נאמר פה?

יואב קיש: הם ביקשו משקיף לוועדה המייעצת.

תומר רוזנר: שהם ימנו.

יואב קיש: הם ימנו משקיף לוועדה המייעצת.

שתי חלופות: 1.

שתי חלופות: כל מצביע, בהסכמות עם משרד הפנים.

שתי חלופות: 2.

שתי חלופות: משקיף במינוי שלנו.

שתי חלופות: אנחנו בחרנו את האופציה השנייה.

שחר פרלמוטר: מבקש לבדוק זאת מול לשכת שר הפנים.

יואב קיש: תבדוק, זה מה שאני רוצה.

יואב קיש: רק שנייה, מה נציגי המשטרה רוצים?

אורטל בלילטי: אני אורטל בלילטי מהמשטרה.

אורטל בלילטי: יש לי הערה כללית.

אורטל בלילטי: מאחר ואצלנו הדברים עובדים קצת אחרת – העסקים בדרך כלל מזמינים אותנו כדי שאנחנו נבקר במקום, נקבע את התנאים, הם חותמים על התנאים וכולי, אנחנו העברנו מסמך מפורט למפכ"ל כדי לקבל את עמדתו.

אורטל בלילטי: ברגע שהיא תתקבל אנחנו נעדכן את הוועדה.

יואב קיש: אני לא הבנתי.

תומר רוזנר: הם לא רוצים להיות במרכז שירות.

יואב קיש: אתם לא רוצים להיות מחויבים להגיע למרכז השירות?

אורטל בלילטי: כן.

יואב קיש: נציגי השלטון המקומי, אתם רואים צורך שהמשטרה תהיה מחויבת להגיע למרכז שירות?

מירה סלומון: בוודאי.

נפתלי קאיקוב: בוודאי.

נפתלי קאיקוב: מה זאת אומרת?

ישראלה מני: יש לנו לא מעט סוגיות מול המשטרה.

ישראלה מני: יעיד על זה שי ברמן, יעידו על זה הנוכחים.

אורטל בלילטי: הצורה שבה אנחנו מתנהלים היא אחרת.

אורטל בלילטי: לא שולחים אנשים לתחנת משטרה כדי שיקבעו להם את התנאים אלא להיפך, אנחנו מגיעים למקום, רואים את המקום, מטילים את התנאים, בעל העסק חותם על התנאים.

יואב קיש: אבל יכול להיות הרבה פעמים שתהיינה דרישות שונות, תיאומים.

יואב קיש: בסוף אנחנו באים לקראת העסקים.

יואב קיש: יכול להיות עסק שיש לו שאלות גם מול המשטרה, גם מול משרד הבריאות, גם מול משרד הפנים והשלטון המקומי.

יואב קיש: אני רוצה לתת לאותו בעל עסק לבוא פעם בחודש למרכז גדול שבו תיתנו לו שירות.

יואב קיש: במידה מסוימת, מה לעשות.

רועי הראל: זה אותו שוטר ל-11 מועצות.

רועי הראל: מה זה פעם בחודש?

רועי הראל: הוא לא נמצא בשטח.

רועי פולקמן: זה מקום אחד.

רועי הראל: הבנתי מה זה.

רועי הראל: אבל תחשוב, יום פה יום שם - - -

יואב קיש: אתה מקבל תקן.

רועי הראל: תקן אחד ארצי לתיאום.

רועי הראל: לא לשבת בכל מושב.

יואב קיש: מצדי שילך.

אורטל בלילטי: יש להבין שאצלנו האופציה של הסמכה היא לא רלוונטית ולכן זה רק - - -

רועי פולקמן: בסדר.

יואב קיש: אני לא בטוח שזה נכון.

יואב קיש: גם על זה אתם במשטרה צריכים לעשות חושבים.

יואב קיש: אני לא מקבל את עמדת המשטרה בעניין הזה.

הגר סלקטר: בקשר ליכולת להסמיך, משרד המשפטים - - -

יואב קיש: לגבי העברת סמכות של שוטר.

הגר סלקטר: לא ניתן להעביר סמכות של שוטר למי שאינו שוטר.

הגר סלקטר: בזה משרד המשפטים בעמדה אחת עם המשטרה.

אורטל בלילטי: - - -

הגר סלקטר: לגבי הסמכה, להסמיך בסמכויות של המשטרה זה בלתי אפשרי.

תומר רוזנר: אנחנו לא מדברים - - -

יואב קיש: תן לה לסיים.

הגר סלקטר: איני אומרת שאין אפשרויות אחרות אבל להסמיך זה לא אפשרי.

רועי פולקמן: אבל זה לא מה שהוצע פה.

רועי פולקמן: דובר על כך שאותן סמכויות רישוי – וסמכות רישוי איננה סמכות שוטר – בחוקים שבהם מגדירים סמכויות - - -

תומר רוזנר: הסמכות מוענקת על ידי השר, לא על ידי המשטרה.

מירה סלומון: נכון, היא בכלל יונקת מה - - -

רועי פולקמן: ולכן אין הקבלה בין סמכות רישוי לסמכות שוטר.

מירה סלומון: נכון.

הגר סלקטר: יש הבדל.

הגר סלקטר: זה לא שאתה - - -

רועי פולקמן: זו סמכות רישוי שמגיעה מכוח סמכויות אחרות.

רועי פולקמן: אותם אפשר להסמיך.

רועי פולקמן: היה את הדיון הזה גם על פקחים.

רועי פולקמן: זה שהמשטרה מקנה את סמכות הרישוי לשוטר לא אומר שזו סמכות שוטר.

רועי פולקמן: ולכן חוקית זה פשוט לא - - -

מירה סלומון: נכון.

נפתלי קאיקוב: יש גם שיטור עירוני.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, לא מדובר כאן בסמכויות שוטר.

רועי פולקמן: סמכויות שוטר נקבעות בפקודת המשטרה.

רועי פולקמן: אלו סמכויות רישוי שבהן לא קובעים שום דבר על סמכויות שוטר.

רועי פולקמן: אמרו ששוטר יכול לקבל גם סמכויות רישוי.

רועי פולקמן: זה לא אותו דבר.

הגר סלקטר: אנחנו מבקשות לחדד.

הגר סלקטר: אמרתי שדברים אחרים יכול להיות שהם כן אפשריים.

רועי פולקמן: אבל זו הייתה השאלה, על סמכויות רישוי.

מירה סלומון: המשרד לביטחון פנים מסמיך.

תומר רוזנר: רק דקה אני אסביר.

אפרת טפליץ: העיקרון עצמו הוא שמישהו מטעמם או משהו כזה הוא לא בעייתי מבחינת משרד המשפטים.

אפרת טפליץ: רק המונח "הסמכה" הוא לא רלוונטי.

יואב קיש: תודה, הדיון הסתיים.

יואב קיש: אני מבקש שקט.

יואב קיש: בבקשה תומר רוזנר.

תומר רוזנר: הסמכות בתחום רישוי עסקים מנויה בסעיף 6 בחוק רישוי עסקים.

תומר רוזנר: הסעיף קובע שהשר הוא הגורם המסמיך.

תומר רוזנר: אין זכר למילה שוטר.

מירה סלומון: נכון.

תומר רוזנר: השר הסמיך שוטרים במקרה.

תומר רוזנר: יכול היה להסמיך את עובדי המשרד לביטחון פנים או עובדים של גורמים אחרים ולכן השר בהחלט יכול להסמיך את עובד הרשות המקומית למלא את הסמכויות הנוגעות לרישוי עסקים.

תומר רוזנר: אין בסמכויות הנוגעות לרישוי עסקים הפעלת כל סמכות של שוטר.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: לדעתי סיימנו את ה One stop shop הזה.

תומר רוזנר: לא סיימנו, יש את נושא הגדרת מפעלי A.

יואב קיש: לעניין מפעלי A אנחנו צריכים גם את הוועדה המייעצת.

עמיר יצחקי: אנחנו במשרד הבריאות ניאלץ להסתייג מנושא הזה.

יואב קיש: אין בעיה.

תומר רוזנר: להסתייג ממה?

יואב קיש: לא יודע, שיסתייג ממה שהוא רוצה.

יואב קיש: עמיר יצחקי, אתה צריך להודיע ממה אתה מסתייג.

יואב קיש: תומר רוזנר, זה לא בכתב?

תומר רוזנר: אחר כך השר צריך להביא הצעה בכתב.

עמיר יצחקי: אני מסתייג מן ההצעה הזו.

תומר רוזנר: איזו הצעה?

יואב קיש: מחובת ההתייצבות.

עמיר יצחקי: מחובת ההתייצבות.

עמיר יצחקי: מכל המרכז בלי שנותנים לנו בכלל את היכולת לתת מענה אמתי.

תומר רוזנר: תעבירו מכתב חתום בידי השר.

יואב קיש: אנא העבירו אלינו הסתייגות בכתב.

יואב קיש: תודה.

תומר רוזנר: ולכן הם צריכים הגדרה.

יואב קיש: ולכן אנחנו צריכים את ההגדרה למפעלי A.

לירון אדלר: לוועדה המייעצת?

יואב קיש: הם יוצאים גם מהוועדה המייעצת אבל גם בOne stop shop-.

יואב קיש: אני לא רוצה ב-One stop shop מפעלי A.

יואב קיש: אתם אמרתם רק C.

יואב קיש: אני אומר: לא רק C אלא גם לא יהיה A.

גילי צימנד: רצינו שרק C יהיו.

יואב קיש: נכון, אתם רציתם שרק C יהיו.

יואב קיש: יהיו C ו-B.

יואב קיש: A לא יהיו.

יואב קיש: האם העברתם לוועדה את ההגדרה ל-A?

גילי צימנד: אני רוצה להקריא את ההצעה שלנו.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע הגדרה ל-A, לא את ההצעה שלכם.

גילי צימנד: אדוני, זה קצת יותר מורכב, ברשותך.

גילי צימנד: ההגדרה ל-A שונה בין סקטור לסקטור.

גילי צימנד: אין איזו הגדרה אחת.

גילי צימנד: לכן אני רוצה להציע הגדרה כללית.

יואב קיש: לא הבנתי.

גילי צימנד: אני רוצה להציע שיוחרגו מהוועדה המייעצת עסקים במסלול המיוחד שאין עבורם מפרט אחיד.

תומר רוזנר: מה זה המסלול המיוחד?

רועי פולקמן: זה כל העסקים.

גילי צימנד: אני אשלים את ההגדרה.

גילי צימנד: יש הגדרה.

יואב קיש: אז תגדירי.

גילי צימנד: אני מנסה להגדיר.

יואב קיש: אני רוצה שתקריאי את ההגדרה שקיימת היום.

יואב קיש: לא מה שאת מציעה.

יואב קיש: אני רוצה את ההגדרה שלכם ל-A.

יואב קיש: אם אין לכם אז תגידי שאין.

גילי צימנד: A אלו עסקים בעלי השפעות משמעותיות, זאת ההגדרה.

יואב קיש: זו כל ההגדרה?

גילי צימנד: ויש לנו אל מול זה פירוט מה זה משמעותי בכל סקטור וסקטור.

גילי צימנד: זה לא משהו אחד כללי.

גילי צימנד: יש לזה אבחנות בין הסקטורים.

גילי צימנד: מה לעשות?

גילי צימנד: זה עולם תוכן קצת מורכב.

גילי צימנד: יש פירוט ואנחנו רוצים להציע שיוחרגו מהוועדה המייעצת עסקים במסלול המיוחד או עסקים שיש להם מפרט אחיד ככל שהם בעלי השפעה סביבתית משמעותית, כפי שנפרסם.

יואב קיש: עצרי בבקשה.

יואב קיש: אני עוד רגע הולך לשנות את ההחלטה שלי והכול יהיה.

יואב קיש: לא מוכן להגדרה - - - אתם עושים לי מאחורי הגב וחושבים שלא אשים לב.

יואב קיש: לא יהיה.

יואב קיש: אם אתם לא מסוגלים לתת הגדרה ברורה שמתייחסת לאותם 450 מפעלים תגידי לי "לא מסוגלת" ואז אחליט מה שארצה.

יואב קיש: אני לא מוכן לקבל את האמירה הזו.

גילי צימנד: אנחנו יכולים לפרסם את הקריטריונים לאותם העסקים.

גילי צימנד: יש קריטריונים.

יואב קיש: מה הם?

גילי צימנד: קריטריונים לפי חומרי גלם, כמויות ייצור, הספק אנרגטי.

גילי צימנד: בכל סקטור זה קריטריון שונה.

גילי צימנד: אין קריטריון חד ערכי.

גילי צימנד: זה נלקח מדירקטיבות אירופאיות.

גילי צימנד: אנחנו לא מתנהלים - - -

תומר רוזנר: כל עוד אין החרגה.

יואב קיש: ברור.

גילי צימנד: מה שאני רוצה לומר, שאנחנו מבקשים שגם עסקי B יוחרגו.

יואב קיש: לא יהיה.

יואב קיש: אתם תתנו תקנות ל-A ואנחנו נחליט.

יואב קיש: כרגע את אפילו לא יודעת להגיד לי מה זה A ומה זה B.

גילי צימנד: אני יודעת להגיד.

יואב קיש: לא את לא יודעת.

גילי צימנד: אני יודעת רק שזו טבלה ארוכה של קריטריונים.

יואב קיש: אז אני אקבל אותה בתקנות ואנחנו נעשה.

גילי צימנד: מה שאני רוצה להגיד שאם זו התשובה אנחנו שוקלים להגיש הסתייגות לחוק ולהגיע לוועדת - - -.

יואב קיש: אז תחליטו אם אתם רוצים להגיש הסתייגות.

יואב קיש: אני רק אומר שכרגע בגלל שאין הגדרה ברורה של A במשרד להגנת הסביבה- - -

גילי צימנד: יש רשימה של קריטריונים.

יואב קיש: הקריטריונים האלו יבואו בתקנות, ואנחנו נקבע את זה באישור הוועדה.

ביאן ותד: אשמח לשמוע ממשרד הפנים לגבי התקנות שביקשו שזה יהיה בהתייעצות עם שר האוצר, מה השיקולים שלפיהם הם מבקשים את זה, ובהתאם לשיקולים, לפי מה ששמעתי.

ביאן ותד: לא בוועדה.

יואב קיש: סיימתי עם זה עכשיו, אני לא חוזר לזה.

יואב קיש: אם את רוצה תעשי אחר כך שיחה עם נציגי האוצר.

יואב קיש: אם הנושא הזה לא יהיה ברור אז אחזור אליו בסוף.

יואב קיש: כרגע אני לא חוזר אליו.

קרן גלאון: יש לנו שתי הערות קטנות לנוסח.

קרן גלאון: 1.

קרן גלאון: מאחר ומתחילת 2020 זה יהיה חובה אנחנו מבקשים - - -

יואב קיש: מה חובה?

יואב קיש: רק ההתייצבות ב-2020?

קרן גלאון: כן.

קרן גלאון: אנחנו מבקשים שתהיה חובה מקבילה לרשויות המקומיות לשלוח כעשרה ימים קודם את סדר-היום עם פירוט העסקים הרלוונטיים, שלא באים טבולא ראסה אלא אנחנו מאתרים ושולחים את הנציגים המתאימים.

יואב קיש: הגיוני.

קרן גלאון: זה הדבר הראשון.

יואב קיש: נא להוסיף את זה.

תומר רוזנר: רגע, עשרה ימים מראש – תגידי בדיוק מה את רוצה.

קרן גלאון: סדר-יום, פירוט לעסקים שיידונו על הסוגיות שעל הפרק.

יואב קיש: עסקים לא באים סתם.

יואב קיש: קובעים להם פגישות והם צריכים לדעת.

קרן גלאון: כדי שנדע איזה נציג לשלוח.

יואב קיש: יכולים לכתוב בסדר-היום שבשעתיים הראשונות יבואו נציגי מסעדות, יכול להיות שיום אחד יוקדש למספרות וכולי.

יואב קיש: מה נושאי הדיון.

מירה סלומון: לא חייבים את שם העסק אלא את הפריטים שיידונו.

קרן גלאון: כמובן שככל שיהיו רשומות לעסק נוכל לבוא יותר מוכנים.

יואב קיש: הערה טובה.

קרן גלאון: הדבר השני שאנחנו מבקשים זה שבסעיף ייכתב שמטרות הישיבה הן מתן מידע.

קרן גלאון: אנחנו חושבים שזה מספיק.

קרן גלאון: היום כתוב בסעיף "מתן מידע, ייעוץ והכוונה".

קרן גלאון: אנחנו מבקשים למחוק את המילים "ייעוץ והכוונה".

קרן גלאון: לא בגלל שזה לא יינתן אלא פשוט בגלל שזה מכוסה במתן מידע ואנחנו לא רוצים להרחיב את החבות שלנו.

קרן גלאון: כשאנחנו נותנים מידע זה מכסה הכול.

קרן גלאון: אנחנו לא מייעצים ולא מכווינים.

קרן גלאון: אנחנו ניתן לו מידע מה המשרד - - -

יואב קיש: מה זה מידע?

יואב קיש: אתם יכולים לומר לו אם התוכנית מאושרת או לא?

קרן גלאון: אנחנו יכולים לומר אם התוכנית מתאימה למפרט או לא.

יואב קיש: ומה המשמעות של האמירה "מתאים למפרט"?

יואב קיש: אם הוא עושה את התוכנית בדיוק כפי שאמרת - - -

קרן גלאון: אז התוכנית תהיה מאושרת.

יואב קיש: זאת אומרת שחוות הדעת שאתם נותנים מחייבת אתכם.

יואב קיש: אם עמדו בדרישות שלכם אז חוות הדעת מחייבת.

קרן גלאון: נכון.

יואב קיש: זה לכל נותני האישורים.

קרן גלאון: אנחנו לא קוראים לזה חוות דעת.

קרן גלאון: אנחנו רוצים לקרוא לזה מתן מידע.

קרן גלאון: אנחנו ניתן את המידע כפי שאמרו.

קרן גלאון: אם לא מבינים את המשרד אז הגורמים המקצועיים שלנו יסבירו.

קרן גלאון: אבל זה לא ייעוץ והכוונה.

קרן גלאון: אנחנו לא מכווינים את העסקים ולא מייעצים להם.

שי עג'מי ליבוביץ: למה לא?

יואב קיש: הכוונה אולי לא, אולי ייעוץ.

קרן גלאון: אלו המילים בחוק.

קרן גלאון: אנחנו גם לא מייעצים להם האם לפתוח את העסק.

יואב קיש: אבל מה זה מידע?

יואב קיש: את יכולה להגיד לו "שמע, חסר לך פה חלון".

שי עג'מי ליבוביץ: מה רע בייעוץ והכוונה?

לילך דחוח: מידע זה כמו להפנות למפרט.

יואב קיש: "חסר פה חלון" זה לא מידע, זה כבר ייעוץ.

יואב קיש: "תוסיף פה חלון ואז התוכנית שלך תהיה בסדר" .

יואב קיש: אני לא יכול להגיד שזה מידע.

יואב קיש: זה ייעוץ, וחשוב שתיתנו אותו.

יואב קיש: עם המילה "הכוונה" קשה לך?

יואב קיש: אז מספיק "ייעוץ" מבחינתי.

יואב קיש: אפשר להוריד את ההכוונה.

יואב קיש: "ייעוץ" נשאר.

יואב קיש: ואמרנו שבכל מקרה הדרישות האלה תהיינה מחייבות גם את נותני האישורים אחר כך.

תומר רוזנר: בואו נכתוב שבעל עסק שקיבל מידע וייעוץ כאמור יוכל להסתמך עליו.

קרן גלאון: זה צריך להיות בכתב כי אחר כך הוא יגיד "אמרו לי" ו-"לא אמרו לי" וכולי.

קרן גלאון: זה חייב להיות בכתב.

תומר רוזנר: לא יתנו בכתב.

יואב קיש: למה לא יתנו?

יואב קיש: אז שיהיה בפרוטוקול של הישיבה.

תומר רוזנר: אין פרוטוקול.

תומר רוזנר: זו לא ישיבה.

קרן גלאון: אבל אתה מבין מה יקרה אחר כך.

קרן גלאון: מספיק שאדם לא הבין ויאמר "אמרו לי" ו-"לא אמרו לי" וכולי.

לילך דחוח: אז תיתנו לו את זה בכתב.

יואב קיש: תומר רוזנר, לזה אני לא מסכים.

יואב קיש: אני מבקש שהישיבות שיתנהלו במרכז יכללו פרוטוקול סיכום.

יואב קיש: לא חייב פרוטוקול דיון.

יואב קיש: תמצית סיכום שתחייב, ויגידו נותני האישורים שהם מסכימים וזהו.

יואב קיש: ואז זה בכתב, וזה נעשה, וזה במקום, וככה עובדים.

רועי הראל: אפשר שאלה?

יואב קיש: כן.

רועי הראל: לאור העובדה שכל נותני האישורים חויבו להשתתף במרכזים, אנחנו נבחן שוב את סוגיית ההאצלה שבסעיף 6(א), אם אנחנו נוכל להוסיף לסעיף זה תוספת שאומרת שככל שהוסמך עובד כאמור באותו סעיף, ונמצאו הנחיות או הוראות סותרות שנתן אותו עובד רשות שהוסמך ונותן האישור, יגברו הוראות נותן האישור.

יואב קיש: לא הבנתי.

רועי הראל: עובד הרשות שהוסמך, ויושב באותו מרכז, ונותן ייעוץ מקדים לאותם בעלי עסקים, יכול להיות שלא הבין לאשורו את המפרט או - - -

יואב קיש: אבל אז אתה מעקר מתוכן את ה - - -

רועי הראל: לא, אני לא מעקר, במידה ו - - -

יואב קיש: ואם הוא בסוף אומר משהו - - -

רועי פולקמן: אם זה יקל עליהם להסמיך - - -

יואב קיש: אתה לא יכול להסמיך בלי סמכות.

רועי פולקמן: יש סמכות.

רועי הראל: בסוף זה אותו עובד שהוסמך ולא חי את ההוויה, ובסוף המשטרה כן רוצה לעשות את הבקרה והוא יישב וייתן את הייעוץ.

רועי הראל: ודאי, על זה מדובר.

רועי הראל: שאותו עובד- - -

יואב קיש: אני רוצה להבין, אתה לימדת בחור כיצד לבחון - - -

רועי הראל: הסמכתי עובד רשות מקומית.

רועי הראל: הוא יושב באותו מרכז ובא בעל עסק להתייעץ: "תסביר לי," הוא אומר לו: "כך וכך צריך לעשות".

יואב קיש: נכון.

נפתלי קאיקוב: יופי, התחלת טוב, אבל.

נפתלי קאיקוב: ..

רועי הראל: או שאותו בעל עסק משום מה פנה וביקש את עמדת המשטרה, או שהגיע אליו בקר משטרה לעסק ובדק אותו.

רועי הראל: והבקר אומר לבעל העסק: "שמע, יש צורך בארבע מצלמות ולא בשתי מצלמות".

רועי הראל: יאמר בעל העסק: "אבל אמרו לי כך", ברור שבתום לב.

יואב קיש: אבל זו בעיה כי אז ההסמכה שלך לא - - -

רועי הראל: מאוד יכול להיות.

רועי הראל: חייב להיות פה משהו מצד שני - - -

נפתלי קאיקוב: זה חוסר הוודאות.

רועי הראל: בדיוק, חיים בחוסר וודאות.

תומר רוזנר: הבקשה של נציג המשרד לביטחון פנים מחזירה אותנו למצב אי-הוודאות שהיינו בו עד עכשיו, שזה בדיוק מה שאנחנו רוצים למנוע.

תומר רוזנר: שיבוא אחד ויגיד ככה והשני יגיד ככה והשלישי יגיד ככה.

תומר רוזנר: יש לנו ניסיון בדבר הזה מהמשרד להגנת הסביבה שהסמיך יחידות סביבתיות ברשויות המקומיות.

תומר רוזנר: מה שקורה, ההסמכה הזו כפופה להנחיות מאד מהודקות - -

מירה סלומון: קפדניות.

תומר רוזנר: - - שהמשרד נותן לגורמים המוסמכים.

תומר רוזנר: המשטרה, או מי שהשר לביטחון פנים הסמיך לעניין הזה מוזמן לכתוב הנחיות ברורות למי שהוא יסמיך, אם הוא יחליט להסמיך, מקרב הרשויות המקומיות ואם הם יחרגו מאותן ההנחיות אז הם פעלו מחוץ להסמכה.

תומר רוזנר: ולכן הנטל הוא עליכם לכתוב לגורמים הרלוונטיים את ההנחיות בצורה הברורה ביותר.

עמיחי פרישר: אפשר להציע הצעה?

יואב קיש: כן.

עמיחי פרישר: רק מציע, אם לא מקובל אז לא מקובל.

רועי פולקמן: החלק המשמח במה שנאמר כאן – וזה בדיוק מה שהסעיף הזה אמור היה לעשות – זה שזה מעודד את המשרד לביטחון פנים לייצר הסמכות.

רועי פולקמן: והם צריכים להיות רגועים.

רועי פולקמן: כבר אני מבסוט ממה שאמרת, רועי הראל, כי זה אומר שאתה לא רוצה להגיע 12 פעמים - - -

קריאה: זאת אומר שנפלת למלכודת, אבל לא חשוב.

קריאה: ..

נפתלי קאיקוב: לא, הוא אמר "אם"...

רועי פולקמן: מבחינתי אם אתה לא רוצה להגיע ל-12 זה מצוין וזה מה שאנחנו רוצים.

רועי פולקמן: אבל אומר כאן היועץ המשפטי שגם בהגנת סביבה בסוף אתה יכול להגדיר מה האדם שהסמכת אותו רשאי ומה לא.

רועי פולקמן: ואז יכול להיות שלדברים הרגישים יותר אתה לא מסמיך אותו ואז יהיה חייב לבוא נציג שלך, ויהיו דברים, שהם 70% מהנושאים - - -

קריאה: אפשר להעיר הערה?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אל תדבר ככה לתוך המיקרופון כי זה מפריע.

יואב קיש: אתם לא צריכים להתערב בדיון.

רועי הראל: בסוף המשטרה רוצה לתת את שירות הרישוי וגם למלא את חובתה לציבור בפיקוח והכוונה.

רועי הראל: כי בסוף את האזרח לא מעניין מי נתן או לא.

רועי הראל: האשמה תהיה על המשטרה.

רועי פולקמן: אנחנו לא רוצים שתתעסקו ברישום.

רועי פולקמן: זו טעות חמורה שאתם בכלל שם.

יואב קיש: לא, יש להם דברים שהם מאוד רלוונטיים.

רועי פולקמן: אני אמרתי את זה באחד הדיונים - - -

רועי הראל: אבל זה לא נושא הדיון ואני לא מוסמך לענות לך על זה.

יואב קיש: רועי, אתה לא יכול, יש הרבה אספקטים למשטרה בענייני רישוי.

יואב קיש: רועי פולקמן, תודה.

רועי הראל: כמה ארגוני פשיעה תפסנו ב- - - על הפיצוציות.

רועי הראל: כמה?

יואב קיש: אני רוצה להתקדם.

יואב קיש: רועי פולקמן, זה מפריע.

יואב קיש: אתה רוצה שאני אוציא את חבר הכנסת היחידי שיושב בדיון.

יואב קיש: ..

רועי פולקמן: לפחות קרא לי בקריאה ראשונה...

יואב קיש: שחר פרלמוטר רוצה לשאול שאלה שאני חייב לו מקודם.

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: רגע, לפני זה, משרד המשפטים – אני הבנתי שיש חילוקי דעות בין מישהו אצלכם לבין הייעוץ המשפטי של הוועדה בנושא השאילתה של משרד הבריאות.

הגר סלקטר: נכון.

יואב קיש: אני מבקש מאותו אדם שיגיע לפה כי אני רוצה לנהל את הדיון הזה.

יואב קיש: אני רוצה לחתוך את זה.

הגר סלקטר: אני פה.

יואב קיש: את הנציגה?

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: שיבוא הרפרנט של חופש העיסוק שטוען שיש בעיה.

יואב קיש: אנחנו לא חושבים שיש בעיה של חופש עיסוק.

יואב קיש: רק רגע, אסביר את הבעיה.

יואב קיש: לתפיסתנו אין בעיה של חופש עיסוק - - -

הגר סלקטר: בכל הסעיף המסמיך?

הגר סלקטר: גם לייעוץ המשפטי של הוועדה אין בעיה עם זה?

יואב קיש: כן.

הגר סלקטר: בכל הסעיף?

תומר רוזנר: בסעיף שאמרתי לך שאנחנו מסכימים לו.

תומר רוזנר: רק של נאמני בריאות.

תומר רוזנר: לא נאמני מקצוע ולא מעבדות.

תומר רוזנר: אתם רוצים אבל אנחנו גם לא מסכימים.

הגר סלקטר: אני אתייחס רגע מהתחלה.

יואב קיש: אנחנו רוצים להוסיף את נושא נאמני הבריאות.

יואב קיש: אם ישנה התנגדות לגבי זה אבקש שמי שרלוונטי להתנגדות זו יהיה נוכח בדיון.

יואב קיש: זה הכול.

הגר סלקטר: אני רוצה להגיד משהו.

הגר סלקטר: אין לי בעיה ואני אנסה לגרום לזה לקרות, אבל הסעיף הזה נשלח אלינו אתמול לראשונה ב-18:00.

הגר סלקטר: הסעיף כפי שנשלח אלינו מעורר שאלות של חופש עיסוק, של הפרטה, של רגולציה ושל הסמכת מעבדות.

תומר רוזנר: אנחנו לא מדברים על הסמכת מעבדות.

יואב קיש: הכול החוצה.

יואב קיש: רק נאמני בריאות.

הגר סלקטר: או-קיי.

יואב קיש: אז כבר הורדנו את הבעיה.

תומר רוזנר: הגר סלקטר, רק נאמני בריאות.

הגר סלקטר: אני מבינה, תומר.

יואב קיש: זה בינתיים דיון פרטי.

נפתלי קאיקוב: תרגישו בנוח...

הגר סלקטר: כשמבקשים לקבוע בחוק הסמכה שכרוכה בהכבדה על חופש העיסוק, אנחנו דורשים סמכות מפורטת.

הגר סלקטר: את זה אני אומרת בעקבות התייעצות עם אנשי חופש העיסוק שלנו.

הגר סלקטר: אתם רוצים שהם יגיעו לכאן כדי להגיד את זה?

הגר סלקטר: אני אנסה לגרום לזה לקרות.

הגר סלקטר: אבל מעבר לזה שאנחנו דורשים הסמכה מפורטת בחוק, ואז צריך להבין קצת יותר טוב מה בדיוק משרד הבריאות רוצה.

הגר סלקטר: כששואלים את השאלות הם עדיין לא יודעים לענות באופן מלא מה אותו בן אדם רוצה, מה המשמעות של כישלון בבחינה הזו שהוא רוצה לעשות לנאמנים האלו.

הגר סלקטר: האם בן אדם לא יוכל להפעיל את העסק בגלל זה?

הגר סלקטר: יש לזה השפעות משמעותיות על בעלי עסקים.

הגר סלקטר: לכן, גם מבחינה פרוצדורלית, להכניס את זה יום לפני הדיון האחרון או שני דיונים לפני ההצבעה בקריאה השנייה והשלישית זה מאוד בעייתי.

הגר סלקטר: אנחנו יכולים לתת לזה מענה אבל אנחנו צריכים יותר מ-15 השעות האלה.

אומר כך: תודה.

אומר כך: אנחנו חוזרים חזרה לשאלה של המשטרה.

עמיחי פרישר: אני אנסה.

יואב קיש: בבקשה.

עמיחי פרישר: כפי שאמרנו בפיקוח רגיל, אם הגיע פקח אחרי פיקוח ראשון והוא רוצה לשנות אז עליו לעלות לדרג גבוה יותר.

יואב קיש: מה?

עמיחי פרישר: הצענו בסעיף 8(ה) שאם פקח מגיע אחרי פקח ורוצה לשנות את - - -

תומר רוזנר: אין דבר כזה.

תומר רוזנר: מה פתאום?

תומר רוזנר: רק בעל העסק יכול לערער.

נפתלי קאיקוב: מה, ישקיעו מיליונים ואז תגידו "טעיתי"?

לירון אדלר: אם הוא רוצה לשנות את הדרישה - - -

עמיחי פרישר: הוא צריך לעלות לגורם גבוה יותר במחוז?

תומר רוזנר: סליחה, אתה צודק.

תומר רוזנר: מפקד המחוז.

עמיחי פרישר: אז הוא צריך לעלות למעלה.

עמיחי פרישר: אותה פרוצדורה.

תומר רוזנר: בסדר, נשמע לי סביר.

עמיחי פרישר: זה כדי לגרום למשרד לביטחון פנים שהם ירצו להסמיך.

יואב קיש: שמעת, רועי הראל?

יואב קיש: זה היה מיועד אליך.

רועי הראל: אנחנו היינו בדיון עם חבר הכנסת פולקמן.

יואב קיש: פולקמן, אתה עוד פעם מפריע לי?

יואב קיש: בבקשה תסבירו.

יואב קיש: תומר רוזנר, אתה רוצה להסביר את מה שהם הציעו?

תומר רוזנר: לא, אני לא גונב קרדיטים.

תומר רוזנר: ..

יואב קיש: אז הנה, הקשיבו לפתרון.

יואב קיש: בבקשה עמיחי.

תומר רוזנר: להצעה.

יואב קיש: תציע, שי עג'מי.

שי עג'מי ליבוביץ: בסעיף 8(ה) יש פרוצדורה שבה פקח של אותו נותן אישור יכול לשנות הוראות פיקוח קודמות.

שי עג'מי ליבוביץ: וזה בעצם אחד משלושה תנאים: או שזה מופיע במפורש במפרט, או שזה כתוב במפורש בדין אחר, או שהגורם הבכיר במחוז אישר את זה.

שי עג'מי ליבוביץ: יש לראות את הבקר שהסמכתם ברשות המקומית כאילו הוא מפקח מטעמכם, ולכן שינוי של זה יהיה כפוף לאותה הפרוצדורה.

תומר רוזנר: זה מה שהם ביקשו.

רועי הראל: אין לנו פה מחלוקת על מה שכתוב.

רועי הראל: יש בעצם אי-הבנה של אחד משני הגורמים מה כתוב במפרט.

רועי הראל: בסוף, כפי שאתה אומר, בעל העסק עשה מה שציוו עליו וזה שאמר לו מה לעשות לא הבין את המפרט.

זה ככה: זה נותן לך מענה?

רועי הראל: אני צריך לבדוק.

יואב קיש: או-קיי, זה הכיוון.

רועי הראל: עוד הצעה שיכולה לנטרל חלק מהבעיה - - -

יואב קיש: רגע, תומר רוזנר, אתם רשמתם את זה?

נפתלי קאיקוב: הוא צריך להיות גם קצוב בזמן.

נפתלי קאיקוב: ההוא החליט אחרי שבוע ואחרי שנה הוא מחליט שזה לא מתאים - - -

תומר רוזנר: המנגנון הוא - - -

יואב קיש: המנגנון הוא כמו בסעיף 8(ה).

יואב קיש: וזה לכל נותני האישורים, חברים, וגם ל- One stop shop.

יואב קיש: תקשיבו.

יואב קיש: הרי אמרנו שהפרוטוקול מחייב.

יואב קיש: מה המשמעות שהוא מחייב?

יואב קיש: הוא מחייב שאותו אדם לא יוכל לבוא מחר עם דרישה חדשה.

נפתלי קאיקוב: זו הוודאות לעסק.

יואב קיש: זו הוודאות.

יואב קיש: אבל - - -

תומר רוזנר: כשאנחנו מדברים על מישהו שהוסמך מתוך הרשות המקומית כמובן.

תומר רוזנר: אם יש שם פקח של המשטרה הוא לא יכול עכשיו להתחרט.

יואב קיש: אם יש הליך של הסמכה - -

תומר רוזנר: בדיוק.

יואב קיש: - -שבו הסמיכו את אחד מעובדי הרשות המקומית, והוא אמר משהו, והסתבר שאו שהוא לא הבין נכון בהסמכה שלו או שהייתה איזו טעות, אם תבוא אינסטנציה גבוהה יותר במשטרה, בנותן האישור, היא תוכל לשנות מן הדרישות.

איילת וסרמן: זה גרוע מאוד.

איילת וסרמן: אם רצינו לחזק את הוודאות – בזה אנחנו עושים בדיוק הפוך.

תומר רוזנר: איך את פותרת את הבעיה שלו?

שי עג'מי ליבוביץ: עכשיו בחוק, בשינוי החקיקה הזה, הוספנו מנגנון שקובע בדיוק מה עושים כאשר שני פקחים מטעם נותן אישור סותרים זה את זה.

שי עג'מי ליבוביץ: יש שם מנגנון מסודר איך ניתן בכל זאת לשנות.

שי עג'מי ליבוביץ: ההצעה שלנו, שאותו מנגנון יחול גם על העניין הזה.

נטע דרורי: אם אפשר להתייחס מהניסיון שלנו וגם ממה שלמדנו.

נטע דרורי: לפני כמה שנים היינו בסיור בחוץ לארץ, כאשר בין היתר ראינו גם דוגמאות לזה.

נטע דרורי: אני חושבת שהניסיון לקבוע מסמרות של נהלי עבודה הוא לא הדבר המקובל על פי מה שאנחנו מכירים.

נטע דרורי: כאשר רוצים לתת שירות לאזרח, להיות נגיש בשבילו, לתת לו את ההסברים בשפה שהוא מבין ושיכולה לסייע לו, כאשר ממסמרים את זה לפרוטוקולים ולניירות- - -

נטע דרורי: זה אולי נשמע לא הגיוני אבל לפעמים כדי לתת שירות צריך פרוצדורה שהיא לא כזאת נוקשה ולא כזאת ממוסמרת ובסופו של דבר כן מגיעים לשירות טוב יותר.

קריאה: עוד הצעה או בקשה שיכולה להקל על הסיפור, שתהיה קבוצת עסקים מוגדרת בסיכון גבוה, דוגמת הדיסקוטקים, כפי שהמשטרה תגדיר, שהבקר בדיונים בעסקים האלה יהיה פטור מהתייצבות במרכז, ימשיך את הרישוי בשטח.

קריאה: אבל אם אני מחויב ומסמיך עובדים אני מסתבך.

רועי פולקמן: זה קצת כמו כיבוי אש.

רועי פולקמן: הרי מה היה הסיכום במודל של כיבוי אש?

רועי פולקמן: שקבוצות הסיכון הגבוהות – שם לא נותנים תצהיר וכולי, אלא אתה אומר שברוב העסקים- - -

יואב קיש: אני מוכן.

יואב קיש: אתן לכם את אותו מנגנון כמו להגנת הסביבה.

יואב קיש: השר יכול להביא תקנות, מצדי אפילו לכל נותני האישורים.

יואב קיש: אנא תקשיבו.

יואב קיש: אם יש לכם עסקים- - -

קריאה: זה לא נכון.

יואב קיש: בסופו של דבר, יש לנו עסקי קצה.

יואב קיש: לא אמרתי שדיסקוטק נכלל בזה.

יואב קיש: יש לנו עסקים שהם בקצה, שלא צריכים להיות מטופלים ב-One stop shop.

יואב קיש: לא לחייב.

יואב קיש: מה לעשות.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: אני אומר את זה לכל נותני האישורים.

יואב קיש: זה פתרון מצוין.

יואב קיש: יבואו כל נותני האישורים עם תקנות מסודרות, תקנות ספציפיות לסוגי עסקים שיש בהם סיכונים משמעותיים, כל אחד מתפיסתו הוא, שלא יכול לנהל את הדיונים במסגרת ה-One stop shop.

יואב קיש: אנחנו נשקול.

רועי פולקמן: וכאשר אין תקנות – כולם בפנים.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: זה לגבי שאלתך על עסקים מסוכנים.

הגר סלקטר: כדי לתת מענה לבקשה שלך בנוגע לבריאות אני צריכה בבקשה לשאול כמה שאלות.

הגר סלקטר: קודם כול, לא ברור לי על איזה נוסח אנחנו מדברים.

הגר סלקטר: לי יש איזה נוסח שמשרד הבריאות העביר לי אבל אני לא יודעת אם זה הנוסח שמופיע אצלכם.

הגר סלקטר: לדעתי הוא שונה.

תומר רוזנר: אנחנו לא ראינו אותו.

הגר סלקטר: קודם כול, אני לא יודעת על איזה נוסח אנחנו מדברים.

הגר סלקטר: יש כמובן דעות שונות שמתייחסות לחלקים שונים.

תומר רוזנר: אגיד לך מה אנחנו יודעים.

תומר רוזנר: אנחנו יודעים על פסקה (2) שבנוסח שלהם.

הגר סלקטר: "הוראות בנוגע להעסקת אנשי מקצוע מסוגים שונים"?

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: סליחה, פסקה (3).

תומר רוזנר: רק לזה אנחנו מסכימים.

הגר סלקטר: מה היא פסקה (3)?

הגר סלקטר: אפשר לומר?

יואב קיש: הבנתי שהיה מסמך של משרד הבריאות שמכיל יותר ממה שאנחנו מדברים עליו.

יואב קיש: יש מסמך מצומצם שמכיל חלק, שזה פסקה (3), או אפילו רק חלק ממנה, שעליו הוועדה מתכווננת.

יואב קיש: לכן זה הולך להיות דיון מקצועי מאוד.

יואב קיש: נשמח שהנציג הרלוונטי שלכם יבוא, ואם הוא לא יבוא אז נעשה את זה בלעדיו.

הגר סלקטר: אין בעיה, אבל אני רוצה להבין את הכוונה של הדבר.

הגר סלקטר: אם רוצים לחייב בעלי עסקים שיהיה אצלם נציג שתהיה לו הכשרה מסוימת- - -

יואב קיש: אבל את רוצה להיכנס לדיון.

יואב קיש: אני לא רוצה להיכנס עכשיו לדיון.

יואב קיש: אם הוא לא רוצה – שלא יבוא.

יואב קיש: אני לא נכנס יותר לעניין.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אם אני מציע לו – כדאי לו לבוא.

הגר סלקטר: אני לא יודעת אם הוא יכול להגיע.

יואב קיש: זה נושא שאתם דנים עליו מן הבוקר.

יואב קיש: סליחה, אני לא מקבל את זה.

יואב קיש: מהבוקר דיברנו על זה, אמרתי שאני רוצה שהוא יהיה פה בשעה 3.

יואב קיש: בסדר, אז אעבוד אתך, אין בעיה, הכול בסדר.

הגר סלקטר: יכול להיות שאני יכולה לתת מענה.

יואב קיש: יכול להיות שכן ויכול להיות שלא.

הגר סלקטר: בשביל לתת מענה אני צריכה לשאול שאלות, כדי להבין מה בדיוק רוצים לעשות.

יואב קיש: אגיד לך מה רוצים לעשות.

הגר סלקטר: תנו לי לסיים משפט.

הגר סלקטר: אני חושבת שזה חשוב.

הגר סלקטר: תן לי לנסות להסביר לך.

הגר סלקטר: אם לא תקבל את זה, אצא החוצה ואנסה להביא את האדם.

הגר סלקטר: אמרתי לך שבכל מקרה אנסה להביא את האדם.

הגר סלקטר: כשאתם רוצים לחייב את בעלי העסקים להחזיק את האדם הזה אצלם עולה שאלה באיזה אופן התפקיד שלו ישפיע על העסק, מה היא ההסתמכות על הכפיפות שלו.

תומר רוזנר: זה יהיה תנאי ברישיון העסק, שיהיה להם נאמן בריאות.

יואב קיש: אני רוצה להתקדם.

יואב קיש: סיימנו את הנושא הזה.

יואב קיש: לכולם, גם בחידוש רישיון עסק.

נפתלי קאיקוב: אני רוצה להציע הצעה כדי להרגיע את השוטרים.

יואב קיש: יש לי הרגשה שזה לא יעשה את זה, אבל תמשיך.

נפתלי קאיקוב: במקום להתחיל להוציא כל מיני עסקים מתוך ה-One stop shop, למעט הגנת הסביבה לגבי עסקים מסוג A, אני אומר שעסקים שהמשטרה תחשוב שהם עסקים רגישים או אחרים, בקר השירות ייתן את ההתייחסות, וכמובן ייצא פרוטוקול, אבל ברמה של מפקד מחוז או רמה גבוהה יותר זה יהיה בתוך לוח זמנים שייקבע.

נפתלי קאיקוב: הרי מה אנחנו רוצים?

נפתלי קאיקוב: רוצים שעסקים יקבלו שירות ובזמן.

יואב קיש: אבל מי יחליט על זה?

נפתלי קאיקוב: מה זאת אומרת?

נפתלי קאיקוב: אסביר את המתודולוגיה.

נפתלי קאיקוב: יוצא פרוטוקול.

קריאה: אתה יודע שגם למפקד מחוז יש מפכ"ל.

יואב קיש: נפתלי קאיקוב, אני לא רוצה להיכנס לזה.

יואב קיש: נתתי את זה לכל נותני האישורים, לא רק למשטרה.

יואב קיש: כל נותן אישור שמרגיש שיש לו- - -

נפתלי קאיקוב: אז הם ירוקנו את זה מתוכן.

קריאה: זה באישור הוועדה.

יואב קיש: להגיד את זה, זה שטות.

יואב קיש: כרגע כולם בפנים.

יואב קיש: רק מי שהוועדה תאשר יוצא משם.

יואב קיש: הבנת?

יואב קיש: זהו.

שחר פרלמוטר: לגבי הכללים, שר הפנים יהיה רשאי לקבוע כללים לעניין הגרלה, סבב, חלוקה של 300 או יותר- --

תומר רוזנר: איזו הגרלה?

שחר פרלמוטר: קביעת- - -

יואב קיש: אתה עוד שם?

שחר פרלמוטר: חזרתי לשם.

שחר פרלמוטר: אני לא יודע מה נעשה, אבל נעשה משהו.

שחר פרלמוטר: זה עניין של נוסח.

שחר פרלמוטר: זה שקע בינתיים.

שחר פרלמוטר: אני רוצה לעדכן שסיכמנו ביחד עם משרד האוצר שאין צורך במשרד האוצר.

שחר פרלמוטר: אלה תקנות בשיקול דעת שר הפנים.

תומר רוזנר: ללא צורך בהתייעצות עם שר האוצר.

שחר פרלמוטר: אנחנו צריכים לקבל הודעה.

תומר רוזנר: הודעה על מה?

שחר פרלמוטר: - - -

יואב קיש: מעולה, אני שמח.

יואב קיש: סיימנו ואנחנו ממשיכים לנושא הבא.

יואב קיש: רציתי לעבור כבר לנושא הבריאות אבל עדיין אתן עוד קצת זמן למשרד המשפטים להביא את הנציג שלו.

יואב קיש: נמשיך עם נושאים נוספים.

יואב קיש: אני רוצה לסגור עוד נושא אחד, והוא נושא הנגישות.

יואב קיש: יש לי הצעה מהפכנית בנושא הנגישות.

יואב קיש: למען האמת, אני לא בטוח שאתם צריכים לשבת פה, אבל אגיד לכם משהו.

יואב קיש: חבר הכנסת פולקמן, אני רוצה לשמוע בעיקר את חוות דעתך.

יואב קיש: כרגע להכניס את נושא הנגישות בכוח אל תוך הרפורמה לדעתי יהיה טעות.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי לא מוכנים, על אף העבודה שנעשתה גם בנציבות וגם במשרד הפנים, בכל הקשור לזה.

יואב קיש: מצד שני, הנושא כמובן חשוב מאוד.

יואב קיש: אני רוצה לתת לו את מלוא תשומת הלב.

יואב קיש: ההצעה שלי היא, מכיוון שהרפורמה ממילא תיכנס רק בעוד כחצי שנה או שנה, הייתי רוצה לפצל את סעיף הנגישות ולדון בו בנפרד אחרי שנאשר את כל החוק, ולהמשיך עם נושא הנגישות בצורה שתיתן לכולם להיערך לזה בדרך הנכונה.

שי עג'מי ליבוביץ: מה לא בשל?

יואב קיש: הו, הו, אם היית שומע.

יואב קיש: מאוד לא בשל.

יואב קיש: אגיד לך מה לא בשל, אתן לך דוגמה: למשל, הרי יש לנו חוקים שקשורים לנגישות, שמשליכים לנו על הדרישות.

יואב קיש: היום נגישות – אני כל הזמן מוצא את עצמי מבקש מהם, אז הם עושים עבודה: מה לגבי אלה ולגבי אלה.

יואב קיש: עדיין אין להם תמונה שלמה.

תומר רוזנר: בגלל בקשות של הוועדה.

יואב קיש: נכון, בגלל בקשות של הוועדה.

יואב קיש: אין להם תמונה שלמה איך אנחנו צריכים להתייחס לכל סוג עסק, לכל מסלול ומה הדרישות וכן הלאה.

יואב קיש: מה יקרה בזה?

יואב קיש: יש לי פה קונפליקט.

יואב קיש: זה כמו חוק התכנון והבנייה.

יואב קיש: היום, לפני התיקון בחוק, עסקים לא מקבלים רישיון עסק אם הם מפרים את חוק התכנון והבנייה בכל דבר.

יואב קיש: אמרנו: רגע, זה לא המהות של רישוי עסקים, לא דרך רישוי עסקים נכתיב את התכנון והבנייה אלא רק אם יש הפרה מהותית ותכליתית בחוק.

יואב קיש: במידה מסוימת גם בנגישות יכול להיות אותו דבר.

יואב קיש: נכון שיש עסקים שהמהות שלהם היא נגישות ושם אני כן רוצה לשים את הדגש, ואתייחס אליהם, אך יש עסקים שהמהות שלהם היא פחות של נגישות.

יואב קיש: יכול להיות שלעסק אין אתר אינטרנט נגיש, אז עכשיו לא אתן לו רישיון עסק כי הוא לא בנה אתר אינטרנט נגיש?

יואב קיש: אני סתם זורק דוגמה לשולחן.

יואב קיש: לכן אין לי עדיין תשובות לשאלות האלה.

יואב קיש: הייתי רוצה שתיעשה עבודה מסודרת בין הנציבות ומשרד הפנים.

רועי פולקמן: אני מבקש לשאול שאלת הבהרה.

רועי פולקמן: במפרט חדש לעסק חדש שאתה עושה לו רישיון חדש, אם המפרט מחייב דרישות של נגישות- - -

תומר רוזנר: הוא לא מתייחס לזה.

רועי פולקמן: המפרט יכול לכלול את הדרישות הללו?

תומר רוזנר: לא, כי הם לא נותני אישור.

יואב קיש: אם הם היו נותני אישור- - -

רועי פולקמן: במקום שבו קובעים נגישות, למה המפרט לא כולל את דרישות הנגישות?

תומר רוזנר: כי הם לא נותני אישור.

תומר רוזנר: אתה לא רוצה להוסיף נותן אישור.

יואב קיש: הסיכום של העניין הוא כדלקמן, אסכם בשתי מילים את המסר שלי, רועי פולקמן תקשיב: נגישות היא נושא חשוב; רישיון עסקים הוא נושא חשוב, ללא קשר לנגישות.

יואב קיש: אם הייתי בבשלוּת בנושא נגישות, כפי שלצורך העניין בתכנון ובנייה היינו בבשלוּת ותיקנו, הייתי עושה את זה.

יואב קיש: אנחנו לא שם.

יואב קיש: יכול להיות שצריך להסתכל על נגישות כנותן אישור.

יואב קיש: נדרשת פה חשיבה.

יואב קיש: אני רוצה בהחלט לגעת בזה.

יואב קיש: אני לא רוצה לעכב את החקיקה בגלל זה.

יואב קיש: יש לי הרגשה שאם אכנס עכשיו לדקויות ולמשמעויות אעשה נזק לנגישות, או אעשה נזק לעסקים.

יואב קיש: אני רוצה לדון בזה בנפרד.

עמיחי פישר: הצעת החוק נוגעת בכלל בדרישות הנגישות עצמן, להגיד איזה עסק חייב באיזו רמה של נגישות.

עמיחי פישר: הצעת החוק מדברת על התהליך, בדיוק כפי שעשינו בעניין רישוי עסקים, להבדיל מתכנון ובנייה.

עמיחי פישר: בתכנון ובנייה נגענו בדרישות עצמן.

עמיחי פישר: בואו נראה מה המצב היום.

עמיחי פישר: המצב היום הוא שהחוק מחייב את הרשות המקומית, שיועץ הנגישות שלה יאשר לעסק.

עמיחי פישר: בפועל מה קורה?

עמיחי פישר: מכיוון שיועץ הנגישות של העירייה לא יכול להגיע לכל עסק אז מחייבים את בעל העסק לקחת יועץ נגישות משלו.

עמיחי פישר: הוא משלם לו, מביא את זה ליועץ הנגישות של העירייה ואז בעצם משלם עוד פעם.

עמיחי פישר: זה התהליך שנוצר בפרקטיקה.

תומר רוזנר: הוא לא משלם עוד פעם, אבל לא חשוב.

עמיחי פישר: יוצא שהעסק מקבל פעמיים אישור של יועץ נגישות.

עמיחי פישר: ההצעה שיש פה נועדה לשנות את התהליך ולאפשר, כמו בדברים אחרים, לנציבות להחליט אילו עסקים יוכלו להגיש על בסיס תצהיר.

יואב קיש: עכשיו הם לא מוכנים לזה.

שני דברים: דבר שני, שהוא יותר מהותי בעיניי, הנגישות כרגע לפי ההצעה היא כן או לא.

שני דברים: כלומר, לא משנה אם תצהיר או חוות דעת.

שני דברים: נתן יושב-ראש הוועדה דוגמה מצוינת: חלק מדרישות הנגישות זה אתר אינטרנט נגיש של עסק.

שני דברים: השאלה היא, כפי שעשינו בתכנון ובנייה, עד היום זה היה כן או לא, לא הפרוצדורה איך מאשרים את העסק, אם זה תצהיר או חוות דעת או לא משנה, אלא אם יש דברים שאנחנו יכולים להגיד שגם אם אין אתר אינטרנט נגיש – סתם, אני לא אומר שכך צריך לעשות – אפשר לתת רישיון עסק, למשל.

שני דברים: צריך לחשוב על זה.

שני דברים: כרגע המצב הוא כן או לא.

איילת וסרמן: הניסוח כפי שהוא עכשיו בהצעה כפי שהציע הייעוץ המשפטי לוועדה – מבחינתנו היא הצעה טובה.

תומר רוזנר: היא לא מונחת כרגע על השולחן.

תומר רוזנר: היושב-ראש לא רוצה אותה.

יואב קיש: היא מפריעה לי, בדיוק מן הטעמים האלה.

יואב קיש: נושא הנגישות חשוב לי אבל אני רוצה להפעיל שיקול דעת ולא להכליל אותו ללא שיקול דעת.

יואב קיש: כפי שהוספנו שיקול דעת בחוק התכנון והבנייה.

יואב קיש: זה משימה שניסיתי לעשות.

יואב קיש: את יודעת שניסינו, התחלנו לדבר.

יואב קיש: ראיתי שאני לא מספיק ולא מצליח.

עמיחי פישר: בואו נבחין בין התהליך, בין אופן העמידה באותן חובות – לנתק את החובה שהרשות המקומית תחתום על כל דבר ולתת לו להצהיר, או להשתמש ביועץ נגישות שלו, זה בתהליך – לבין שאלת הדרישות עצמן.

יואב קיש: בסדר, אפשר לעשות את זה.

יואב קיש: אם יש משהו שיש לגביו הסכמה בתהליך – להשאיר, ואת השאר לפצל.

תומר רוזנר: בואו נשמע מה אפשר להשאיר.

יואב קיש: זה מופיע בסעיף 11 להצעת החוק שמתקן את סעיף 8ב לחוק העיקרי, בעמוד 26.

איילת וסרמן: אדוני, אפשר להסביר למה הצעת הייעוץ המשפטי לוועדה הייתה טובה בעינינו?

ערן טמיר: אני היועץ המשפטי של נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

ערן טמיר: אני חושב שאין בעיה כל כך גדולה עם הדין המהותי היות והדין המהותי של תחום הנגישות עושה הרבה מאוד איזונים, שהמטרה שלהם לא לייצר תהליך שבו על דברים קטנים אנשים יאבדו רישיון עסק.

ערן טמיר: זה דבר אחד.

ערן טמיר: כן, כן, זה נכון.

ערן טמיר: פרצופים לא נרשמים בפרוטוקול.

רועי פולקמן: אין איזון כזה.

ערן טמיר: דבר שני, אנחנו כגוף משתדלים לעשות את האיזון הזה.

ערן טמיר: אני חושב שזה בא לידי ביטוי בתוך התהליכים בדיונים כאן.

ערן טמיר: אם אתם מעדיפים את החוק הקיים – גם בסדר.

מירה סלומון: בוודאי שלא.

מירה סלומון: אנחנו מעדיפים את הצעת הוועדה.

מירה סלומון: נשאלנו וזו תשובתנו.

ערן טמיר: אנחנו חושבים שההצעה הנוכחית, שנעשתה בהסכמה- - -

יואב קיש: אבל זה לא טוב כי למשל מספרה היא בתצהיר ויכול להיות שמספרה- - -

ערן טמיר: מספרה צריכה לעשות מעט מאוד דברים.

ערן טמיר: יש לנו הנחיות ברורות מאוד לנגישות.

ערן טמיר: לגבי רוב העסקים הקטנים יש לנו הנחיה, וגם בימי העיון של רישוי עסקים הצגנו את הדברים האלה, הנחיה של 7–8 צעדים שנדרשים לעסק קטן, ובזה זה נגמר.

ערן טמיר: כל עוד אין דברים מורכבים ביותר אז בוודאי כל העסקים הקטנים מן הבחינה הזאת יכולים לצאת.

ערן טמיר: לא רק הסכמנו אלא בזמנו גם הצענו את המסלול של תצהיר לעסקים קטנים.

קריאה: אז קלעת לדעתם של גדולים, זה בסדר גמור.

מירה סלומון: לכל העסקים.

ערן טמיר: לכן חבל שעבודה שנעשתה ביחד עם- - -

רועי פולקמן: מה הכנסתם לתצהיר?

רועי פולקמן: הרי בית מלון הוא לא בתצהיר.

ערן טמיר: עסקים קטנים ובינוניים.

הגר סלקטר: כרגע בהצעת החוק יש הסמכה לשר הפנים לקבוע בתקנות או לקבוע בצו מה יהיה.

רועי פולקמן: אבל לאורך כל הדיון פה זה היה הוויכוח, סביב האמירות שזה יגיע משר הפנים.

רועי פולקמן: זה לא מקובל כי אנחנו רוצים לראות את הצו עכשיו, כי כל מה שטמון כאן תלוי בכך.

רועי פולקמן: שהרי מחר יכול הצו להוציא את כל העסקים.

רועי פולקמן: לא סתם דרשנו לראות את הצו קודם.

הגר סלקטר: - - -

ערן טמיר: אבל לא יכולים בשלב הזה לעצור תהליך.

רועי פולקמן: כך נמסר הבוקר.

רועי פולקמן: תגידו שכל עסק- - -

ערן טמיר: לא זאת הכוונה שלנו.

קריאה: בואו נבין את המצב הקיים.

קריאה: יש פה דיון קצת מוזר כי הנציבות באה להקל.

רועי פולקמן: היא לא באה להקל.

רועי פולקמן: אנחנו בעד שתהיה נגישות אבל תגידו מה זה אומר.

קריאה: ברירת המחדל כרגע היא שכל העסקים חייבים בשתי חוות דעת.

קריאה: המטרה של הצו להקל, ולנו יש אינטרס- - -

רועי פולקמן: גם ההצעה החדשה לא משנה את המצב, כי אתם לא אומרים לנו מי יהיו בתצהיר.

רועי פולקמן: אולי רק שני עסקים יהיו בתצהיר.

רועי פולקמן: צריך שיביאו רשימה.

רועי פולקמן: אם הם יביאו, כפי שהתחייבנו בצו, רשימה מי עובר לתצהיר – סבבה.

יואב קיש: כרגע זה עוד לא מוכן וזה יארך זמן.

יואב קיש: הייתי רוצה שנפצל משהו בעניין הזה.

יואב קיש: את הדברים שבהם אנחנו מקלים נכניס, ונפצל משהו שאתו נוכל אחרי כן לחזור ולעשות את התיקונים בנושא הנגישות.

יואב קיש: זה הרעיון, זה הכוונה שלי.

יואב קיש: תומר רוזנר, תנסו לעזור לי עם זה.

לירון אדלר מינקה: יש כמה עניינים בעניין הנגישות בסעיף 8ב.

לירון אדלר מינקה: נושא אחד הוא שחוות הדעת, לא הרשות המקומית צריכה לאשר בעצמה אלא אפשר להביא חוות דעת של מורשה פרטי, כדי להקל על העסקים, זו הייתה המטרה.

לירון אדלר מינקה: במסגרת אותו עניין השאירו פה אפשרות לפנות לרשות המקומית ולקבל את חוות הדעת ולא להביא חוות דעת פרטית, תמורת אגרה, כדי לאפשר לעסקים הקטנים להתמודד.

לירון אדלר מינקה: זה נושא אחד.

תומר רוזנר: את זה אנחנו לא רוצים כי רוצים תצהיר.

לירון אדלר מינקה: זה בסעיף 8ב, בפסקאות (1) ו-(2) וכן בפסקה (3) לגבי סעיפים קטנים (ג) ו-(ד).

לירון אדלר מינקה: סעיף קטן (ה) הוא העניין השני, שבו שר הפנים בהסכמת שר המשפטים יכול לקבוע שלא צריך בכלל חוות דעת אלא שאפשר ללכת לתצהיר, לא להביא בכלל מורשה נגישות אלא להצהיר בעצמו על הוראות הנגישות, או להביא רק חוות דעת אחת.

לירון אדלר מינקה: זה סעיף קטן (ה).

רועי פולקמן: זה "אות מתה" לגמרי.

קריאה: למה ששר הפנים לא ייתן?

רועי פולקמן: כי יש תקנות על חברות עירוניות- - -

יואב קיש: יש גם את סעיפים קטנים (ו) ו-(ז), אבל הם חדשים.

רועי פולקמן: קבעו מועד ולא עמדתם בו.

רועי פולקמן: כבר חמש פעמים נקבעו מועדים- - -

מירה סלומון: אבל גם זה של שר הפנים.

רועי פולקמן: אם אתם רוצים – ניפגש בעוד שנה, אין בעיה.

יואב קיש: חברים, אי אפשר לנהל כך דיון.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני ממשיך לפי הכיוון הזה.

יואב קיש: אני רוצה להבין.

יואב קיש: יש לנו את פסקאות (1), (2) ו-(3).

יואב קיש: אני רוצה לבדוק אם את אחד הסעיפים אני יכול לפצל.

תומר רוזנר: את סעיף קטן (ה).

יואב קיש: אני יכול לפצל גם חלק מפסקה ואז זה משאיר לי את כל הגמישות לעשות בחוק מה שצריך?

תומר רוזנר: כן.

קריאה: אבל למה לפצל?

קריאה: אפשר להגיע להבנות.

ערן טמיר: החוק כבר היום קובע שיהיו לפעמים הוראות מסוימות שאם לא יתקיימו- - -

רועי פולקמן: את זה צריך לפצל מכיוון- - -

ערן טמיר: אבל זה דיון בפני עצמו.

שי עג'מי ליבוביץ: לכן צריך להוסיף סעיף, שיפוצל.

תומר רוזנר: אי אפשר להוסיף סעיף ולפצל אותו.

יואב קיש: רק מהנוסח המקורי.

יואב קיש: את כל התוספת שמופיעה באדום אי אפשר לפצל.

יואב קיש: חייבים לפצל מהשחור.

ערן טמיר: צריך לפצל את סעיפים קטנים (ג) ו-(ד).

לירון אדלר מינקה: סעיף קטן (ה) בעצם רוצה לאפשר להקל.

לירון אדלר מינקה: עכשיו כשעדיין אין את סעיף קטן (ה) כל עסק צריך להביא חוות דעת של מורשה נגישות.

יואב קיש: את סעיף קטן (ה) אני רוצה להשאיר.

רועי פולקמן: אני חושב שטעות להשאיר- - -

לירון אדלר מינקה: בסעיף קטן (ה) הצענו לשנות, שבמקום ששר הפנים יהיה רשאי לקבוע עסקים בתצהיר של נגישות, שהוא יהיה חייב לקבוע עסקים שהם בתצהיר של נגישות, ואז חייבים להיות עסקים מסוימים.

יואב קיש: הייתה לזה התייחסות של משרד הפנים, ללוחות זמנים.

לירון אדלר מינקה: הצענו לקבוע לוחות זמנים.

תומר רוזנר: אני רוצה להציע הצעת פשרה שלדעתי תניח את דעתכם.

יואב קיש: כולם פה באותה דעה אז אני לא יודע מה הפשרה פה, כולם מסכימים.

יואב קיש: תגיד לי מה ההצעה.

רועי פולקמן: הסיבה שזה חלש כשזה "רשאי" – זה מחליש את הוועדה.

ערן טמיר: שזה יהיה חובה.

תומר רוזנר: כי הם לא עומדים במועד.

תומר רוזנר: אני חושב שאפשר להפוך את היוצרות.

תומר רוזנר: החשש הוא ששר הפנים לא יתקין את התקנות.

תומר רוזנר: אני מציע ששר המשפטים בהסכמת שר הפנים יקבע את התקנות שמקלות.

תומר רוזנר: בכוונה אני הופך ביניהם מכיוון ששר המשפטים הוא הממונה על הנציבות ולא שר הפנים; ולקבוע את המועד שצריך לעשות את זה, כדי שזה יהיה תלוי בשר הממונה על הנציבות ולא בשר הפנים.

תומר רוזנר: אם הוא לא עשה את זה, אז תיכנס לתוקף ברירת המחדל שאתה אמרת, שכל העסקים בתצהיר ילכו לתצהיר.

רועי פולקמן: אם יש ברירת מחדל – מצוין.

רועי פולקמן: בזה גם אני תומך.

רועי פולקמן: אבל חייבת להיות ברירת מחדל.

רועי פולקמן: ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה?

יואב קיש: לא צריך את אישור הוועדה.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: אבל הדיפולט הוא שאם אין תקנות זה בתצהיר.

יואב קיש: אני רוצה לראות סעיף שאני יכול לפצל.

יואב קיש: אני רוצה לפצל, כי אגיד לך מה יקרה.

יואב קיש: הם בסוף יחזרו אליי עם רשימה של דברים שהם רוצים לעשות שיהיו נכונים יותר ונצטרך להוסיף אותם.

יואב קיש: ההצעה שלך טובה.

עמיחי פישר: צריך לפצל את סעיפים קטנים (ג) ו-(ד).

קריאה: אין שום דבר שמונע ממך לעשות - - - לגבי עמידה בדרישות שמופיעות פה.

שי עג'מי ליבוביץ: אולי לפצל את סעיף (ד).

יואב קיש: אני רואה שצריך לעשות הפסקה קטנה.

יואב קיש: הישיבה תתחדש ב-16:40.

יואב קיש: נא לשבת.

יואב קיש: אנחנו ממשיכים.

יואב קיש: אני מחדש את הישיבה.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לגבי הנגישות.

יואב קיש: נלך לפי המתווה שהוצע פה.

יואב קיש: זה אומר שאנחנו עושים שינוי אחד בנושא נגישות.

יואב קיש: לגבי הפיצול, אדבר תיכף.

יואב קיש: הוא לא קשור לנושא נגישות כרגע.

תומר רוזנר: או אחת או שתיים.

יואב קיש: כלומר, עושים היפוך.

נפתלי קאיקוב: באמצעות מורשה נגישות פרטי.

יואב קיש: את מה שכתוב פה אנחנו לא משנים.

יואב קיש: הרעיון הוא שמי שיש לו תצהיר – משרד המשפטים והנציבות, זה חשוב, אתם צריכים להבין את זה ולהסכים לזה – אם אתם לא תעשו כלום אז הוא למעשה יוכל להסתמך רק על התצהיר ולא יצטרך להביא חוות דעת.

יואב קיש: זו הנקודה.

יואב קיש: זה המסלול המרכזי של התצהירים.

יואב קיש: אם שר המשפטים, בהסכמת שר הפנים, לאחר שהשינוי הזה נעשה כולו בהסכמת שר הפנים, יגדיר את סוגי העסקים שיידרשו לחוות דעת, אותם עסקים, למרות שהם במסלול תצהיר, יהיו מחויבים גם לחוות דעת.

שי עג'מי ליבוביץ: איך זה פותר את הבעיה שהעלית?

מירה סלומון: תצהיר זה גם מסלול א' ו-ב'?

קריאה: התצהיר זה גם ההיתר המזורז.

יואב קיש: לא, תצהיר זה תצהיר.

מירה סלומון: גם ב-(א) ו-(ב).

יואב קיש: התכוונתי רק למי שעושה תצהיר, לא (א) ו-(ב).

קריאה: הרישיון הוא בתצהיר של 6א(3).

תומר רוזנר: נכון.

תומר רוזנר: לגבי העסקים האחרים, שהם במסלול רגיל או במסלול היתר מזורז א' או ב', יישאר ההסדר שמופיע בסעיף קטן (ה) כפי שהוא, למעט היפוך השרים.

תומר רוזנר: זאת אומרת, ברירת המחדל היא חוות דעת והשרים יכולים לקבוע פטור בתצהיר.

עמיחי פישר: אבל גם חוות דעת שיכולה להיות שלהם?

עמיחי פישר: זה שונה.

יואב קיש: או שלהם או של הרשות המקומית.

קריאה: לא צריך של הרשות.

קריאה: אנחנו לא רוצים.

קריאה: זה לא חובה של הרשות.

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: זה שוּנה.

יואב קיש: אני רוצה לחזור לנושא מהותי.

יואב קיש: ביקשתי שחבר הכנסת פולקמן ילווה אותי בהחלטה הזו, כפי שהוא ליווה עד כה.

יואב קיש: סיימנו את נושא הנגישות בינתיים.

יואב קיש: אגיד למה רק בינתיים.

יואב קיש: חבר הכנסת פולקמן, אני רוצה להודות לך על שותפות אמיתית בהובלת הרפורמה הזאת.

יואב קיש: אתה למעשה מעורב בה לפני שהיא הגיעה לוועדה, ובכל נושא ההסמכה, שלצערי לא הצלחנו עדיין ברפורמה הזו להיכנס לעובי הקורה בעניין זה, אבל כן עשינו את זה לפחות בנושא המש"מים, עם יריית פתיחה חשובה מאוד, וגם כמובן כל הקשר והפעילות מול המשרדים ומול משרד האוצר.

יואב קיש: אנחנו מרגישים שגם בנושא הנגישות וגם בנושא נאמני הבריאות, שתיכף נדון בו, וייתכן שגם בנושא ההסמכה, יהיו דברים שנצטרך לדון בהם בהמשך בשלבי החקיקה.

יואב קיש: אבל לא על מנת לעצור את החקיקה בשלב הנוכחי.

יואב קיש: לכן אני מציע לפצל את סעיף 8ו.

תומר רוזנר: סעיף 8ו כבר הוקרא.

תומר רוזנר: הוא מופיע בעמוד 35.

תומר רוזנר: הסעיף כפי שהציעה הממשלה מעורר קשיים.

תומר רוזנר: בסעיף הקטן הראשון שלו הוא עוסק בחובת ההנמקה של כל ההחלטות של נותני האישור.

תומר רוזנר: הוא מעורר קשיים מכיוון שלא ברור אם זה כל החלטה שמשנה.

תומר רוזנר: צריך לתת על זה את הדעת ולראות באופן פרטני על אילו החלטות אנחנו מדברים.

תומר רוזנר: על פניו הוא נראה גורף מדי, מצד אחד, ומצד שני, יש כבר הסדרה בדין הקיים לחובת ההנמקה של החלטות מנהליות ולכן מתעוררת השאלה אם יש בו בכלל צורך.

תומר רוזנר: הסעיף הקטן השני, שעוסק באפשרות לשנות החלטות, מעורר קשיים לא מעטים.

תומר רוזנר: סעיף קטן 8ו(ב) מחוק כרגע אבל בנוסח הממשלתי הוא קיים.

תומר רוזנר: לכן אנחנו רוצים לפצל אותו.

יואב קיש: אנחנו חושבים שהדברים האלה דורשים פיצול כי יש בהם שאלות וקשיים שאנחנו רוצים לדון בהם בהמשך.

יואב קיש: בדרך זו של פיצול נוכל לדון בהם בהמשך.

יואב קיש: אני מעלה להצבעה את החלטת הפיצול.

יואב קיש: מי בעד?

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: מי נמנע?

יואב קיש: בעד – 2

יואב קיש: נמנעים – אין

יואב קיש: סעיף 8ו כולו פוצל.

יואב קיש: ההחלטה התקבלה פה אחד.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: סיימנו עם הנגישות.

יואב קיש: סעיף 8ו הוא מהותי אבל נדון בו בנפרד.

יואב קיש: אנחנו מדברים על הנוסח הכחול, הנוסח הממשלתי.

יואב קיש: צריך להבין שהפיצול חייב להיות מהנוסח הכחול הממשלתי.

יואב קיש: סיימנו עם הפיצול.

יואב קיש: אנחנו עוברים עכשיו להקראה.

יואב קיש: נעבור לדבר על בטיחות באירועים המוניים, אירועים מרובי משתתפים.

יואב קיש: בדיון הקודם ראינו שהייתה התקדמות יפה בין משרדי הממשלה השונים בנושא ההחלטות, איך מתפעלים ואיך מתמודדים ברישוי עסקים באירועים מרובי משתתפים.

יואב קיש: תיקון סעיף 3 לחוק העיקרי – זה השר שקבעה הממשלה.

יואב קיש: את זה אנחנו משאירים כי לא הצלחנו להגיע עדיין לתיקון.

תומר רוזנר: אלא אם כן משרד ראש הממשלה רוצה לספר לנו.

דוד ימין: יש לנו הערות נוסח קלות.

עמיחי פישר: הערה אחת.

עמיחי פישר: מכיוון שברור שסעיף 3, שאלת ההסמכה היא באחריות משרד העבודה, ולא ברור סעיף 1 ו-2, שזה העניין של השר, וכל הסעיף מדבר על השר והכול נכלל בחבילה אחת, אז צריך שתהיה אפשרות לפצל, שהממשלה תוכל להחליט על שני שרים, אחד לזה ואחד לזה.

תומר רוזנר: אתה מדבר על פסקה (3)?

תומר רוזנר: פסקה (3) אומרת "השר רשאי לקבוע".

קריאה: פסקה (3) מדברת על שני שרים.

קריאה: יש שר אחד שהוא שנותן אישור לאירוע.

תומר רוזנר: לא אמרנו שהשר השני הוא בהסמכת השר.

תומר רוזנר: איפה השר השני מופיע?

קריאה: השר השני- - -

יואב קיש: יש התייחסות אחת לשר.

יואב קיש: "(1) בסעיף קטן זה, "השר" – השר שקבעה הממשלה לעניין סעיף קטן זה".

יואב קיש: בפסקה (3) כתוב "השר רשאי לקבוע כי לשם מתן אישור כאמור.

יואב קיש: ..".

תומר רוזנר: זה אותו שר.

תומר רוזנר: הוא מדבר על ההסמכה של ממונה הבטיחות.

יואב קיש: איפה זה כתוב?

יואב קיש: זה לא מוזכר.

דוד ימין: אתחיל מן הסוף.

דוד ימין: אגיד את הנוסח ואתה תבין.

תומר רוזנר: לא מוזכר שם שר.

תומר רוזנר: נוסיף את פסקה (4).

דוד ימין: בסדר.

דוד ימין: לכן אמרתי, כאשר נגיע לנוסח נתקן.

דוד ימין: כתוצאה מכך צריך לתקן את סעיף 66, שם השינוי הוא לדעתי גם מהותי: "ראש הממשלה אחראי" – למחוק את "יישומו של סעיף זה ובכלל זה" אלא פשוט: "משרד ראש הממשלה אחראי לנקיטת כל הפעולות הדרושות לקביעת שר או שרים כאמור בסעיף...".

תומר רוזנר: כל הפעולות, כי צריך לקדם גם חקיקה.

תומר רוזנר: אני מסכים, אבל "אחראי לנקיטת.

תומר רוזנר: ..".

עמיחי פישר: כמשרד ראש הממשלה אנחנו מבינים את חשיבות העניין ואין לנו שום התנגדות לאמירה שאנחנו אחראים.

עמיחי פישר: אנחנו לא מתנגדים לאמירה הזאת בכלל.

עמיחי פישר: אנחנו רק רוצים לדייק.

עמיחי פישר: אנחנו לא המיישמים.

עמיחי פישר: לכן אנחנו רוצים שזה יהיה "משרד ראש הממשלה אחראי לנקיטת כל הפעולות הדרושות לקביעת השר או השרים כאמור בסעיף 3(ג)".

עמיחי פישר: ואז אין טעם בפעולות ההסדרה כי זה סעיף קטן (ג).

תומר רוזנר: והכול בתוך חצי שנה.

תומר רוזנר: בואו נקרא את הסעיף הזה ונסיים אותו.

יואב קיש: אין שינויים בעמוד הראשון?

יואב קיש: נעבור עכשיו לתיקוני הסעיפים שעוד לא הקראנו.

יואב קיש: אני מציע שנלך לפי הסדר.

יואב קיש: סיימנו את הדיון בנושא הזה.

יואב קיש: אני מבין שזה מוסכם על כל המשרדים השונים.

טליה לוי: אני ממשרד העבודה.

טליה לוי: אנחנו לא מדברים על הסמכה לפי חוק הסדרת העיסוק של המורשים לבטיחות אלא על הרשאה.

טליה לוי: אין פה הסמכה בחוק הזה, יש פה הרשאה, יש מרשם שינוהל במשרד העבודה ובו יהיו מי שהורשו לעסוק.

אריק טייב: זה עניין של המשגה בלבד, איך קוראים לו.

טליה לוי: אין הסדר של הסמכה בחוק הזה.

קריאה: זה יהיה ממילא חוק אחר, אז מה זה משנה?

הגר סלקטר: את מדברת על מי שהוסמך לפי הוראות חוק זה?

טליה לוי: לפי כל דין אחר.

טליה לוי: זה לפי הוראות כל דין.

טליה לוי: אני מדברת כרגע על חוק הסדרת העיסוק של מורשים לבטיחות.

קריאה: אפשר לכתוב "הוסמך או הורשה".

עמיחי פישר: יש אפשרות הסמכה גם בחוק הזה במקומות אחרים.

קריאה: זה תזכיר החוק שהם מקדמים.

קריאה: זה לא קשור לפה.

שחר פרלמוטר: תנו להם להחליט אם זה הסמכה או הרשאה.

טליה לוי: לא שר העבודה מסמיך.

תומר רוזנר: אם הם רוצים להעיר הערות, שיהיה כתוב ששר העבודה עושה את זה, עם כל הכבוד.

עמיחי פישר: להם אין בעיה.

עמיחי פישר: הם אחראים על הסדרת המקצוע.

תומר רוזנר: יש להם בעיה כי הם לא רוצים לכתוב את זה.

עמיחי פישר: הוא אומר לך שלא.

תומר רוזנר: בבקשה, אני רוצה לכתוב את זה.

אריק שמילוביץ: לא.

אריק שמילוביץ: אם העסק הזה כרגע יוצא מאתנו- -

תומר רוזנר: לא יוצא מכם שום דבר.

אריק שמילוביץ: - - אז אנחנו לא רוצים שזה יהיה.

יואב קיש: נכתוב מה שהוועדה רוצה.

יואב קיש: בואו נמשיך.

יואב קיש: אני רוצה להתקדם.

יואב קיש: יש נושא אחד שאני רואה שהרבה אנשים מחכים לו.

יואב קיש: אני מתלבט אם לא נדון בו קודם.

יואב קיש: אני מתכוון לנושא נאמן הבריאות ולמשרד הבריאות.

יואב קיש: נשחרר פה את המסעדות.

הגר סלקטר: אני מבקשת להתייחס לסעיף 3.

יואב קיש: אז בואו נסיים את הדיון בסעיף 3 ואחרי כן נעבור לנושא נאמן בריאות.

לירון אדלר מינקה: השינויים בסעיף 3, כפי שנאמר כאן- - -

יואב קיש: בואו נקרא את סעיף 3, אלא אם כן את רוצה להעיר לפני כן.

יואב קיש: נסיים את הדיון בסעיף 3 אחרי שהיא תסיים לומר את ההערה שלה ואחרי כן נעבור למשרד הבריאות.

יואב קיש: כן, בבקשה.

לירון אדלר מינקה: אקרא ומשרד ראש הממשלה יעדכן בשינויים.

יואב קיש: אבל יש לנציגת משרד המשפטים הערה.

הגר סלקטר: למיטב הבנתי סוכם שהתבנית "שהוסמך לפי הוראות חוק זה" תרד, משום שלא רוצים לאפשר הסמכה של המקצוע בתוך חוק רישוי עסקים.

לירון אדלר מינקה: כל המסגרת של כל נושא הבטיחות לא בדיוק ברור איך היא תהיה.

לירון אדלר מינקה: יש סעיפים בחוק רישוי עסקים שמאפשרים לבקש מסמכים מסוימים שחתומים על ידי בעלי מקצועות, סעיפים קיימים, בעיקר סעיף 6ג.

לירון אדלר מינקה: היות וההסדרה הזאת לא בטוח לאן תלך, כדי שתוכלו בממשלה לבחון את כל האפשרויות, אנחנו אומרים שבעל המקצוע יהיה או בעל מקצוע שהוסמך לפי תקנות שיותקנו לפי החוק הזה, לפי הסעיפים הקיימים בחוק הזה, או שאם יהיה חוק מסודר של הסדרת בעלי מקצוע, שאנחנו מבינים באופן עקרוני שזה הכיוון, אבל כדי שכל האפשרויות יהיו פתוחות בפני הממשלה אנחנו מציעים להשאיר גם את זה וגם את זה.

לירון אדלר מינקה: אני מניחה שלא יוסמך בעל מקצוע כזה או כזה.

לירון אדלר מינקה: בכל מקרה נותן האישור יצטרך להגיד מי יהיה בעל המקצוע הזה, אבל אנחנו משאירים את כל האפשרויות על השולחן.

הגר סלקטר: מכיוון שהבנו שהסיכום שונה ושהתבנית הזו יורדת- - -

יואב קיש: אין סיכום.

לירון אדלר מינקה: העירו אנשי משרד המשפטים על הסעיף הזה, שזה לא יהיה הסמכה מקבילה או משהו כזה, אבל אין חוק ולכן אנחנו לא יודעים מה יהיה.

לירון אדלר מינקה: יכול להיות שלא יהיה חוק וירצו להשתמש בתקנות.

לירון אדלר מינקה: חבל לי להוריד את זה.

רועי הראל: אז "לפי הוראות" כולל גם את החוק הזה.

קריאה: בדיוק.

קריאה: למה לא להשאיר "לפי הוראות כל דין"?

תומר רוזנר: רוצים להשאיר את זה, כי חשוב שיהיה ברור שאפשר לעשות הסמכה בתקנות לפי חוק זה.

יואב קיש: אני מבקש לקרוא את השינויים בסעיף 3.

לירון אדלר מינקה: השינויים הם כפי שאמר דוד ימין, לגבי השרים.

לירון אדלר מינקה: "בסעיף קטן זה, "השר" – השר שקבעה הממשלה לעניין סעיף קטן זה".

לירון אדלר מינקה: זה לגבי השר שנותן את האישור.

תומר רוזנר: "ורשאית הממשלה".

תומר רוזנר: ..

דוד ימין: אני מתחיל מן ההתחלה.

דוד ימין: "בסעיף קטן זה, "השר" – השר שקבעה הממשלה לעניין סעיף קטן זה, ורשאית היא לקבוע שרים שונים לגבי מתן אישור לפי פסקה (1), ולגבי הסמכה והכשרת בעל מקצוע לפי פסקה (3).

דוד ימין: "

יואב קיש: מקובל.

יואב קיש: אחרי כן תעביר להם את הנוסח.

יואב קיש: אילו עוד שינויים יש לנו?

דוד ימין: ואת השינוי שאמרנו בסעיף 66.

יואב קיש: את זה נקרא כאשר נגיע לשם.

לירון אדלר מינקה: בגלל שביקשו כאן

לירון אדלר מינקה: לכתוב "הוסמך או הורשה", נכתוב בפסקה (3) שזה "בעל מקצוע שהוסמך או הורשה".

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: אנחנו עוברים לנושא משרד הבריאות והשינוי שאנחנו עושים.

יואב קיש: אגיד מאין זה הגיע ומה מהות העניין.

יואב קיש: נמצאים פה אנשי כיבוי אש, שהם דוגמה לרפורמה שהצליחה.

יואב קיש: אי אפשר להשוות את התנאים שנדרשים מעסקים בכלל, כאשר כיבוי אש עובד היום מול המגזר העסקי-פרטי, לעומת מה שהיה לפני חמש שנים אנחנו במקום אחר לגמרי.

יואב קיש: עדיין אפשר להשתפר, הכול נכון, אבל יש פה דוגמה למהלך משמעותי מאוד שהצליח.

יואב קיש: אנחנו רוצים שאותו מהלך יקרה עם כל שאר נותני האישורים.

יואב קיש: זאת אומרת, שהביקורות והבדיקות ייעשו והאישורים יינתנו לתקופה ארוכה ככל שאנחנו יכולים.

יצחק שמעוני: לתת 15 שנים תוקף לרישיון עסק, כאשר ממילא נשמרת לנו הזכות לביקורת ואז אנחנו יכולים לעשות את התהליכים שלנו.

יואב קיש: זו הדוגמה שהייתי רוצה לאמץ.

יואב קיש: הייתי רוצה לקבוע 15 שנים בעניין הזה, בכל העסקים.

יואב קיש: זו המטרה.

יואב קיש: אבל עכשיו נתקלתי בבעיות וקשיים של נותני האישורים השונים.

יואב קיש: יש לי פה מסמך של המשרד להגנת הסביבה, שנותן תוקף של לפחות עשר שנים לכל העסקים שהם מרשיינים.

יואב קיש: דרך אגב, ראיתם את המסמך הזה או שהוא הגיע רק אליי?

יואב קיש: אני מבקש להעביר אותו תיכף.

יואב קיש: הוא מדבר על כל אלה שיש בהם מִפרטים אחידים.

יואב קיש: לגביהם אנחנו הולכים לעשר שנים.

יואב קיש: אני אמרתי: לא פחות מחמש שנים.

יואב קיש: חמש שנים יש להם בתחנות תדלוק בדלק, בחומרי הדברה ומכירתם וכן באשפה ופסולת – תחנות מעבר ומיון.

יואב קיש: יש פה גם אתר לסילוק פסולת יבשה, אתר לסילוק פסולת מעורבת ותחנת מעבר לפסולת חומרים מסוכנים.

יואב קיש: אלה לחמש שנים.

יואב קיש: אני לא הולך אפילו להתווכח עם העניין הזה, זה מקובל עליי.

יואב קיש: כל השאר פה זה עשר שנים.

יואב קיש: יכול להיות שאפשר יותר.

יואב קיש: אין ספק שיש פה בשורה גדולה לכל אותם העסקים: תמרוקים – ייצור, תכשירים וציוד רפואי – ייצור, דלק, לפחות מבחינת המשרד להגנת הסביבה.

עמיחי פישר: זה המצב הקיים.

יואב קיש: עשר שנים?

יואב קיש: אמרו לי שפחות.

יואב קיש: חשבתי שהיה פחות, שהם שיפרו.

יואב קיש: מה זה מצב קיים?

יואב קיש: זה קיים בצו החדש?

יואב קיש: תסתכל ותגיד לי כי אני מכיר מספרים אחרים.

יואב קיש: בכל מקרה, אמרתי שאני לא רוצה לרדת מחמש שנים.

יואב קיש: חמש שנים, בעיניי, זה גם מספר לא טוב אבל אני בכלל רוצה לכוון ל-15 שנים.

יואב קיש: המקומות שבהם נתקלתי בבעיות הם עם משרד הבריאות, שחושש מן הדבר הזה במתכונת הנוכחית.

יואב קיש: השינוי שאנחנו מכניסים בשביל לאפשר ולהעלות לפחות לעשר שנים בעסקים עם המורכבות הגדולה יותר הוא הכללת נאמן בריאות.

יואב קיש: מה השם שאתם רוצים לקרוא לזה?

הגר סלקטר: לא "נאמן".

הגר סלקטר: אפשר לקרוא לזה "אחראי בריאות".

קריאה: לשֵם אין משמעות.

קריאה: מה זאת אומרת שאין לו משמעות?

קריאה: יש לזה משמעות על התפקיד של האדם.

יואב קיש: סליחה, תיכף תשמע.

יואב קיש: אם לא תפריע, תשמע.

קריאה: מה זה "אחראי בריאות"?

הגר סלקטר: ומה זה "נאמן בריאות"?

יואב קיש: נכון, עוד לא נכנסנו למהות.

יואב קיש: כפי שאמרתי כבר, העניין הזה יוסדר בתקנות שיבואו לאישור ועדת הפנים.

יואב קיש: כלומר הם לא יחליטו על דעת עצמם.

יואב קיש: את זה אני מציג ישר, שלכולם יהיה ברור.

יואב קיש: אין פה כוונה לתת הכשרה של 200 שעות, ממש לא.

יואב קיש: הכוונה היא בעסקים הקטנים והפשוטים – הכשרה ברמה של לומדה באינטרנט ומבחן, ואם אתה עובר אותו – נגמר.

יואב קיש: זה לעסקים הפשוטים.

יואב קיש: בעסקים המורכבים יותר, ותיכף ניכנס לפרטים, מדובר בהכשרה חד-פעמית של בין יומיים לשלושה ימים.

יואב קיש: הכוונה היא לייצר סיטואציה שתאפשר לי לעלות מחמש שנים לעשר שנים לעסקים עם מזון: גם למרכולים, גם למסעדות, ולא להישאר במגבלה של חמש שנים.

יואב קיש: גם לאולמות – לכל המקומות המורכבים יותר.

יואב קיש: בהכשרה הזאת של אחראי בריאות בעסק- - -

אריק שמילוביץ: "אחראי" זה מילה לא נכונה.

אריק שמילוביץ: "אחראי" זה בעל העסק.

יואב קיש: אז לא "אחראי".

יואב קיש: נבחר מילה אחת.

יואב קיש: אולי "ממונה בריאות עסקי" או "מוסמך בריאות".

קריאה: אתה יכול לקרוא לזה "2,000 שקל".

קריאה: ..

קריאה: זה לא "מוסמך".

קריאה: עוד מעט יגידו "משגיח כשרות".

יואב קיש: "משגיח בריאות".

יואב קיש: ..

איילת וסרמן: ההגדרה לא משנה.

איילת וסרמן: בואו נבין את הסיבה.

איילת וסרמן: אנחנו באמת רוצים להבין את המהות של ההצעה הזאת.

יואב קיש: אגיד לך מה הסיבה.

יואב קיש: קודם כול אתן למשרד הבריאות להסביר.

יואב קיש: הסיבה היא: כדי להעביר את האחריות לעסקים, להנחות את העסקים לפעול נכון.

איילת וסרמן: אני רק רוצה להשלים את השאלה.

יואב קיש: רגע, עוד לא סיימתי לדבר.

יואב קיש: להנחות את העסקים לפעול נכון בתחום הבריאות, כל אחד בעסק שלו וברמת המורכבות שלו.

יואב קיש: בשיטה הזו בעצם להקל על היכולת של משרד הבריאות לאפשר רישיון עסק לטווח ארוך יותר גם בעסקים שהם מורכבים, שיש בהם מזון.

יואב קיש: זה בגדול המסר של הדבר הזה.

איילת וסרמן: אם אפשר רק שאלה.

יואב קיש: לא עדיין אי אפשר.

יואב קיש: את מפריעה לי כבר שלוש פעמים ברציפות.

יואב קיש: חשבתי על זה הרבה.

יואב קיש: החשש שלי, מצד אחד, שזה יהיה פתח לדרישות מוגזמות מן העסקים.

יואב קיש: לעניין הזה גם משרד המשפטים הצטרף וגם הוועדה.

יואב קיש: הובהר היטב למשרד הבריאות שהכוונה פה להכשרה מצומצמת מאוד, שממוקדת לתחום העסק עצמו.

יואב קיש: מדובר בדבר ככל שיותר פשוט, באינטרנט ומרחוק, ולא במשהו שיפגע או יגרור נזק של ימי עבודה.

שי ברמן: זה לא מה שאמר לי אתמול מנכ"ל משרד הבריאות, סליחה.

שי ברמן: הוא אמר לי משהו אחר.

יואב קיש: תקבל זכות דיבור בהמשך.

יואב קיש: כאשר מנכ"ל משרד הבריאות יבוא לוועדה הזאת ויציג את התקנות הוא יצטרך לשכנע את חברי הכנסת ואותי בנחיצות ובהגדרה.

שי ברמן: אבל הדבר הזה נמצא על השולחן.

שי ברמן: הביאו את זה אתמול בצהריים.

שי ברמן: זה "ספין" כדי לתקוע את זה.

שי ברמן: פה באנו להקל על העסקים ותוקעים לנו פה נעלם- - -

יואב קיש: אתה מפריע עכשיו.

יואב קיש: אני לא רוצה להוציא אותך בדיוק בדיון שמעניין אותך.

יואב קיש: אל תפריע.

יואב קיש: רציתי להבהיר את המסר של הדבר הזה.

יואב קיש: קודם כול, אני כבר אומר, מה שזה בא לעשות, נעלה את התוקף של רישיון למסעדות לעשר שנים, נעלה את התוקף של רישיון למרכולים עם עיבוד מזון לעשר שנים.

יואב קיש: נשמע עכשיו ממשרד הבריאות את ההגדרה.

דוד שטרית: אולמות לא נכללים בזה?

יואב קיש: אני לא יודע איך לקרוא לזה.

יואב קיש: "נאמן" זה מילה לא טובה.

יואב קיש: גם "אחראי" מילה לא מתאימה, אמרו שהוא לא האחראי.

יואב קיש: אולמות לדעתי גם.

יואב קיש: לכמה זמן אמרנו ניתן הרישיון לאולמות?

דוד שטרית: נקבע לשלוש שנים, ונאמר כאן אולי לחמש שנים.

דוד שטרית: אם כולם מקבלים לעשר שנים אז גם אנחנו.

יואב קיש: על אולמות לא דיברתי אבל אני לא רואה סיבה שלא.

יואב קיש: תיכף נשמע.

יואב קיש: בבקשה, משרד הבריאות, מי רוצה להציג את העניין ולהתייחס?

עמיר יצחקי: בשנים האחרונות אנחנו מקדמים את הנושא, גם בתפיסת העולם הפנימית שלנו וגם החוצה כלפי העסקים, שהעסק צריך להיות אחראי על כל מה שהוא עושה.

עמיר יצחקי: הוא צריך להיות מקצועי בתחום שלו.

עמיר יצחקי: יש לנו עסקים שהצלחנו לקדם מקצועיוּת בהם באמצעות נוכחות בכל עסק של אדם שעבר הכשרה בתחומי הבריאות והתברואה, הכשרות לא ארוכות מדי.

עמיר יצחקי: הם עובדים נכון יותר.

עמיר יצחקי: בסופו של דבר זה הופך להיות להם כלכלי.

עמיר יצחקי: עשינו את זה בכל תחומי המים – כל עבודה שמתבצעת בתחום של מי שתייה מתבצעת או בנוכחות אדם שעבר הכשרה או על ידי אדם שעבר הכשרה.

יואב קיש: יש הגדרה בחוק לדבר הזה?

עמיר יצחקי: יש לזה הגדרה בתקנות.

יואב קיש: איך קוראים לאדם הזה?

עמיר יצחקי: בברכת שחייה זה נקרא מפעיל ברכת שחייה.

מיכל גולדברג: בתקנות מי שתייה אין לזה שם מיוחד.

מיכל גולדברג: יש תקנה שהנושא שלה הוא הדרכת עובדים.

יואב קיש: כלומר לא מצאו שָם שֵֵם.

עמיר יצחקי: בכל מקרה אני רוצה להגיד שפה אנחנו מייצרים את הפלטפורמה בחוק.

עמיר יצחקי: הפירוט של המקצועות, באילו עסקים וכן הלאה, יהיה בתקנות, כך שהפירוט יגיע לוועדה.

עמיר יצחקי: כבר עכשיו עשינו הערכת סיכונים וחילקנו את העסקים לפי רמות סיכון מקובלות בעולם, והחלטנו שבחלק מרמות הסיכון הנמוכות הלימודים יהיו באמצעות לומדה.

עמיר יצחקי: הלומדה תהיה אינטרנטית.

עמיר יצחקי: אדם יוכל להירשם והלומדה תפיק לו תעודה.

עמיר יצחקי: עסק שהוא ברמה הזאת יצטרך לראות- - -

יואב קיש: הוא יצרף את התעודה הזאת לתצהיר ואז הוא מסודר.

עמיר יצחקי: הוא מצרף את התעודה הזאת לתצהיר, והאדם גם יכול להתחלף, אז זה לא משנה.

יואב קיש: זה המשמעות של מזנונים ובתי קפה, שיהיו בתצהיר בשיטה הזאת.

עמיר יצחקי: נכון.

עמיר יצחקי: מסעדות ובתי אוכל ברמות יותר גבוהות יהיו צריכים לעבור הכשרה קצת יותר ארוכה.

שי ברמן: הא, הנה.

יואב קיש: צא בבקשה החוצה ותחזור בעוד עשר דקות.

עמיר יצחקי: זו הכשרה ארוכה יותר.

עמיר יצחקי: גם ההכשרה הארוכה יותר, אנחנו מדברים על שלושה ימים, ויכול להיות שבעסק מורכב מאוד חמישה ימים, זה משך זמן ההכשרות.

עמיר יצחקי: הם יעברו בחינה ויקבלו תעודה.

עמיר יצחקי: זה לא העסק אלא האדם.

עמיר יצחקי: גם בתחום המים יש לנו דוֹגמים.

עמיר יצחקי: אנשים ניגשים ועוברים את הקורס.

עמיר יצחקי: הם יכולים לעבוד אצל זה או אצל אחר.

עמיר יצחקי: ההכשרה היא לא לעסק.

עמיר יצחקי: העסק צריך להראות שיש לו את האדם המתאים.

עמיר יצחקי: אני יכול להגיד לכם שבתחום המים, למרות שחייבנו אחד, גם הגורמים הפרטיים קיבלו החלטה שהם מעבירים את כל העובדים שלהם בלי יוצא מן הכלל קורס כי הם ראו שבסופו של דבר יש להם תועלת מזה.

יואב קיש: מה ההכשרה שם?

יואב קיש: היא נעשית באמצעות לומדה?

עמיר יצחקי: ההכשרה שם נעה, על פי מידת המורכבוּת, בין 40 שעות ל-92 שעות, אם אני זוכר נכון.

יואב קיש: זה קורס שאתם עושים עם מבחן שלכם?

עמיר יצחקי: אנחנו לא עושים את הקורס.

עמיר יצחקי: עושים את זה בתי ספר פרטיים.

עמיר יצחקי: אנחנו עושים רק את המבחן שמתבצע אצלנו.

עמיר יצחקי: התעודה שייכת לעובד, לא לעסק.

עמיר יצחקי: אנחנו מכשירים בתחום מפעילי ברכות שחייה, למשל, כ-400 מפעילים בשנה.

עמיר יצחקי: רק 40 אחר כך עוסקים בזה בפועל או מתחלפים.

עמיר יצחקי: יש הרבה אנשים שרוצים את ההכשרה.

עמיר יצחקי: חלק גדול ממנהלי הקאונטרי קלאב, שיש להם מפעילים, הלכו גם הם לעשות את הקורס כדי להבין ולדעת.

יואב קיש: זה ברמת המורכבות הגבוהה.

יואב קיש: לא הייתי מצפה לראות יותר מזה בעסק הכי מורכב פה מבין שהעסקים שאנחנו מדברים עליהם.

עמיר יצחקי: בעסקים המורכבים אני חושב שזה יגיע לחמישה ימים, דהיינו 40 שעות, שזה לא הרבה.

יואב קיש: לעסקים המורכבים זה סביר אבל לא לעסקים הפשוטים.

עמיר יצחקי: למזנונים ולבתי קפה זה ייעשה באמצעות לומדות.

עמיר יצחקי: כמובן שמישהו מהם גם יוכל להשתתף בהשתלמות בהתנדבות, לא כחובה.

עמיר יצחקי: עשינו שולחנות עגולים.

עמיר יצחקי: הייתה על זה הסכמה.

עמיר יצחקי: חלק מבעלי העסקים אמרו:

עמיר יצחקי: אם לא תחייבו אותנו לזה אנחנו לא נעשה, אבל אם תחייבו אותנו אנחנו נעשה.

יואב קיש: זה ברור, את זה גם אני יכול להגיד לך.

יואב קיש: תודה.

שי עג'מי ליבוביץ: מה קורה בינתיים עד שיהיו התקנות הללו?

שי עג'מי ליבוביץ: האם המזנון כבר מחויב בתצהיר או שזה ממתין לתקנות?

תומר רוזנר: כן.

עמיחי פישר: אני רוצה להגיד עוד דבר עקרוני.

עמיחי פישר: אנשי משרד הבריאות, תתקנו אותי אם אני טועה.

עמיחי פישר: אני חושב שצריך להציג קונטקסט רחב יותר מאשר הצגת.

עמיחי פישר: אנשי משרד הבריאות, התקנות שיש עכשיו לבתי אוכל ישנות מאוד, עם הוראות תפעול של בית אוכל ברמת המיקרו.

עמיחי פישר: הדבר הזה הוא חלק משינוי בכלל של כל התקנות, לתפיסה של פחות ניהול מיקרו ברגולציה, יותר של עמידה בתוצאות.

עמיחי פישר: אלה סטנדרטים עקרוניים.

עמיחי פישר: הוא לא אמר ונראה לי שחשוב להשלים.

עמיר יצחקי: רציתי לענות נקודתית לעניין ההכשרה.

יואב קיש: אבל זה חלק מן העניין.

עמיחי פישר: זה נראה לי מהותי.

עמיחי פישר: ברגע שמורידים את כל ניהול המיקרו – מה הגובה ומה הרוחב וכן הלאה – משחררים הרבה מאוד ברגולציה.

עמיחי פישר: כנגד לזה, הם רוצים להוסיף מישהו שיש לו את הידע המקצועי, שיוכל לנהל את העסק בהיבטים הללו, ואז גם מוארך משך הרישיון.

עמיחי פישר: זה הרעיון.

עמיר יצחקי: לרגע נצטמצם לתחום בתי האוכל, אבל זו תפיסה שהיא רחבה יותר גם לתחומים אחרים שאנחנו מתעסקים בהם.

עמיר יצחקי: ככלל בתחום של בתי האוכל, ואולי של מרכולים, אבני היסוד כדי שעסק יצליח ויעבוד היטב מן ההיבט התברואי הן שיש לו תשתית מתאימה, יש לו תוכנית מתאימה, כל מסלול הכנת המזון שלו נכון.

עמיר יצחקי: זה שלב מוקדם, השלב של התכנון המוקדם.

עמיר יצחקי: השלב השני הוא שלב של התפעול.

עמיר יצחקי: אם יש לך תוכנית טובה אתה יכול לתפעל את העסק היטב.

עמיר יצחקי: לטיפול בתפעול אנחנו רואים מהניסיון שרכשנו לאט-לאט במשך השנים במקצועות המים שהרמנו שם את הרמה בצורה משמעותית מאוד.

עמיר יצחקי: אנחנו מאמינים שגם פה זה יקרה.

עמיר יצחקי: כקונצפט רחב יותר, אנחנו אומרים שאנחנו רוצים לחזק את היכולת של בעלי העסקים להיות אחראים על העסק.

עמיר יצחקי: במסגרת הזאת אנחנו לא רוצים לתת להם הוראות פרטניות.

עמיר יצחקי: יכול להיות שבחלק מן הדברים נכין מדריכים אבל אלה לא מדריכי חובה וכל עסק יצטרך להיות מספיק מקצועי כדי שיידע איך להפעיל את עצמו בהוראות שהן יותר עקרוניות ופחות מפורטות.

עמיר יצחקי: אציג דוגמה.

עמיר יצחקי: אם היום בבתי אוכל יש דרישה למחסן – אנחנו לא נחייב ונדרוש שיהיה מחסן.

עמיר יצחקי: הוא יצטרך לראות האם תפעולית, כדי לתפעל את העסק שלו, הוא צריך מחסן.

עמיר יצחקי: אם הוא לא יתפעל נכון- - -

יואב קיש: איך תבדוק אותו?

יואב קיש: לא תבדוק אם יש לו מחסן.

עמיר יצחקי: לא אבדוק אם יש לו מחסן אבל אם אתה רואה שהוא צריך לאחסן כהוראה עקרונית מוצר גולמי לא ליד מוצר נקי, והוא עושה בלגן, שֹם הכול באותו מקרר, אז הוא עובר עבירה, כי חסר לו מחסן או חסר לו ציוד שיאפשר לו לשים את הכול בצורה נפרדת.

עמיר יצחקי: זה מבחן התוצאה.

עמיר יצחקי: אני לא אומר לו איך לעשות את זה כי יכול להיות שיש קניון שעלות ההשכרה בו יקרה מאוד והוא מקבל ארבע פעמים ביום את הסחורה לתוך ארונות שיש לו במקום; ויש מקום אחר שנמצא על כביש הערבה ומביאים לו סחורה פעם בשבועיים ואז הוא חייב שיהיו לו מחסנים.

עמיר יצחקי: אני לא עושה את החשבון במקום בעל העסק.

עמיר יצחקי: בעל העסק לפי התפעול שלו, לפי הפרשה הטכנית התפעולית שלו יקבל החלטות ויצטרך לעמוד בהחלטות האלה.

יואב קיש: מתי תשנו את כל הנהלים האלה?

עמיר יצחקי: הפסקנו את העבודה על התקנות האלה כי נכנסו כל תהליכי החקיקה, כי מה לעשות, כוח האדם שלנו לצורך עבודה על הדברים האלה מוגבל.

עמיר יצחקי: אנחנו אומרים את זה באופן אמיתי.

עמיר יצחקי: כאשר נשתחרר מן העבודה על הצעת החוק ונראה איך אנחנו עם המִפרטים נמשיך בעבודה.

עמיר יצחקי: התחלנו – עשינו סקר בין-לאומי בעניין, עשינו סקר שביעות רצון של לקוחות של בתי אוכל, לקחנו ייעוץ ארגוני שבדק את העבודה, איך אנחנו עובדים היום.

עמיר יצחקי: עשינו הרבה עבודות הכנה.

עמיר יצחקי: חילקנו את העסקים לרמות סיכון.

יואב קיש: נציגת משרד הפנים, בבקשה.

חוה מונדרוביץ: לפחות לגבי מסעדות נדרשת גם הסכמת המשטרה להאריך לעשר שנים.

יואב קיש: הם הסכימו.

יואב קיש: איפה טל ימיני?

יואב קיש: לדעתי לא הייתה בעיה.

חוה מונדרוביץ: הייתה בעיה.

חוה מונדרוביץ: הייתה בעיה בקביעה בין שלוש שנים לחמש שנים.

יואב קיש: תבדקו.

יואב קיש: אני לא זוכר.

יואב קיש: אני לא מבין למה צריכה להיות בעיה.

יואב קיש: אני רוצה להעלות את זה לעשר שנים.

יואב קיש: מיד נתחיל לשמוע את החברים שזה נוגע לחיים שלהם.

יואב קיש: ברמה העקרונית, אני רוצה לסכם.

יואב קיש: אני שמח מאוד על הגישה הזו של משרד הבריאות, אבל החיים הם בפרטים הקטנים.

יואב קיש: הפרטים הקטנים כרגע לא מוצגים על שולחננו, הם יגיעו עם תקנות.

יואב קיש: הארכת התוקף, כפי שאמרתי, תקרה כבר עכשיו, לשאלתך.

יואב קיש: כבר עכשיו אנחנו אומרים שמזנונים ובתי קפה יהיו בתצהיר; כבר עכשיו אנחנו אומרים שזה יהיה לעשר שנים, וגם במסעדות – אני רק רוצה שאנשי המשטרה לא יפתיעו אותי – וגם במרכולים שיש בהם טיפול במזון.

יואב קיש: אולמות – רישיון לעשר שנים.

יואב קיש: בתי מלון כבר קיבלו עשר שנים.

יואב קיש: חדר אוכל – גם.

יואב קיש: אם אתה מסעדה אתה ממילא בקריטריון.

יואב קיש: זה הרעיון.

יואב קיש: אני חושב שזה בשורה גדולה מאוד שמביא פה משרד הבריאות.

יואב קיש: אי אפשר להתעלם מזה.

יואב קיש: כפי שאמרתי, החיים הם בפרטים הקטנים והמבחן בסוף יהיה כאשר תביאו את התקנות.

יואב קיש: אז נקיים פה דיון על העניין הזה.

יואב קיש: מה שהשגנו כוועדה הוא את האישור של משרד המשפטים ואת הקונצפט הזה של מתאם בריאות, שלא היה קיים.

יואב קיש: הוא חשוב.

יואב קיש: הוא גם ייתן לכם איש קשר במקומות האלה, שתוכלו לעבוד ישירות מולו, גם אנשים שיבינו את הדרישות ברמה הנקודתית של העסק לאותו עניין.

יואב קיש: אני חושב שזה חשוב.

יואב קיש: אם ננסה כבר עכשיו לרדת לפרטים הקטנים של ההכשרה, לא נגמור עם זה.

יואב קיש: דיברנו על הכשרת העסקים הקטנים – מזנונים ובתי קפה – ברמה של לומדה, ורוב הסיכויים שזה יהיה בעל העסק שילמד מתוך לומדה באינטרנט, יקבל אישור, יצרף את זה לתצהיר וזו תהיה הדרך שלו לקבל את האישור; וכאשר מדובר במסעדות המורכבות יותר צריך להיות מתאם בריאות.

יואב קיש: ההכשרה יכולה להיות במקסימום, בעסקים המורכבים הגדולים, עד כ-40 שעות, משהו כזה, באופן חד-פעמי, לא בכל שנה 40 שעות, כדי לקבל את האישור.

יואב קיש: אם יהיו עדכונים- - -

עמיר יצחקי: אחת לחמש שנים יהיה יום השתלמות.

יואב קיש: זה גם סביר – אחת לחמש שנים יום השתלמות.

יואב קיש: אני חי עם זה טוב.

יואב קיש: זה הרעיון.

יואב קיש: מי רוצה להתייחס?

יואב קיש: בבקשה.

שי ברמן: קודם כול, הסיבה שהייתי בחוץ היא הרשלנות של משרד הבריאות, שבדיון שהחל כבר מן הבוקר לא דאגו להביא לפה ריטלין לפציינטים.

שי ברמן: ..

שי ברמן: קודם כול, אנחנו שמחים מאוד על הארכת התוקף.

שי ברמן: זה חשוב לנו מאוד.

שי ברמן: זה עניין משמעותי מאוד לעסקים הקטנים, זה הקלה גדולה מאוד.

שי ברמן: לגבי נושא נאמן או מתאם בריאות, אם מדובר על לומדה באינטרנט וכדומה לעסקים הפשוטים – זה לא בעיה.

שי ברמן: כבר קיבלנו מסרים ממשרד הבריאות, שמדובר פה במשהו הרבה יותר מורכב.

יואב קיש: תגיד לי מה אתה מכיר.

יואב קיש: הרגע שמעת את נציג משרד הבריאות מסכים לסיכום שלי.

יואב קיש: מה שמעת אתה?

שי ברמן: צריך להבין מה זה הכשרה.

שי ברמן: אם זה נאמן תברואה- - -

יואב קיש: מתאם בריאות.

שי ברמן: אני לא יודע מה זה מתאם בריאות.

יואב קיש: נדע על זה בפרוטרוט כאשר יגיעו תקנות, אבל אני מסביר לך את הטווח.

יואב קיש: חשוב לי שתבין את זה.

יואב קיש: הטווח שאנחנו מדברים עליו נע בין לומדה ומבחן באינטרנט במקומות הפשוטים לבין סדר גודל של 40 שעות הכשרה חד-פעמית, ויום ריענון פעם בחמש שנים.

יואב קיש: עמיר יצחקי, אני צודק?

עמיר יצחקי: כן.

יואב קיש: שי ברמן, שמעת?

שי ברמן: אני רוצה להגיד לך לגבי הטווח הארוך בספקטרום.

יואב קיש: מה המשמעויות של 40 שעות ויום ריענון פעם בחמש שנים?

שי ברמן: כפי שהבנו, קורסים – ואתמול קיבלנו את התוכנית הזאת, אתמול ראינו אותה לראשונה- - -

יואב קיש: זה המסמך שאני קיבלתי?

יואב קיש: עזוב, אי אפשר להבין מן המסמך הזה כלום.

יואב קיש: מה שאנחנו מדברים עכשיו הוא שיהיה.

יואב קיש: גם אני לא הבנתי כלום מן המסמך.

שי ברמן: הקורס עצמו- - -

יואב קיש: אין עוד קורס.

יואב קיש: אני לא יודע על מה אתה מדבר.

שי ברמן: שם היה רשום "נאמן תברואה".

שי ברמן: אם זה לא נאמן תברואה, אלה קורסים שלעשות אותם היום במאסה – אין מי שיעשה אותם, אין מי שיכשיר את האנשים.

שי ברמן: אני רוצה להגיד לך משהו שהוא ספציפי לענף המסעדות.

שי ברמן: מחר נכשיר עובדים שלנו שיהיו בפוזיציה הזאת.

שי ברמן: בענף שלנו יש תחלופה גבוהה מאוד של עובדים.

שי ברמן: לא רק אצלנו אלא גם אצל אחרים.

שי ברמן: נכשיר עובד ואחרי חצי שנה או שנה הוא יעזוב ונצטרך להכשיר עובד אחר.

שי ברמן: נאמר שנעשתה פה עבודה אבל לא בדקו כמה הדבר הזה עולה.

שי ברמן: אצלנו יש 14,000 עסקים.

שי ברמן: להכשיר בכל עסק עובד כזה – זה המון-המון כסף.

שי ברמן: להחליף בכל חצי שנה או שנה, לשלוח אדם לקורס של 40 שעות- - -

יואב קיש: אלה בדיוק הדברים.

יואב קיש: אני מסכים.

יואב קיש: עכשיו אנחנו מדברים עניינית וגם במסגרת הספקטרום, זה בסדר.

לילך דחוח: יש פה בעיה של תחלופה של כוח אדם.

יואב קיש: בסדר, אבל יש לכם מנהלים ויש לכם מנהלי סניפים.

לילך דחוח: אבל גם שם יש תחלופה.

יואב קיש: כולם עוברים באותו עסק.

יואב קיש: אני לא מוטרד מזה.

יואב קיש: אתם צריכים אדם- - -

לילך דחוח: אנחנו נצטרך שיהיה מתאם או נאמן בכל סניף?

עמיר יצחקי: כן.

עמיר יצחקי: קופאי צריך להיות בכל סניף?

יואב קיש: אני לא יודע כי אני עוד לא יודע מה הוא יצטרך לדעת.

לילך דחוח: ממש לא.

לילך דחוח: עמיר יצחקי, למה החלטת אוטומטית שזה יהיה לסניף?

יואב קיש: סליחה, קפצנו אליכם מן המסעדות למרות שהיינו באמצע.

יואב קיש: כל עניין לגופו.

יואב קיש: לא בהכרח אני חושב שיהיה מתאם בריאות לכל סניף.

יואב קיש: אולי זה יהיה אזורי.

יואב קיש: אני לא יודע.

יואב קיש: אנחנו נראה כאשר נדון.

לילך דחוח: צריך לחשוב על זה.

יואב קיש: נבין מה ההכשרה, נבין מה הוא צריך לעשות ונבין מה היקף הפעילות שנדרש ממנו.

יואב קיש: זה הכול.

יואב קיש: כרגע על זה אני לא יודע לתת תשובה.

יואב קיש: זו שאלה טובה.

שי ברמן: אם אוכל להשלים את דבריי.

שי ברמן: כל הקונספציה הזאת, שמעבירים את האחריות לבעל העסק – הנה, יש פה כיבוי אש, בואו נעשה גם נאמן כיבוי אש ובואו נעשה נאמן משטרה.

שי ברמן: לא צריך את הרגולטור בכלל.

שי ברמן: ..

יואב קיש: מתאם.

יואב קיש: לא נאמן.

שי ברמן: מתאם.

שי ברמן: זה לא ייתכן.

שי ברמן: כאשר מכניסים את זה עכשיו זה מחטף.

שי ברמן: אנחנו לא מבינים איך אפשר.

יואב קיש: זה לא מחטף.

יואב קיש: אני מוכן להיות במציאות שתשאיר את הרישיון לחמש שנים ובלי מתאם.

יואב קיש: אם אתה רוצה – אני מוכן להשאיר את חמש השנים.

יואב קיש: אתה רוצה רישיון עסק לעשר שנים – תחזיק מתאם.

לילך דחוח: אבל למה הדברים תלויים זה בזה?

לילך דחוח: יש לי סמכויות פיקוח.

יואב קיש: כי זו הדרישה של משרד הבריאות.

יואב קיש: יש לי גם אחריות לאזרחים.

יואב קיש: הם מייצגים את האינטרס של האזרח.

יואב קיש: אתה גורם עכשיו נזק.

יואב קיש: אגיד לך למה.

יואב קיש: אני רוצה להעביר את זה לעשר שנים, ולהעביר את "הקוף" אליהם כדי שיביאו תקנות.

יואב קיש: אם עכשיו אתה אומר לי "לא, לא, אתה פוגע בי" אז אני אקבע חמש שנים וגמרנו.

הגר סלקטר: יובהר שאותה פונקציה לא מחזיקה בסמכויות.

הגר סלקטר: זה לא שהם מחליפים את משרד הבריאות בגלל שהרישיון מוארך.

יואב קיש: כפי שלא החלפנו שוטרים.

הגר סלקטר: אבל פה יש הבדל דרמטי מאוד מן השוטרים.

הגר סלקטר: לגבי שוטרים – דיברת על עובד של הרשות המקומית.

הגר סלקטר: פה מדובר על אדם שמועסק על ידי בעל העסק שיש לו אינטרס כלכלי.

הגר סלקטר: אנחנו ממש לא מתקרבים.

הגר סלקטר: הסעיף הזה לא יכול להסמיך הסדרה שבה אותה פונקציה מפעילה סמכויות שלטוניות או מתפקדת במקום המדינה.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: אף אחד לא התכוון לזה.

הגר סלקטר: הוא לא נכנס בנעלי משרד הבריאות.

יואב קיש: לפני שנקרא את הסעיף ולפני שנתייחס לנוסח, אני רוצה לשמוע את אנשי המלונות.

ניר קפלן: אני רוצה להעיר כמה הערות.

ניר קפלן: דבר ראשון, כבר היום רוב הטבחים שלנו עברו קורס.

יואב קיש: רק רגע.

יואב קיש: אנשי המשטרה, יש לכם תשובה בעניין עשר השנים?

קריאה: טל ימיני יגיע עוד מעט.

יואב קיש: תדאגו לכך שהוא יגיע, כי אם הוא לא יהיה פה אני אחליט בלעדיו.

ניר קפלן: חבר הכנסת קיש, רק מספר משפטים.

ניר קפלן: גם כעת רוב הטבחים שלנו עשו קורס בבית ספר של משרד התיירות ושל משרד העבודה.

יואב קיש: יכול להיות שהם יגדירו שמי שעבר הדרכות כאלה מקבל אישור.

ניר קפלן: זה דבר אחד.

ניר קפלן: דבר שני, החצי השני של הטבחים שלנו הם חבר'ה שבאו מצה"ל, היו עשר שנים בצבא קבע כטבחים.

יואב קיש: אתה נכנס לפרטים שאין לי עליהם תשובה כרגע.

ניר קפלן: דבר נוסף, אני מבקש את תשומת לב הוועדה לכך שלמשל במשטרה בשנת 2006 קורס מאבטח היה של יום אחד לכמה שעות.

ניר קפלן: היום זה "מפלצת" של שישה ימים, וריענון בכל שישה חודשים.

ניר קפלן: אני מבקש שהוועדה תראה- - -

יואב קיש: שינויים בהכשרות יבואו לאישור הוועדה.

ניר קפלן: ושזה גם לא יהיה "מפלצת" של שישה ימי הכשרה.

ניר קפלן: האם רשת מלונות תצטרך להכשיר אדם בכל אחד מן המלונות?

יואב קיש: רגע, מאיפה הסמכות?

יואב קיש: מה אמרת על המשטרה?

יואב קיש: היא מכשירה מה?

קריאה: היא מכשירה מאבטחים.

ניר קפלן: הכשרת המאבטחים זה משהו שהמשטרה- - -

יואב קיש: אז הם כן מעבירים סמכות לגוף פרטי?

יואב קיש: אני לא מבין.

ניר קפלן: כן, בתי הספר הם פרטיים.

הגר סלקטר: זה עולם שלם של מאבטחים.

יואב קיש: זה לא העברת סמכות?

ניר קפלן: הם אומרים איזו הכשרה צריך.

הגר סלקטר: כשיהיה לך חוק אז נדבר.

יואב קיש: מתאם בריאות.

הגר סלקטר: הסיבה שלא רוצים להשתמש במונח "נאמן" וגם לא ב"מוסמך" היא משום שבחקיקה בתחומים אחרים "נאמן" מחזיק בסמכויות שלטוניות.

קריאה: משגיח בריאות.

יואב קיש: מתאם בריאות.

ניר קפלן: קודם כול, שהוועדה תדע שזה יכול להיות "מפלצת".

ניר קפלן: עוד דבר אחד, האם זה יהיה מתאם בריאות אחד לרשת של מלונות או בכל בית מלון?

יואב קיש: נדע בתקנות בהתאם לדרישות.

ניר קפלן: כמובן לא נרצה שהמלונות שמספקים רק ארוחות בוקר יצטרכו גם את ההכשרה הזאת.

יואב קיש: נדע לפי התקנות שיגיעו.

יואב קיש: אני לא יכול לענות לך על זה עכשיו.

יואב קיש: בבקשה, נציג כיבוי אש.

יצחק שמעוני: אני מתנצל שאני חוזר לדיון הקודם.

יצחק שמעוני: אני לא הייתי כאן.

יואב קיש: על מה?

יצחק שמעוני: על המשמעות של פיצול המלונות לשני פרטי רישוי, של החדרים בנפרד והכול.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: שאלתי אז.

יואב קיש: אבל תעשה את זה אחר כך, לא עכשיו.

יואב קיש: אני רוצה לסיים את הנושא הזה.

יואב קיש: אתן לך לענות על זה בהמשך.

יואב קיש: דיברנו על ההבדל בין טופס 4 לבין רישוי שוטף במלונות.

יואב קיש: בואו נמשיך.

יואב קיש: רוני סורקיס, בבקשה.

רוני סורקיס: קודם כול, אני חייב להגיד שיצאתי קצת מבולבל כי מר יצחקי פה אמר שהם עשו סקר שביעות רצון וקיימו שולחנות עגולים.

רוני סורקיס: אנחנו לא מכירים דבר כזה.

עמיר יצחקי: קיימנו שולחנות עגולים לגבי בתי אוכל.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: חברים, די, בואו נהיה פרקטיים.

יואב קיש: לא היו שולחנות עגולים עם בעלי מרכולים.

רוני סורקיס: מן הצד השני, יש סתירות, וזה מה שמטריד אותי- - -

יואב קיש: הוא דיבר על תקנות בתי אוכל.

יואב קיש: דאגתי להכליל את זה גם לגבי המרכולים.

רוני סורקיס: לאחר מכן נאמר שחשוב שיהיה תכנון מקדים של העסק והוא חייב להיות מפורט.

רוני סורקיס: ואז הוא אמר שבעצם הם לא רוצים להתערב בתכנון המקדים.

רוני סורקיס: יצאתי מבולבל לגמרי.

יואב קיש: לא הבנתי את השאלה.

רוני סורקיס: אני מוליך מכאן לכל הדבר הזה.

רוני סורקיס: אני חייב לציין שאנחנו בעבר ניסינו לעשות עם משרד הבריאות, לפני כשמונה או עשר שנים, קורס.

יואב קיש: כמה שנים אתה בתעשייה?

רוני סורקיס: שם אני 15 שנים.

רוני סורקיס: אני כבר שנים רבות בתעשייה.

רוני סורקיס: קורס נאמני איכות, שדרך אגב היה של משרד בריאות.

רוני סורקיס: עשו קורס אחד ובזה תם.

רוני סורקיס: אני מבקש פה, גם בגלל הגודל שלנו, וזה כולל את כל הרשתות, מכיוון שהרשתות מחזיקות מערך הדרכה אני חושב שיהיה נכון לתמוך בתהליך הזה מצדנו, כי נשאף לקדם אותו ככל הניתן.

רוני סורקיס: שיעבירו לנו את הסילבוס.

רוני סורקיס: יש לנו מערך הדרכה ואנחנו נקיים את ההדרכות.

יואב קיש: עמיר יצחקי, מקובל עליכם לעבוד פה בשיתוף פעולה?

מיכל גולדברג: כל אלה הערות לתקנות.

מיכל גולדברג: אנחנו ממש עוד לא בשלב הזה.

עמיר יצחקי: זה מקובל.

עמיר יצחקי: אני לא מתערב.

יואב קיש: בסדר, רעיון טוב.

רוני סורקיס: אני מבקש שזה לא יפגע בתהליך של הרפורמה.

רוני סורקיס: מה הכוונה?

רוני סורקיס: אם התקנות לא יהיו מוכנות- - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: הרפורמה יוצאת לדרך.

יואב קיש: יש דברים נוספים?

יואב קיש: עוד לא הוקרא הנוסח.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע הערות ברמה העקרונית המהותית.

יואב קיש: אחרי כן על הנוסח יהיו לנו ויכוחים.

יואב קיש: חברי נציג האולמות, בבקשה.

דוד שטרית: אני שמח ומצטרף.

דוד שטרית: רק שאדוני היושב-ראש ידאג שהתקנות יבואו לפה במהרה.

יואב קיש: להיפך, שלא יהיו תקנות.

יואב קיש: ..

דוד שטרית: כל עוד אין תקנות יש לנו עשר שנים?

יואב קיש: כן.

דוד שטרית: בסדר.

דוד שטרית: תודה.

דוד שטרית: אז שלא יבואו.

יואב קיש: אל תדאג, משרד הבריאות בטוח יעבוד על זה.

יואב קיש: עוד דברים עקרוניים?

יואב קיש: סיימנו את סבב הדוברים בנושאים העקרוניים.

יואב קיש: אני מבקש לשמוע הערות לנוסח.

חוה מונדרוביץ: אגב, גם אולמות שמחה.

יואב קיש: נכון, אני מחכה לאישור המשטרה.

יואב קיש: חברים, אני מבקש מאנשי משרד הבריאות לקרוא את הנוסח.

יואב קיש: אני אומר לכולם כבר עכשיו שזה נוסח רחב מאוד.

יואב קיש: לאיזו פסקה הוא מתייחס?

מיכל גולדברג: בסעיף 10(א) בחוק היום.

יואב קיש: אקרא את הסעיף ואת תקראי את התיקון שאתם רוצים להכניס.

יואב קיש: בחוק זה מופיע בעמוד 39.

יואב קיש: סעיף 10(א) בחוק העיקרי "שר הבריאות, בהתייעצות עם השר לאיכות הסביבה, רשאי להתקין לכלל העסקים טעוני הרישוי או לסוגים מהם, תקנות להגנה על בריאות הציבור, לרבות הבטחת תנאי תברואה נאותים, ולרבות תקנות שעניינן הוראות בנוגע להדרכת מועסקים לצורך הבטחת המטרות האמורות.

יואב קיש: " זה קיים כבר בחוק.

יואב קיש: לפי משרד המשפטים זה לא מספיק רחב בשביל להכניס גם את מה שאנחנו מדברים עליו.

יואב קיש: עכשיו אנחנו שומעים מה הם רוצים לעשות.

יואב קיש: כלומר, בעל העסק יצטרך להעסיק מישהו עם הכשרה.

יואב קיש: בסדר.

מיכל גולדברג: "- - בעל הכשרה בתחום התברואה והבריאות," – וכאן לבקשת יושב-ראש הוועדה נוסיף: "– מתאם בריאות," אם אכן אתם רוצים לקרוא לו כך.

תומר רוזנר: "בסעיף זה".

מיכל גולדברג: תומר רוזנר ידייק אחר כך.

מיכל גולדברג: "ובכלל זה קביעת הוראות בנוגע לתנאי כשירות, הכשרה, לרבות הכשרה מעשית, חובת בחינות וחובת השתלמויות מעת לעת, וכן לקבוע הוראות שונות בעניינים כאמור לעסקים ברמות סיכון שונות.

מיכל גולדברג: "

קריאה: ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

לירון אדלר מינקה: כל תנאי הכשירות – זה של משרד הבריאות.

שי ברמן: זה הגדרה רחבה מאוד.

מיכל גולדברג: אני מזכירה שאנחנו מדברים פה רק על סעיף הסמכה.

יואב קיש: קודם כול, זה צריך להיות באישור ועדת הפנים.

מיכל גולדברג: התקנות האלה יגיעו בכל מקרה לאישור ועדת הפנים.

קריאה: שיהיה כתוב.

יואב קיש: אפשר להוסיף את זה.

יואב קיש: יהיה כתוב במפורש "באישור ועדת הפנים".

מיכל גולדברג: זה יהיה כתוב על העניין הזה, על הסעיף הזה.

תומר רוזנר: על כל הסעיף.

תומר רוזנר: היא אומרת שכל התקנות מגיעות לוועדה.

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: תקנות שיש להן- - -

יואב קיש: הסיפה, מה שהוספנו עכשיו.

מיכל גולדברג: הרישה של הסעיף נותרת כפי שהייתה.

יואב קיש: חברים, תקשיבו לדיון המשפטי.

יואב קיש: יש לנו גם יועצים משפטיים בצד, אני שמח שאתם שומעים.

יואב קיש: אני רוצה להסביר את ההיגיון.

יואב קיש: יש פה הגדרה שנראית רחבה מאוד כי היא מהווה את המסגרת הכללית לעניין.

יואב קיש: אנחנו בסופו של דבר נוסיף, כפי שאמרתי: "בכפוף לאישור ועדת הפנים" בצורה ברורה בחוק, אחרי המילה "וכן".

יואב קיש: זה מסכם את מה שאמרתי קודם, ללא שינוי מבחינתי.

יואב קיש: אנשי משרד המשפטים, אתם רוצים להתייחס?

מיכל גולדברג: כבוד היושב-ראש, רק להבהיר, על הסיפה שהקראתי כעת מוסכם שיהיה "באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת".

מיכל גולדברג: על הסיפה הזו אין צורך בהתייעצות עם השר להגנת הסביבה.

קריאה: תגביל את השעות.

יואב קיש: נכון, זה לא קשור להגנת הסביבה.

אילה גלדמן: עלינו זה מקובל.

יואב קיש: אנחנו ננסח את זה במדויק פה בוועדה.

יואב קיש: הניסוח ישקף את הבקשה.

יואב קיש: אנשי משרד המשפטים, מה אתם אומרים?

הגר סלקטר: אני רוצה לדבר על מה בעצם הסעיף הזה מאפשר, איזו סמכות הוא יוצר.

לילך דחוח: רגע, אפשר לחזור ולומר על איזה סעיף מדברים?

הגר סלקטר: אתם רואים בפניכם את הנוסח הקיים היום.

הגר סלקטר: מה שהקריאה מיכל גולדמן הוא הנוסח שאנחנו מדברים עליו.

הגר סלקטר: אם את רוצה, אקרא שוב.

יואב קיש: אפשר לצלם ולהעביר לכולם?

הגר סלקטר: הוא לא מונח בפניכם כי רק אתמול בערב הוא נוּסח.

אילה גלדמן: אפשר להוסיף את זה כסעיף קטן.

תומר רוזנר: זה עניין טכני.

תומר רוזנר: נמצא את המקום.

הגר סלקטר: כמה הערות בקשר לשאלה מה הדבר הזה מאפשר, מה אנחנו מאפשרים כאן, ואף יותר חשוב: מה אנחנו לא מאפשרים, איזו סמכות אנחנו לא מאפשרים.

יואב קיש: זה חשוב.

יואב קיש: תשמעו מה לא מאפשרים.

יואב קיש: עמיר יצחקי, חשוב שגם אתה תשמע.

הגר סלקטר: זה בתיאום גם עם משרד הבריאות.

יואב קיש: אם זה בתיאום אז אתה לא חייב לשמוע...

יואב קיש: משרד המשפטים יבהיר מה זה לא כולל.

הגר סלקטר: אין כאן כוונה לקבוע אפשרות לדרוש ממוסדות כלשהם בהכשרה סילבוס מסוים, אין כאן אפשרות כזאת.

הגר סלקטר: זה לא מסמיך את השר לקבוע איזשהו פיקוח על מוסדות שילמדו את אותו החומר.

הגר סלקטר: זה כן מאפשר להגיד, משרד הבריאות יכול להגיד: זה הסילבוס, על זה אני בוחן, אך הוא לא עושה כאן איזו הסדרה, הוא לא מפקח על הגורמים שיכולים להעביר את ההכשרה, הוא לא מנחה את הגורמים שיכולים להעביר את ההכשרה.

הגר סלקטר: אחרת היינו צריכים הסדר נפרד, מלא יותר ומפורש יותר.

הגר סלקטר: כפי שאמרתי, לא מדובר באיזו פונקציה, זה לא מסמיך ולא מאפשר ליצור איזו פונקציה שמחזיקה בסמכויות.

הגר סלקטר: זה לא מאפשר למשרד הבריאות להסתמך על בדיקות ברגולציה שלו של אותו גורם.

הגר סלקטר: לא מדובר בהכשרת מקצוע.

הגר סלקטר: כמובן מדובר בהכשרות במסגרת הסביר ולא משהו שהוא מעבר.

יואב קיש: הבנתם?

שי ברמן: כן.

שי ברמן: דובר פה על איזשהו טווח.

שי ברמן: אני מבקש שזה יהיה רשום, שנוסיף את זה.

יואב קיש: אין איפה לרשום.

יואב קיש: אני אומר את זה לפרוטוקול.

יואב קיש: כאשר יגיעו התקנות, אם הן יחרגו ממה שנאמר פה אני לא אקבל אותן.

תומר רוזנר: גם משרד המשפטים לא ייתן להן להגיע.

יואב קיש: גם משרד המשפטים לא ייתן להביא דברים שהוא לא מוכן להעביר עכשיו.

שי ברמן: עוד דבר שאני מבקש להוסיף לסעיף, כל תקנה או הכשרה של עובדים בתהליך מסוים מחייבת תהליך של RIAA.

תומר רוזנר: בוודאי, כמו בכל תקנה.

הגר סלקטר: לא צריך להוסיף את זה.

תומר רוזנר: זה מתחייב לפי החלטות הממשלה.

עמיר יצחקי: כל תקנה שעושים במדינת ישראל חייבת בתהליך של RIAA.

שי ברמן: אבל אתם לא עושים את זה.

עמיר יצחקי: איזו תקנה עשינו שאתה מכיר שבה לא עשינו תהליך RIAA?

שי ברמן: עכשיו אתם רוצים להעביר לנו את הערכים הקלוריים בתפריטים.

שי ברמן: עשיתם RIAA?

עמיר יצחקי: כן.

עמיר יצחקי: משרד הבריאות עשה על זה RIAA.

יואב קיש: עבר אצלכם תהליך RIAA?

עמיחי פישר: הם מציעים רעיון טוב.

עמיחי פישר: בואו לא נפתח את זה.

שי ברמן: אני מבקש מאוד, זה חשוב.

שי ברמן: מטילים עלינו דברים שעולים כסף.

יואב קיש: כרגע עוד לא הטילו עליך כלום.

יואב קיש: כן, חד וחלק.

יואב קיש: אני שמח שאנשים יודעים כבר מה זה RIAA ומתחילים להשתמש בזה.

לילך דחוח: מה המשמעות של מתאם בריאות שלא עובר את הבחינה?

לילך דחוח: מה המשמעות של זה לגבי בעל עסק?

לילך דחוח: אין מועד ב'.

לילך דחוח: יש לי עסק שאני צריכה להפעיל ויש לי רישיון שאני צריכה לקבל.

לילך דחוח: חברים, אני לוקחת על עצמי תצהיר, אני לוקחת על עצמי הרבה מאוד עלויות כדי להכשיר את העסק.

יואב קיש: הוא יצטרך לגשת לבחינה נוספת.

לילך דחוח: ומה בינתיים?

לילך דחוח: אין לי רישיון?

לילך דחוח: בינתיים אני לא יכולה לפתוח את העסק?

תומר רוזנר: תמצאי מישהו אחר.

לילך דחוח: חברים, זה לא כל כך פשוט.

לילך דחוח: עמיר יצחקי, אתה מדבר על זה כאילו זה דבר שכלאחר יד.

לילך דחוח: צריך לתת לזה מענה.

יואב קיש: נצטרך להתייחס לזה גם בתקנות.

לילך דחוח: יש שם דרישה מכבידה מאוד, ואגב, היא דרישה יחסית חדשה למדי מבחינת תקנות.

לילך דחוח: בשום מקום זה לא תנאי למשהו.

יואב קיש: דרך אגב, איך זה בעולם?

יואב קיש: אמרתם שלמדתם את זה מן העולם?

לילך דחוח: לא כתנאי לקבלת רישיון או להארכת רישיון.

יואב קיש: רגע, אני רוצה לשמוע מה הניסיון.

עמיר יצחקי: בעולם הדרישה הרבה יותר חמורה.

עמיר יצחקי: דורשים מכל עסק מזון שיהיה לו ASAPP – מערכת ניהול סיכונים עם מערכת בקרה עצמית.

עמיר יצחקי: מי עושה את מערכת הבקרה?

לילך דחוח: זה לא בכל מקום בעולם.

עמיר יצחקי: אולי לא בהודו ובסין, אבל באירופה.

קריאה: לא לגבי אטליזים בגרמניה.

עמיר יצחקי: דיברתי על בתי אוכל.

עמיר יצחקי: אני חושב שגם באטליזים.

עמיר יצחקי: אני אומר שוב, היום בברכת שחייה יש את זה, יש את זה במתקן טיפול במים.

עמיר יצחקי: יהיו לזה הוראות מעבר.

יואב קיש: כרגע אני מתכוון, כדי לדרבן אותם להביא תקנות, לאפשר את לוחות הזמנים הארוכים בעניין הזה.

יואב קיש: בתקנות יהיה ברור שאם למשל הוא נכשל או אין לכם אדם כזה אז הרישיון יוגבל לזמן קצר יותר עד שתביאו מישהו שמסוגל לעמוד בדרישות.

יואב קיש: אפשר למצוא פתרונות.

יואב קיש: לא לכל דבר אני יכול למצוא עכשיו פתרון ולא בגלל שאין את אותו מתאם בריאות לא תקבלו רישיון.

יואב קיש: משך הזמן של הרישיון יהיה כנראה קצר יותר, כפי שהיה אמור להיות ללא אותו מתאם בריאות.

נפתלי קאיקוב: כנ"ל לגבי הברים.

נפתלי קאיקוב: נכון?

קריאה: על הברים לא דיברנו.

יואב קיש: פאבים – חמש שנים במקום שלוש שנים.

נפתלי קאיקוב: למה לא?

יואב קיש: בסדר, אנחנו "נסגור" את זה.

נפתלי קאיקוב: כמו אולמות שמחה, באותו מצב.

יואב קיש: אני רוצה לחזור לעניין הבריאות.

יואב קיש: יש לכם עוד הערות לנוסח?

יואב קיש: סיימנו עם הערות לנוסח.

יואב קיש: סיימנו את עניין הבריאות.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: יש כמה שינויים שאני חייב לציין.

יואב קיש: ראשית, הוועדה המייעצת – אנשי משרד הכלכלה פה או שהם הלכו?

יואב קיש: הלכו.

יואב קיש: אנחנו מתקנים את זה.

יואב קיש: לא "הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים" אלא "נציג שר הכלכלה".

שי עג'מי ליבוביץ: הנציג של משרד הכלכלה יכול להתחלף.

תומר רוזנר: יכולים להיות כמה נציגים, וגם ממלאי מקום.

שי עג'מי ליבוביץ: כי יש להם, לדוגמה- - -

יואב קיש: אז הם יחליפו נציגים.

שי עג'מי ליבוביץ: השאלה אם זה מתאפשר.

תומר רוזנר: זה מתאפשר.

יואב קיש: את זה פתרנו.

יואב קיש: לגבי השאלה שלך על מה קורה עכשיו.

שי עג'מי ליבוביץ: אני רוצה שייאמר לפרוטוקול שנציג משרד הכלכלה יכול להתחלף.

תומר רוזנר: ראשית, כל הדברים מוקלטים כמובן ויופיעו בפרוטוקול.

תומר רוזנר: שנית, כמובן שיש אפשרות למנות ממלא מקום והם יכולים להתחלף ביניהם.

יואב קיש: את זה סיימנו.

יואב קיש: ננצל את הזמן כדי לדבר על כיבוי אש.

יואב קיש: השאלה הייתה בנושא מלונות.

יואב קיש: אנחנו מכירים שבנושא מלונות יש מספר פריטי רישוי.

יואב קיש: דיברנו על פריט רישוי 7.1א', שמדבר על המבנה.

יואב קיש: ניסינו להבין האם יש הבדל משמעותי בין דרישות לטופס 4 לכיבוי אש לבין רישוי עסקים.

יואב קיש: בואו נגיד במילים עדינות – אני לא קיבלתי את ההסברים שידעו לתת לי הנציגים שהיו פה בזמן שאתה לא היית כאן.

יואב קיש: יצחק שמעוני, אשמח לשמוע אם לך יש אפשרות להסביר מה ההבדל בין דרישות רישוי עסקים לבין טופס 4, בלי קשר לאישור למסעדה למנדפים במבני החדרים, כי זה הדוגמה היחידה שקיבלנו.

יצחק שמעוני: אני חושב שלא נכון להפריד את זה, ובכל זאת אגיד.

יצחק שמעוני: מה שאני אומר פה זה בעקבות עבודה שנעשתה מול התאחדות המלונות.

יצחק שמעוני: לקחנו את פריט הרישוי ברישוי עסקים, את הפריט בהיתרי בנייה, וכל הפער שנשאר בסוף בין זה לבין זה היה בדיוק כיבוי במנדפים, כפי שאתה אמרת.

יואב קיש: זאת אמירה חשובה.

יואב קיש: בואו נמקד את הדיון שלנו.

יואב קיש: כלומר כל הפער בין רישוי עסקים לבין טופס 4 מבחינת כיבוי אש זה המנדפים.

יצחק שמעוני: לא, הוא כבר לא קיים, זה מה שאני מנסה להגיד.

יצחק שמעוני: זה מזמן לא קיים.

יצחק שמעוני: הוא קיים בתנאים להיתר בנייה.

יצחק שמעוני: אנחנו הכנסנו גם את הטווח שנקרא מנדפים.

יצחק שמעוני: ברגע שמלון יקבל טופס 4 מאתנו הוא יקבל אוטומטית גם את האישור לרישיון עסק לשנה הקרובה, אוטומטית.

יואב קיש: השאלה למה לשנה.

יואב קיש: אנחנו רוצים לתת רישיון ארוך טווח, לעשר שנים.

יצחק שמעוני: לכמה שייקבע אחר כך האישור מטעמנו.

יצחק שמעוני: לא.

יצחק שמעוני: האישור.

יצחק שמעוני: גם היום אני מסכים ל-15 שנים באופן גורף לרישיון עסק.

יצחק שמעוני: אני לא נותן רישיון.

יצחק שמעוני: אני נותן אישור.

יצחק שמעוני: אני גורם מאשר, אני לא גורם רישוי.

יצחק שמעוני: כגורם מאשר אני עושה את הביקורות שלי מתי שאני קובע עם בתי המלון, לפי תדירות ביקורת.

יואב קיש: אם אין לך בעיה שטופס 4 יהווה אישור לרישוי עסקים- - -

יצחק שמעוני: העסק מקבל אותו אוטומטית.

יואב קיש: אז על מה אנחנו מתווכחים בכלל?

עמיחי פישר: השאלה באיזה מסלול הוא יהיה, מסלול א' או ב'.

יצחק שמעוני: הוא לא צריך.

יואב קיש: הנה, טוב מאוד.

יצחק שמעוני: רגע, עוד לא סיימתי.

יואב קיש: אני רק מסביר לידידתי היועצת המשפטית.

קרן גלאון: להיפך, אמרנו כבר אז באותו דיון- - -

יואב קיש: אז ניסיתם להסביר לי למה יש הבדל בין זה לזה.

קרן גלאון: נכון, אבל אמרנו שעם מלון חדש אין בעיה.

קרן גלאון: אמרנו להם להגיש הכול בזמן ההיתר, הדגשנו את זה.

קרן גלאון: פה יצחק שמעוני רוצה להסביר למה הם רואים בזה בעיה לא במלונות חדשים אלא לאורך תקופת חיי המלון, בהפרדה שהוצעה.

יצחק שמעוני: ברשותך, אמשיך.

יצחק שמעוני: יש כמה פרטי רישוי בבית מלון.

יצחק שמעוני: אנחנו כבר שנים התעקשנו להתייחס למלון כפריט רישוי ראשי אחד בלבד, מן הטעם הפשוט ביותר, שבהיבט שלנו המערכות משותפות למלון כולו.

יצחק שמעוני: אם זה חדרים ואם זה הלובי – זה אותה מערכת.

יצחק שמעוני: אם אני עושה ביקורת פעם אחת – ויש לנו תוכנה שמנהלת את זה בצורה יפה מאוד – אני לוקח את פריט רישוי 7.1א' וכותב: "זה פריט הרישוי שבחרתי", מתחת לזה יש לי את מהות הבקשה ואני כותב את מספר פריטי הרישוי שקיבלתי בבקשה.

יצחק שמעוני: אני מוציא אישור אחד למלון כי יש לי סט אחד של אישורים.

יצחק שמעוני: אין עשרות סטים של אישורים שלפיהם צריך להפריד פריטים במלון.

יואב קיש: אבל יש לי בעיה.

יואב קיש: לך ככיבוי אש אין בעיה להסתכל על המלון.

יואב קיש: מלון זה מקשה אחת, אני מסכים אתך.

יואב קיש: אבל יש לי את משרד הבריאות שמסתכל על מלון אחרת – איזו מסעדה יש לו, מה הוא נותן; יש לי את המשרד להגנת הסביבה, על השפכים שהוא בודק, שמסתכל על גודל מסוים.

יואב קיש: אתה לא יכול להתעלם מזה, להגיד שאתה רוצה קריטריון אחד למלון.

יואב קיש: ההפרדה הזאת חשובה כי היא מאפשרת לנו את הגמישות מול נותני האישורים האחרים.

יצחק שמעוני: אין לי בעיה.

יצחק שמעוני: אמשיך לעבוד כך גם בעתיד, למרות ההפרדה.

יצחק שמעוני: אין לי שום בעיה.

יצחק שמעוני: הדבר הנוסף שאני רוצה לשפוך עליו אור כאן, הוועדה היום דנה על הפרדת חוק התכנון והבנייה במקרים מסוימים, כפי שיעלה בהמשך.

יואב קיש: אם אין פגיעה בתכלית.

קריאה: יש לנו הערה לגבי זה.

יצחק שמעוני: אנחנו כבר עשינו את זה ב-22 באוגוסט, במכתב שהנציב פרסם ומופיע בכל מקום, ופעלנו בהתאם לכך.

יצחק שמעוני: המשמעות של מה שאני אומר, שאנחנו אומרים שמזורז א' ומזורז ב' הוא דבר בעייתי, רק מטעם אחד פשוט מאוד: בתי המלון היום נשענים, מכיוון שכל הדרישות המבניות שמגינות על מילוט וכן הלאה לא קיימות, היום בתי המלון נשענים אך ורק על מערכות.

יצחק שמעוני: לתת תפר של 45 ימים לבית מלון, כאשר אין לי מושג אם המערכת מתפקדת או לא מתפקדת, ושלא מתאפשר לי לעשות את התהליך הזה – זה דבר לא נכון ביסודו.

יואב קיש: אמרנו שבתי מלון הם במסלול ב'.

יואב קיש: אתה טוען שזה לא טוב?

יצחק שמעוני: נכון, ואני רוצה להסביר למה.

יואב קיש: את מסלולים ב' ו-א' אני משאיר להם ב', אין לי בעיה, אבל יש לנו מלונות גדולים שהם במסלול רגיל.

קריאה: אמרתי שהכול ב-ב'.

יואב קיש: נכון, זה היה הנושא.

יואב קיש: בואו נעשה סדר.

יואב קיש: קודם כול, טופס 4 נותן לך אישור לרישיון עסק.

יואב קיש: צריך לכתוב את זה?

איילת וסרמן: כן, צריך.

איילת וסרמן: זה כבר עובד כך, אבל זה לא ברור.

יואב קיש: אז במפרט צריך להיות כתוב שטופס 4 במלון חדש יהווה אישור לרישוי עסקים.

יצחק שמעוני: התהליך הזה לא תופס רק לגבי בתי מלון.

יצחק שמעוני: הוא תופס לכל העסקים.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: עכשיו אנחנו מדברים על בתי מלון.

יואב קיש: העברנו את בתי המלון למסלול ב' כי לא הצלחנו להבין – מה הייתה שם השאלה?

יואב קיש: אני מנסה להיזכר.

יצחק שמעוני: איפה נובעת הבעיה ולמה לא מסלול ב' ולמה לא מסלול רגיל, זאת השאלה.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אז בואו ניכנס לזה.

יצחק שמעוני: מכיוון שהיום עשינו ניהול סיכונים מאוד- - -

יואב קיש: מה בין מסלול ב' לבין מסלול רגיל מבחינתך?

יצחק שמעוני: אני רוצה להגיד בכל זאת עוד משפט אחד בסוגריים.

יצחק שמעוני: ישבתי מול מנכ"ל משרד התיירות, מר אמיר הלוי, ופרטתי את המשנָה שאני אומר פה.

יצחק שמעוני: הוא אמר: אני מסכים שזה יישאר במסלול הרגיל.

יצחק שמעוני: אני מצטט אותו.

יצחק שמעוני: אמרתי לו דבר נורא פשוט, שאלתי: למה בית מלון שקיים שלוש, ארבע או חמש שנים, כשם שהוא מזמין סחורה ועושה כל דבר אחר, לא יכול להזמין את הביקורת של המתזים שלושה חודשים לפני פקיעת תוקף הרישיון שלו?

יצחק שמעוני: למה הוא צריך לחכות לפקיעת תוקף הרישיון ואז להמתין עוד 45 ימים?

יצחק שמעוני: אני חושב שאנחנו לא צריכים לעשות תהליך כזה.

יואב קיש: אני מדבר כרגע על מלון חדש.

יצחק שמעוני: אין לי בעיה עם מלון חדש.

יצחק שמעוני: הרגע אמרתי – הוא מקבל.

יצחק שמעוני: אבל ברגע שהוא חדש הוא עובר למסלול של 45 ימים בפעם הבאה שאני הולך לבדוק אותו.

יצחק שמעוני: אין צורך בזה.

שי עג'מי ליבוביץ: בחידוש אין 45 ימים.

שי עג'מי ליבוביץ: יש תאריך ברור שבו מתחדש רישיון העסק.

שי עג'מי ליבוביץ: הכול ייקבע בתקנות ויגיע לאישור הוועדה.

שי עג'מי ליבוביץ: אני אומר כעת את ההסדר שנקבע בהחלטת הממשלה.

שי עג'מי ליבוביץ: בחידוש – יש תאריך שעד אליו אתם יכולים להגיד שאתם מתנגדים.

שי עג'מי ליבוביץ: אם לא אמרתם שאתם מתנגדים עד התאריך הזה ובעל העסק הגיש תצהיר שהוא עומד בכל הדרישות – רישיון העסק מתחדש אוטומטית.

שי עג'מי ליבוביץ: אין 45 ימים של הפסקת פעילות בחידוש הרישיון.

יצחק שמעוני: אני מבקש לשאול שוב את השאלה.

יצחק שמעוני: אנחנו עושים פה עבודת קודש, כך אני רואה את זה, אבל עלינו לדעת איפה מחזיק הנכס צריך לקחת גם איזו אחריות בתהליך הזה כדי שהתהליך יהיה תקין.

שי עג'מי ליבוביץ: שייקח אחריות מלאה.

תומר רוזנר: מה השאלה?

תומר רוזנר: תן לו לשאול את השאלה.

יצחק שמעוני: אנחנו עובדים שנים רבות ביחד וכבר יש לנו ניסיון בינינו.

יצחק שמעוני: אני מדבר על האיזון שצריך להיות בין האזרח מחזיק הנכס לבין מה שהמדינה עושה פה.

יצחק שמעוני: אני עדיין אומר: זאת עבודת קודש, לדעתי לפחות.

יצחק שמעוני: האיזון משמעו שכשם שהוא יודע לנהל את הפעילות שלו מצוין, וכולם פה אומרים את זה כל הזמן, הוא צריך לנהל גם את הפעילות הזאת.

יצחק שמעוני: מה הבעיה אם הוא יזמין את הבודק של המתזים שלושה חודשים לפני תום תוקף הרישיון?

שי עג'מי ליבוביץ: לאן אתה מכוון?

שי עג'מי ליבוביץ: איפה זה מייצר בעיה?

יצחק שמעוני: הורדנו את כל הדרישות המבניות מבתי מלון שקיימים במדינת ישראל היום.

יצחק שמעוני: פטרנו אותם- - -

עמיחי פישר: בחידוש אין מסלול רגיל.

עמיחי פישר: בחידוש כל העסקים שכלולים באחד ממסלולי התצהיר- - -

קרן גלאון: זה בדיוק מה שאנחנו אומרים.

קרן גלאון: ברגע שהוכנס למסלול התצהיר נוצרה לנו בעיה בחידוש.

יואב קיש: אה, הבנתי.

יואב קיש: הם אומרים לכם כך – בדיוק הרעיון הזה הוא בעיה.

יואב קיש: אני לא רוצה שבגלל- - -

שי עג'מי ליבוביץ: אז תבואו שלושה חודשים לפני פקיעת תוקף הרישיון.

שי עג'מי ליבוביץ: מה הבעיה?

קרן גלאון: אל תשכחו שאלו מקומות מסוכנים עם קהל רב.

יואב קיש: הוא לא רוצה חידוש אוטומטי למלון.

יואב קיש: הרגע הסברת לי שכאשר יש מסלול מזורז, בחידוש רישיון אם לא באים לבדוק הרישיון מחודש אוטומטית.

שי עג'מי ליבוביץ: נכון.

שי עג'מי ליבוביץ: לא נעים לי כי את הדיונים שלי עם הכבאות אני אוהב לעשות לא בפני הפורום הזה.

שי עג'מי ליבוביץ: אני מרגיש קצת לא נעים עם הסיטואציה הזאת.

שי עג'מי ליבוביץ: בזמן של חידוש רישיון, יש לנותן האישור טווח זמן לפני חידוש הרישיון להתנגד לחידוש.

שי עג'מי ליבוביץ: על פניו זה הכלי הכי חזק שיכול להיות.

יצחק שמעוני: אבל אני לא שם.

יצחק שמעוני: תן לי להשלים פה עוד משפט אחד.

יצחק שמעוני: הצגתי למנכ"ל מצגת, לפיה בשנים 2015, 2016 ו-2017 היו 200 שרפות בבתי מלון, שכולן כובו על ידי מערכות אוטומטיות.

קריאה: ואף אחד לא מת ואין נזק.

יצחק שמעוני: כי המערכות עבדו.

יצחק שמעוני: אנחנו עובדים על תחזוקה.

יצחק שמעוני: מה שאתם אומרים עכשיו, יכול להיות אינטרוול של 45 ימים שאין תחזוקה ואין אישורים.

יואב קיש: לא קשור.

יואב קיש: אין 45 ימים.

יואב קיש: אתה קצת מבלבל את העניינים.

יואב קיש: אנסה להגיד אם הבנתי את הבעיה.

יואב קיש: תגידו לי אתם אם הבנתי, תגידו לי אתם אם טעיתי במשהו בניתוח.

יואב קיש: בסדר?

יואב קיש: אנחנו לא מדברים על מלונות חדשים שקיבלו טופס 4, שעברו את כל הבדיקות שהם צריכים לעבור ונגמר הסיפור.

יואב קיש: אותו מלון חדש מקבל רישיון לעשר שנים.

יואב קיש: לקראת תום עשר השנים הוא מצרף תצהיר שאין שינוי במערכות שלו, הכול שמיש.

יואב קיש: לתפיסתו אם לא קורה כלום, מן היום הראשון שלאחר מכן הרישיון שלו מחודש אוטומטית לעוד עשר שנים.

יואב קיש: זה המהלך.

יואב קיש: מה אמורות לעשות הרשויות?

יואב קיש: קודם כול הן עושות באופן שוטף בדיקה כדי לראות שהכול עובד, אבל גם אם הולך לפוג תוקף הרישיון והן רוצות לראות אם הוא בעייתי – כאן אני מדבר על מסלולים מזורזים, כאשר העברנו את העסק ל-ב'.

יואב קיש: הם לא רוצים את זה.

יואב קיש: הם אומרים: אל תעבירו אותו למסלול ב'.

יואב קיש: אני רוצה שהמלון על דעת עצמו במסלול רגיל יידע – במירכאות: "להציק לו".

יואב קיש: כיבוי אש לא בטוח, מכיוון שהעסק הזה כל כך מורכב הוא לא רוצה שיתפספס לו או שיקרה משהו בטעות, לכן לפני המעבר לא מספיק תצהיר אלא אנא שידאג לכל האישורים שכיבוי אש מבקש, ואם לא – הרישיון לא יתחדש אוטומטית אלא ייפסק תוקף הרישיון.

יואב קיש: זה מה שהוא אומר.

יואב קיש: אני צודק בניתוח שלי?

יואב קיש: הם מהנהנים בראשם.

יצחק שמעוני: כן, לזה התכוונתי.

שי עג'מי ליבוביץ: אני מניח שגם רשות הכבאות תקבל את כל הכלים שיש לה.

שי עג'מי ליבוביץ: נניח שיתחדש רישיון העסק בעוד חצי שנה.

יואב קיש: הוא מסלול מזורז או מסלול רגיל?

שי עג'מי ליבוביץ: מסלול מזורז.

יואב קיש: אם הוא היה רגיל, מה המשמעות?

יואב קיש: שהוא צריך לקבל אישורים אקטיביים.

שי עג'מי ליבוביץ: הוא צריך לקבל אישור אקטיבי.

שי עג'מי ליבוביץ: אם לא ענו לו – הוא מקבל היתר זמני מידי באופן אוטומטי.

שי עג'מי ליבוביץ: זה ההבדל.

איילת וסרמן: עד מתי האישור הזמני?

שי עג'מי ליבוביץ: שנה ועוד שנה, ואז קבוע.

יואב קיש: הקראנו את זה פעם?

תומר רוזנר: כן, את הכול.

קריאה: בתקנות.

תומר רוזנר: חלק גדול כבר עבר לחוק.

שי עג'מי ליבוביץ: אם נניח שבעוד חצי שנה יתחדש הרישיון – איציק שמעוני, קצת לא נעים לי כשאני עושה את זה בפורום הזה.

יצחק שמעוני: אנחנו חברים אז תדבר כפי שאתה רוצה.

שי עג'מי ליבוביץ: אם בעוד חצי שנה יתחדש רישיון העסק, אתם רוצים להגיע לעסק כדי לבדוק את האישורים, כדי לוודא שיש לו אכן את כל האישורים.

שי עג'מי ליבוביץ: נכון?

יצחק שמעוני: אני לא רוצה לוודא כלום.

יצחק שמעוני: אני רוצה שהעסק הזה יהיה בטוח.

יצחק שמעוני: אני לא רוצה למצוא שלעסק הזה אין- - -

שי עג'מי ליבוביץ: נניח שהוא היה בחידוש רישיון רגיל, איך היית עושה את זה?

שי עג'מי ליבוביץ: איך אתם עושים את זה?

יצחק שמעוני: זה בדיוק מה שעשיתי עם 500 המלונאים בכל הכנסים שערכתי, להפנים להם את המשמעות הזאת.

יצחק שמעוני: יושב פה בחור מהתאחדות המלונות שמכיר את כל התהליך הזה והיה שותף לו.

יצחק שמעוני: כל הרעיון, שבתי מלון הם לא סתם עוד עסק, צריך להבין את זה, בגלל מספר האנשים שעוברים שם בשנה, והתחלופה מחרידה.

יצחק שמעוני: אני רוצה לענות.

יצחק שמעוני: אתה מכיר את הנושא אבל יש פה עוד אנשים שאני רוצה שישמעו.

יצחק שמעוני: המשמעות מבחינת סיכון גבוהה מאוד במקומות האלה.

יצחק שמעוני: למה?

יצחק שמעוני: כי רמת השחיקה של המערכות האלה מטורפת.

יצחק שמעוני: בכל חמש דקות שהמערכות האלה לא מתוחזקות ואין עליהן פיקוח כזה או אחר, ואין לי בתוכנית העבודה שלי – הרי כל בתי המלון נמצאים בתוכנית העבודה שלי, אני לא מחכה לחידוש רישיון עסק, אתה יודע את זה, אתה מכיר את התהליך.

יצחק שמעוני: למה אנחנו חרדים לבתי מלון?

יצחק שמעוני: כי שם כמות השרפות, שם כמות האסונות.

יצחק שמעוני: מספיק שיהיה אסון אחד בבית מלון ואז תראה צניחה בעקומת התיירות.

יצחק שמעוני: צריך לחשוב על כל הדברים האלה.

עמיחי פישר: רק מבחינת התהליך של החידוש.

עמיחי פישר: גם היום לפי החוק הרשות המקומית מודיעה לנותני האישור 90 ימים לפני פקיעת הרישיון שהיא צריכה לבוא לבדוק.

עמיחי פישר: כלומר, אתם יודעים 90 ימים לפני שהרישיון מתחדש שבעוד 90 ימים הרישיון יתחדש.

עמיחי פישר: יש לכם את הזמן לבדוק.

יצחק שמעוני: אנחנו באים.

יצחק שמעוני: אני עושה את זה.

שי עג'מי ליבוביץ: תמשיכו את הדיון בנושא.

שי עג'מי ליבוביץ: יכול להיות שאני לא מבין משהו.

שי עג'מי ליבוביץ: תנו לנו לנסות ללבן.

שי עג'מי ליבוביץ: אם יש משהו מהותי אז חשוב שכולנו נדע.

שי עג'מי ליבוביץ: בואו תמשיכו.

הוא כדלקמן: אנחנו עוברים להקראה.

תומר רוזנר: אנחנו חוזרים להתחלת החוק.

שי ברמן: אדוני היושב-ראש, האם אתם מקיים הצבעה על נושא תוקף הרישיונות במסעדות ובתי קפה?

יואב קיש: זה נכנס לחוק.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: מה פתאום נכנס לחוק?

יואב קיש: אני רוצה שזה יופיע בחוק.

יואב קיש: אמרתי את השינויים.

תומר רוזנר: בואו נשמע את משרד הפנים, אם הוא מוכן שזה ייכנס לחוק.

חוה מונדרוביץ: עשיתי עבודה לגבי הרישיונות שהם בתוקף קצר כיום בצו, של שנה או שלוש שנים, הארכת תוקף לחמש שנים.

חוה מונדרוביץ: הרוב הגדול הסכים.

חוה מונדרוביץ: יש עדיין פריטים- - -

תומר רוזנר: אנחנו רוצים לדעת מה העמדה שלכם.

יואב קיש: על מה אתם מדברים?

יואב קיש: על מה שאמרתי עכשיו?

שי ברמן: מה שאמרת עכשיו – אנחנו רוצים- - -

יואב קיש: אגיד לגבי זה.

יואב קיש: אם לא הייתי ברור אז ההערה טובה.

יואב קיש: התיקונים האלה לא הספיקו להיכנס בצו.

יואב קיש: החלטתי, בסיכום שלי עם השר, שאני לא כולל את הצו בתוך הצעת החוק, אבל התיקונים האלה שאני רוצה ייכנסו כתיקונים לחוק.

תומר רוזנר: כתוספת לחוק?

יואב קיש: מה שתחליט שנכון מבחינת הניסוח.

יואב קיש: זה ייכנס.

יואב קיש: אחרי כן זה יתנהל בצו- - -

שחר פרלמוטר: וזה מן הסיבה ש התיקונים האלה עדיין לא על דעתם של המשרדים המקצועיים?

שחר פרלמוטר: תמיד אמרנו שאם זה על דעתם, נניח משרד הבריאות מסכים שעסק מסוים, שעכשיו הסיווג לגביו הוא היתר מזורז ב' אבל אתה מבקש, נניח, לשם הדוגמה, שזה יהיה היתר מזורז א'- -

תומר רוזנר: והם מסכימים.

יואב קיש: אז זה בסדר.

יואב קיש: אני מוכן לדבר כזה, אחד מן השניים: אם המשרדים והנציגים שלהם שנמצאים פה יגידו שהם מסכימים לכל השינויים שהגדרנו – אנחנו נרכז, תהיה טבלה מסודרת, נכין אותה עכשיו, נעבור פרט-פרט.

יואב קיש: יגידו המשרדים "מסכימים" וזה ייכנס, ואז זה יוסדר.

קריאה: זה ייכנס בחקיקה?

יואב קיש: או בצו או בחקיקה.

יואב קיש: זה יהיה בסדר.

תומר רוזנר: הם יצהירו לפרוטוקול.

שחר פרלמוטר: כך או כך, זה נמצא פה בתוספת.

קריאה: עדיף שזה יהיה בחוק.

יואב קיש: יש עוד משהו?

יואב קיש: רק לראות שזה קורה.

יואב קיש: יהיה בסדר, אני אחראי לזה, זה האחריות שלי.

יואב קיש: נרכז את הרשימה.

שי ברמן: אם יורשה לי, אולי תגיד לפרוטוקול, אדוני, מכיוון שזה הנושא הכי מהותי ברפורמה- - -

יואב קיש: הכי מהותי לכם.

שי ברמן: כן, לנו.

שי ברמן: אני מניח שגם לאחרים.

שי ברמן: אם תוכל לרכז את הדברים.

יואב קיש: אני ארכז את הדברים.

יואב קיש: אין בעיה.

יואב קיש: גם בעניין האולמות.

דוד שטרית: יש לי שאלה אחרת.

דוד שטרית: מאחר ואנחנו לא פותחים אולמות בכל שני וחמישי, ולכן גם לא נכנסנו במסלולים – אדם שקיבל רישיון עסק לפני חודש, או לפני חצי שנה- - -

יואב קיש: רק בחידוש הוא יהיה, רק מכניסת הרפורמה לתוקף.

יואב קיש: יש הוראות מעבר אבל ברור שלא פתאום עכשיו מאריכים את תוקף הרישיון.

יואב קיש: מה פתאום.

יואב קיש: כאשר התוקף נגמר אז מתחילים.

יואב קיש: גם ברגע שנגמר התוקף, הכניסה שלו לרישיון תהיה בהתאם לחוק החדש אבל לא אוטומטית, לא מידית.

יואב קיש: נשמע גם את טל ימיני מהמשטרה.

יואב קיש: אנחנו נעשה הפסקה ארוכה יותר כאשר יגיעו סנדוויצ'ים ואז נרכז טבלה.

יואב קיש: זה יהיה בערך בשעה 8 או 8:30, משהו כזה.

יואב קיש: עכשיו אנחנו חוזרים אחורה, עוברים להקראה.

תומר רוזנר: מה שנעשה כרגע, נעבור מהתחלת החוק, מעמוד 1, נעבור על הדברים שמסומנים בירוק ובצהוב, שיש בהם שינויים מהותיים ממה שהיה בפני הוועדה בפעם הקודמת שהדברים הוקראו.

תומר רוזנר: ניסינו במסגרת הנוסח החדש שמונח בפניכם לשקף את ההחלטות שקיבלה הוועדה באותם עניינים.

יואב קיש: יש המון סעיפים שמסומנים בירוק.

תומר רוזנר: כי הוועדה עשתה עבודה יסודית.

תומר רוזנר: נקרא רק את אותם דברים שבהם חלו שינויים.

תומר רוזנר: לא נקרא את כל הסעיפים מחדש אלא רק את אותם דברים שבהם חלו שינויים.

תומר רוזנר: אני מדגיש, רוב הדברים שנקרא הם הצעה שלנו לשקף תוצאה של דיון שכבר נערך.

יואב קיש: הבנתי, ואם צריך הבהרות – נעשה אותן.

תומר רוזנר: כלומר אנחנו לא פותחים דיון מחדש.

יואב קיש: בזה אתה פונה אליי בעיקר.

תומר רוזנר: בעיקר.

תומר רוזנר: אני פונה אל הלב שלך בעיקר.

תומר רוזנר: ..

יואב קיש: טוב, בבקשה.

יואב קיש: תגידו היכן אתם קוראים.

לירון אדלר מינקה: אנחנו בעמוד 2, בסעיף 2 של הצעת החוק שמתקן את סעיף 6 לחוק העיקרי.

לירון אדלר מינקה: העניין הוא הדברים שמגיעים בתצהיר.

לירון אדלר מינקה: דיברנו על כך שכאשר הוא מגיש את התצהיר הוא מצהיר על התנאים, שמתקיימים בו התנאים למתן רישיון ושהוא מתחייב לקיים את כל התנאים לרישיון.

יואב קיש: נזכרתי בעוד דבר שאני חייב להגיד ושכחתי אותו קודם.

יואב קיש: משרד האוצר, קודם שמעתי כשדיברנו על נושא המש"מ, דיברנו על חמישה תקנים.

יואב קיש: זה יהיה שישה תקנים.

יואב קיש: את צריכה לבדוק את זה, כי גם משרד החקלאות, לאחר בחינה, טוען שהוא צריך אדם שיטפל בעניין.

יואב קיש: אני רוצה שתבדקי את זה.

יואב קיש: כמובן זה עדיין יהיה כפוף להצגת הצרכים, כפי שאמרתם, אבל כפי שאמרתם שעל חמישה תקנים זה לא ייפול אז צריך לומר שעל שישה תקנים זה לא ייפול.

יואב קיש: אנשי משרד החקלאות עוד פה או שהם הלכו?

יואב קיש: תבדקי.

יואב קיש: גם להם יש את הצורך הזה ואנחנו נוסיף את זה.

לירון אדלר מינקה: בעמוד 2, בסעיף 6, בפסקה (1) אנחנו משנים, במקום "שיש לקיימם בעת מתן הרישיון" יהיה כתוב "למתן רישיון".

יואב קיש: ברור.

קרן גלאון: אנחנו חושבים שהמילים "לפי חוק זה" מיותרות.

קרן גלאון: יש משמעות רחבה יותר.

תומר רוזנר: בסדר, אפשר להוריד את המילים "לפי חוק זה".

יואב קיש: אתם גם רוצים להוריד את המילים "לפי חוק זה"?

אפרת טפליץ: אני חושבת שבאופן כללי התוספת הזאת מיותרת.

אפרת טפליץ: אגיד בהיבט הפלילי.

תומר רוזנר: אבל אנחנו לא מדברים על ההיבט הפלילי.

אפרת טפליץ: בגלל זה בואו נחדד לאילו משמעויות אתם מתכוונים.

אפרת טפליץ: לגבי המשמעויות הפליליות, יש משמעויות רלוונטיות גם מכוח חוק העונשין ולא נמנה עכשיו אחד-אחד בדיוק על מה זה חל.

אפרת טפליץ: במובן הזה לדעתי זה רק מסבך אותנו.

אפרת טפליץ: אפשר להגיד: "יציין את המשמעויות הנלוות במישור המנהלי", או משהו מעין זה.

הגר סלקטר: למעשה גם בזה אין צורך משום שהיום התצהיר הזה קבוע בתקנות של רישוי עסקים.

הגר סלקטר: אפשר לשנות את התקנות, את התצהיר שקבוע בתוספת לתקנות ואין צורך להתייחס לזה בחוק.

תומר רוזנר: אנחנו רוצים כן להתייחס.

תומר רוזנר: אנחנו רוצים להבטיח שתתייחסו לזה בתצהיר, כי אתם חושבים שאין צורך.

יואב קיש: נוריד את המילים "לפי חוק זה".

יואב קיש: הלאה, תמשיכו.

שחר פרלמוטר: המשמעות היא שאני צריך לפרט את כל המשמעויות- - -

אפרת טפליץ: גם הפליליות.

תומר רוזנר: אסביר לגבי המשמעויות כדי שתנוח דעתו של היועץ המשפטי של משרד הפנים.

תומר רוזנר: לגבי המשמעויות הפליליות של העניין, נוסח התצהיר כפי שנקבע בפקודת הראיות קובע שהמצהיר יודע או מוזהר שהוא יהיה צפוי לעונשים הקבועים בחוק אם לא יאמר אמת.

תומר רוזנר: מבחינתנו האמירה הזאת מכסה את המישור הפלילי.

שחר פרלמוטר: בסדר.

אפרת טפליץ: בסדר.

יהיה כתוב: הפסקה מדברת על המקרים שבהם אי אפשר להגיש בקשה להיתר מזורז.

יהיה כתוב: קודם היה כתוב שאי אפשר להגיש בקשה להיתר מזורז רק עם הסייגים של סעיף 6א2, של מי שהפר אמון.

יהיה כתוב: אנחנו מוסיפים "או שיש מניעה אחרת".

תומר רוזנר: למשל אם יש בעיה של תכנון ובנייה.

יואב קיש: בסדר, מקובל.

לירון אדלר מינקה: בעמוד 3, התיקונים של סעיף 4 בהצעת החוק, שמתייחס לסעיף 6א1 בחוק העיקרי – אקדים רגע ואסביר אותם.

לירון אדלר מינקה: כאן יש די הרבה תיקונים ואסביר למה.

לירון אדלר מינקה: משרד הפנים אמר כאן שרוצים לקצר את המסלול של היתר מזורז ב', כך שזה לא יהיה 21 ימים של רשות רישוי ואחר כך 45 ימים של בדיקת תנאי האישור, אלא שאפשר יהיה לספור אותם במקביל.

יואב קיש: זה לא משרד הפנים אלא זה יושב-ראש הוועדה.

לירון אדלר מינקה: זו הוועדה, סליחה.

לירון אדלר מינקה: משרד הפנים הסכים.

יואב קיש: משרד הפנים הסכים להצעת יושב-ראש הוועדה.

לירון אדלר מינקה: בעקבות זה בחנו את הניסוח של הסעיף.

יואב קיש: תיכף תגידי שגם הוועדה המייעצת זה משרד הפנים וגם התוקף זה משרד הפנים.

יואב קיש: את הכול עשינו פה.

יואב קיש: אנחנו שקופים.

לירון אדלר מינקה: בעקבות השינויים שהציע יושב-ראש הוועדה.

יואב קיש: הזמן רץ במקביל.

יואב קיש: בסדר.

לירון אדלר מינקה: התבררו לנו כמה דברים.

לירון אדלר מינקה: קודם כול, כל נושא תצהיר התכנון והבנייה, שאמרנו שיהיה, שהוא לא עשה עבודה שהיא בלי היתר – בחוק הקיים היה כתוב שצריך להגיש את התצהיר הזה רק אחרי 21 הימים שבהם הרשות בודקת, שאין בזה טעם.

לירון אדלר מינקה: אנחנו רוצים שאדם יצהיר שיש היתר לבניין, שהוא נמצא, ושהוא יצהיר שהוא לא עשה עבודה שטעונה היתר בלי היתר עוד לפני שהרשות בודקת את זה.

לירון אדלר מינקה: בהקשר הזה שינינו.

תומר רוזנר: יחד עם זאת, אנחנו לא רוצים שזה יהיה תצהיר אלא הצהרה בלבד מכיוון שאנחנו לא רוצים שיגישו פעמיים תצהירים.

לירון אדלר מינקה: לגבי הנושא של היתר מזורז ב', קבענו את המסלול כך כדי לא להקשות על עסקים יותר מדי.

לירון אדלר מינקה: במסלול מזורז ב' נותני האישור בעצם מחכים לתצהיר כדי שהם יוכלו להתחיל לבדוק את ה-45 ימים שלהם, כי בלי התצהיר אין להם מה לבדוק.

לירון אדלר מינקה: הם צריכים לדעת שהעסק כבר מילא אחר כל התנאים כדי שהם יוכלו לגשת לעסק ולהגיד לו: על זה הצהרת ובזה אתה לא עומד.

לירון אדלר מינקה: לכן כתבנו שתקופת 45 הימים תיספר מיום שהוא הגיש את התצהיר.

לירון אדלר מינקה: כדי לא ליצור מצב קשה יותר לעסקים, קבענו שיכולים להיות שני מקרים: או שהוא מגיש את התצהיר בתום 21 הימים, כפי שהיה כתוב קודם, או שהוא מגיש את התצהיר עם הגשת הבקשה.

לירון אדלר מינקה: זה לבחירתו.

לירון אדלר מינקה: בכל מקרה, תקופת 45 הימים נספרת מן היום שהוגש התצהיר.

לירון אדלר מינקה: זה עוד שינוי.

לירון אדלר מינקה: שינוי אחרון שעשינו במסלולים היותר קצרים, במסלול של תצהיר ושל היתר מזורז א', היום לפי החוק הוא היה אמור להגיש את התצהיר מיד בתום 21 הימים של הרשות.

לירון אדלר מינקה: אנחנו חושבים שאין מניעה לכך- - -

יואב קיש: ניתן גם לפני.

לירון אדלר מינקה: לא לפני אבל אחרי.

לירון אדלר מינקה: תמו 21 ימים ועדיין העסק לא מוכן.

שחר פרלמוטר: מה זה "לא מוכן"?

שחר פרלמוטר: אז איך הוא פותח?

לירון אדלר מינקה: בבקשות של תצהיר ושל היתר מזורז א'.

שחר פרלמוטר: אבל הוא לא פותח לפני הגשת תצהיר.

שחר פרלמוטר: בסדר.

לירון אדלר מינקה: נתנו לו עוד 60 ימים.

שי עג'מי ליבוביץ: אני חושב ש-60 ימים זה פרק זמן קצר מדי לתקופת ההתארגנות של בעל העסק אחרי שהוא מקבל אישור לפתוח.

יואב קיש: לא אכפת לי שיהיה יותר.

יואב קיש: מה זה משנה?

שי עג'מי ליבוביץ: בעניין זה אני רוצה להתייעץ עם המגזר העסקי ועם הרשויות המקומיות.

שחר פרלמוטר: אם הוא כבר עשה הכול ונבדק- - -

לירון אדלר מינקה: הוא לא עשה הכול.

לירון אדלר מינקה: בתצהיר ובהיתר מזורז א'- - -

שחר פרלמוטר: אז בשביל מה להגיש בקשה?

שחר פרלמוטר: הרי אחר כך הוא לא יכול להגיש שינויים.

שחר פרלמוטר: הוא לא יכול לעשות שינויים?

יואב קיש: או שהיא מאשרת.

לירון אדלר מינקה: או שאין לה דרישות.

לירון אדלר מינקה: אם בתום 21 הימים מאשרים לו, אז באופן עקרוני לפי מה שכתוב היום בחוק הוא צריך להגיש את התצהיר מיד ולפתוח את העסק.

שחר פרלמוטר: הפירוש, שהעסק מוכן לכאורה.

שחר פרלמוטר: היה והבקשה אושרה אז לכאורה העסק- - -

יואב קיש: לא, הוא עדיין לא הגיש את התצהיר, הוא לא סיים.

יואב קיש: הוא רוצה לפתוח מספרה ויש לו מקום שבו הוא רוצה לפתוח את המספרה.

יואב קיש: הוא הגיש את הבקשה לרשות הרישוי לבדוק שהוא יכול לפתוח את המספרה באותו מקום שהוא רוצה לפתוח אותה.

יואב קיש: הם בדקו ואמרו לו בסדר.

יואב קיש: הוא עדיין לא קנה את מטף כיבוי אש שהוא היה צריך לפי התצהיר, לכן הוא עדיין לא שלח תצהיר.

שחר פרלמוטר: אז צריך לבדוק אותו אחר כך שוב.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: הוא יגיש תצהיר.

שחר פרלמוטר: אז איך הוא אושר?

יואב קיש: בדיקה של רשות הרישוי היא לא בדיקת התצהיר.

שחר פרלמוטר: היא מקבלת את התצהיר.

שחר פרלמוטר: כאשר אתה מגיש בקשה בהיתר מזורז א' זה אומר שעד אותו מועד הכנת הכול.

תומר רוזנר: לא בהכרח.

תומר רוזנר: אציג לך דוגמה.

תומר רוזנר: אותו ספר שרוצה לפתוח מספרה צריך לשכור עוזר.

תומר רוזנר: זה לא דרישה של החוק, החוק לא דורש שיהיה לו עוזר.

שחר פרלמוטר: לא על זה אני מדבר.

תומר רוזנר: הוא צריך לקנות עכשיו פן בשביל העבודה שלו.

תומר רוזנר: זה לא דרישה של החוק שיהיה לו פן.

יואב קיש: השאלה מתי הוא מצרף את התצהיר.

תומר רוזנר: מתי שהוא חושב שהוא מוכן לפתוח.

יואב קיש: ואז הם עושים עוד פעם בדיקה?

תומר רוזנר: לא.

לירון אדלר מינקה: הם לא עושים בדיקה.

לירון אדלר מינקה: בתצהיר ובהיתר מזורז א' הרי העסק נפתח בלי בדיקה של נותני האישור.

לירון אדלר מינקה: התצהיר הוא תצהיר על קיום התנאים של נותני האישור בעיקר.

לירון אדלר מינקה: הרשות המקומית בודקת את הדברים של הרשות המקומית והתצהיר אמור לשקף את קיום התנאים של נותני האישור.

לירון אדלר מינקה: היות ובתצהיר ובהיתר מזורז א' נותני האישור לא מגיעים לבדוק לפני שהוא פותח אז מבחינתי הוא יכול להגיד שהוא מוכן עם התנאים של נותני האישור במהלך איזה זמן שהוא רוצה אחרי שהרשות כבר אישרה לו מבחינתה.

יואב קיש: זמן סביר, לא ארוך מדי.

לירון אדלר מינקה: הרשות מאשרת לו מבחינתה.

לירון אדלר מינקה: זה ממילא לא מגיע לנותני האישור.

שחר פרלמוטר: הייתי מוסיף סייג שמבהיר שאחרי שהוא קיבל go מן הרשות המקומית- - -

יואב קיש: ללא תצהיר הוא לא יכול לפתוח את העסק.

תומר רוזנר: זה כתוב במפורש.

שי עג'מי ליבוביץ: זה בכפוף לתנאים של הרשות.

שי עג'מי ליבוביץ: יש פה תהליך מסודר בעולם מתוקן, שבו אתה מגיש את מסמכי העסק לרשויות המקומיות לפני שאתה פותח, יש לך בינתיים ארבעה קירות, אין לך שום דבר יותר מזה.

שי עג'מי ליבוביץ: הרשות המקומית אומרת לך: בסדר.

יואב קיש: אישור עקרוני בכפוף לתצהיר.

שי עג'מי ליבוביץ: אתה בונה את העסק בהתאם לתוכניות, מצהיר שעמדת בכל הדרישות ויכול לפתוח.

שי עג'מי ליבוביץ: את הדבר הזה צריך להבהיר לפי החלטת הממשלה.

שי עג'מי ליבוביץ: כיום הוא מחויב להגיש את התצהיר מיד בתום 21 הימים, וזה קצת מוזר כי אתה רוצה שיהיה זמן לעסק להיפתח כיאות.

שי עג'מי ליבוביץ: השאלה כמה ימים לאחר 21 הימים סביר להגיש את התצהיר.

יואב קיש: יכול להיות שהוא לא מגיע מיד.

יואב קיש: לאחר קבלת האישור.

תומר רוזנר: לאחר שהוא מקבל אישור מן הרשות המקומית, כמה זמן אתם סבורים שיהיה סביר?

נפתלי קאיקוב: 21 ימים.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: נתנו לו 60 ימים.

יואב קיש: השאלה מה קורה אחרי 60 הימים הללו.

יואב קיש: הוא צריך להגיש מחדש?

לירון אדלר מינקה: כמה זמן לוקחת ההתארגנות?

שי עג'מי ליבוביץ: הצענו 120 ימים.

שי עג'מי ליבוביץ: צריך להיות זמן ארוך.

יואב קיש: שי ברמן, יש לי שאלה.

יואב קיש: במסעדה ההליך הוא כזה: הוא מגיש בקשה לפתיחת תיק לאישור עקרוני מרשות הרישוי.

יואב קיש: לצורך העניין, הוא במסלול א', לא במסלול ב'.

יואב קיש: אחרי 21 ימים הוא מקבל אישור עקרוני שהוא יכול לפתוח, בכפוף לתצהיר שהוא עושה.

יואב קיש: אני מדבר על מקרה שהוא רוצה לשכור, אפילו עוד לא חתם על הסכם שכירות.

יואב קיש: הוא קיבל אישור.

יואב קיש: אני לא יכול לשמור לו לנצח את הזכות הזאת.

יואב קיש: הוא גם צריך לעמוד בתצהיר, יש לו התחייבויות למטפים, אני לא יודע לְמה.

יואב קיש: השאלה כמה זמן סביר כדי להתארגן, מרגע קבלת אישור עקרוני לעמידה בתנאי התצהיר, שכוללים את כל המטבח עם הדברים שהוא צריך וכן הלאה.

שי ברמן: מה לוחות הזמנים שדיברו עליהם פה?

תומר רוזנר: לא דיברו.

תומר רוזנר: תגיד אתה כמה זמן צריך להינתן, מניסיונך.

עמיחי פישר: אתה כבעל מסעדה שכרת ארבעה קירות.

עמיחי פישר: אפילו עוד לא שכרת כאשר הגשת את הבקשה.

עמיחי פישר: מרגע שהגשת בקשה וקיבלת אישור תתחיל לעבוד: אתה "סוגר" את הסכם השכירות ומתחיל לבנות בין ארבעה הקירות את המסעדה.

עמיחי פישר: כמה זמן ייקח לך להיות מוכן להגיש תצהיר?

רוני סורקיס: אני חושב שאתם מבלבלים פה משהו.

רוני סורקיס: כאשר אני מגיש בקשה, זה כבר בקשה לרישיון.

רוני סורקיס: המקום מבחינתי הוא שלי.

רוני סורקיס: אני ערוך.

רוני סורקיס: אני מגיש את הבקשה.

רוני סורקיס: אני לא צריך את הזמן הזה.

רוני סורקיס: אני מחכה רק שיגידו לי.

רוני סורקיס: יש לי את הידע.

יואב קיש: כלומר לך אין בעיה.

רוני סורקיס: פה אני מבין שזה משהו אחר, זה כמו בקשה למידע בעצם.

שי ברמן: בבקשה תחדד לי את השאלה.

יואב קיש: אתה צודק, רוני סורקיס, זה לא אותו דבר.

יואב קיש: החשיבה במשרדים הייתה על עסקים כמו שלך, הכול תיק-תק, אין בעיה, אבל בסוף יש עסקים שמורכבים אחרת.

רוני סורקיס: לכן אני לא בטוח שזה תהליך רישוי אלא זה תהליך בקשת מידע בעצם.

קריאה: לא.

איילת וסרמן: אני חושבת ש"עד 30 ימים" זה סביר.

שי עג'מי ליבוביץ: תקשיבו לשאלה.

שי עג'מי ליבוביץ: "30 ימים" – זה לא סביר בשום צורה.

שי עג'מי ליבוביץ: אתה מגיש לרשות המקומית מסמכים, רק מסמכים על איך ייראה העסק שלך בעתיד.

שי עג'מי ליבוביץ: כרגע יש לך רק ארבעה קירות, אין לך בתוך העסק שום דבר.

שי עג'מי ליבוביץ: הרשות המקומית הסתכלה על התוכניות ואישרה אותן.

שי עג'מי ליבוביץ: עכשיו אתה צריך להוציא אל הפועל את התוכניות האלה, עם עמידה בכל תנאי האישור.

יואב קיש: זה שלושה חודשים מינימום, לדעתי.

שי עג'מי ליבוביץ: כמה זמן לוקח לך להמיר את התוכניות למציאות בתוך ארבעת הקירות, עם עמידה בדרישות נותני האישור?

עמיחי פישר: לקנות מקרר וכן הלאה.

שי ברמן: מדובר גם על תהליך הבינוי של העסק, הקמה של העסק.

שי ברמן: זה יכול לקחת בין חצי שנה לשנה.

קריאה: נשאיר את זה "120 ימים".

קריאה: לא, אחרי שהעסק עומד.

עמיחי פישר: יכול להיות שהוא צריך לבנות את השירותים, להקים את המטבח, להתקין את המחיצות, להתקין גומחה.

יואב קיש: מה קורה בהיתר ב'?

שי עג'מי ליבוביץ: להיתר ב' עוד נגיע.

שי עג'מי ליבוביץ: שם הוא צריך להגיש דברים בהתחלה.

שי עג'מי ליבוביץ: אם הוא רוצה לעשות בירורים שיבקש חוות דעת מקדמית.

יואב קיש: אני לא מסכים אתכם, אגיד לכם למה.

יואב קיש: פה אני יותר מתחבר למה שאמר רוני סורקיס.

יואב קיש: השלב המקדמי, לצורך העניין אתה יכול לקרוא לו "קבלת מידע".

יואב קיש: אנחנו אפילו נותנים לו כלי טוב יותר, כי הוא לא רק קיבל מידע אלא קיבל אישור עקרוני שזה בסדר.

יואב קיש: אין לי בעיה שבמהלך השיפוץ, שנמשך שלושה חודשים, אפילו יגיש עוד פעם את הבקשה, חודש–חודשיים לפני שהוא גומר.

יואב קיש: זה הגיוני.

יואב קיש: "שלושה חודשים" זה בסדר.

שי ברמן: אני מנסה לחשוב על זה.

שי ברמן: גם בעניין הזה יש הבדל בין עסק שהוא לפי היתר א', שהוא עסק קטן יותר מטבע הדברים.

שי ברמן: אם אנחנו מדברים על הענף שלנו, מזנון או בית קפה, ברור שזמן ההקמה שלו קצר יותר.

שי ברמן: אם אנחנו מדברים על מסעדה גדולה – יש היום מסעדה מפורסמת בתל אביב שנקראת "הרצל 16", מבנה לשימור, שלקח שנתיים וחצי להקים את העסק.

יואב קיש: "90 ימים".

יואב קיש: אני לא רוצה שימרחו.

יואב קיש: אני רוצה שבתום שנה, או אם חלפו שנתיים וחצי, שיבוא עוד פעם לרשות הרישוי ויגיש שוב את המסמכים.

עמיחי פישר: מה החשש?

עמיחי פישר: מה יקרה?

עמיחי פישר: יתנו לו אישור, ומה הוא יעשה?

יואב קיש: דברים יכולים להשתנות, זה הכול.

יואב קיש: יאללה, קדימה.

שי עג'מי ליבוביץ: "120 ימים".

יואב קיש: "120 ימים," בסדר.

יואב קיש: יש לי פינה רכה בלב למשרד ראש הממשלה.

יואב קיש: ..

לירון אדלר מינקה: אני קוראת בסעיף קטן (א2).

לירון אדלר מינקה: בסעיף קטן (א2) התיקון הוא בפסקה (1א) שמסומנת בירוק:

נטע דרורי: אפשר להסביר מה זה "שקידה סבירה"?

יואב קיש: אחרי כן, אחרי שיגמרו לקרוא את כל הסעיף.

תומר רוזנר: "שקידה סבירה" – יש על זה פסיקה ענפה.

תומר רוזנר: גברתי מופנית לכל הפסיקה העוסקת בשקידה סבירה במציאת מענו של אדם כאשר רוצים לעשות לו המצאה.

נטע דרורי: אבל כל בעל עסק שצריך להוכיח שקידה סבירה מכיר את הפסיקה הזאת?

תומר רוזנר: אני מניח שהוא הולך לעורך דין ועורך הדין יסביר לו.

תומר רוזנר: זה הצהרה.

יואב קיש: אל תפריעו להקראה.

לירון אדלר מינקה: גם בפסקה (1א) נוריד את המילים "לפי חוק זה".

לירון אדלר מינקה: עכשיו בפסקה (2א) מופיעה כל ההסדרה החדשה של היתר מזורז ב'.

יואב קיש: אולי רוצים להתייחס למה שכבר קראנו.

יואב קיש: זה לא הנושא שדיברנו עליו עכשיו.

תומר רוזנר: זה הנושא שדיברנו עליו עד עכשיו.

יואב קיש: אז תקריאו.

לירון אדלר מינקה: עכשיו זה היתר מזורז ב'.

תומר רוזנר: רק אסביר.

תומר רוזנר: זה נראה שינויים משמעותיים, אבל השינויים האלה נובעים מכך שהוועדה ביקשה שתהיה ספירה מקבילה של הימים והיא חייבה שינויים משמעותיים בנוסח.

יואב קיש: טוב.

בפסקה שינינו: השינוי הוא המחיקה של כל ההתחלה של פסקת משנה (א) כי איחדנו את זה עם הסעיפים הקודמים.

בפסקה שינינו: בפסקת משנה (א)(2) הוספנו הבהרה, שהוא יכול בתקופת הבדיקה להודיע שהיתר מזורז יינתן רק אם יקוימו תנאים מסוימים ובתנאי שהתנאים האלה נדרשו במפרט האחיד "או שהם נדרשים לפי הוראות חוק זה".

בפסקה שינינו: זו הבהרה שהייתה בוועדה.

בפסקה שינינו: בפסקת משנה (ב) כתבנו שנותן אישור יכול לאשר מתן היתר מזורז גם אם הוא לא עומד בכל התנאים אם אין בזה כדי למנוע את הפעלת העסק.

בפסקה שינינו: ביקשו להבהיר מה זה "למנוע את הפעלת העסק".

בפסקה שינינו: כתבנו כאן:

בפסקה שינינו: נותן האישור יכול לתת את ההיתר המזורז גם אם העסק אינו עומד בתנאי מסוים "אולם שאין בהפעלת העסק בהיעדר התנאי כאמור כדי להביא לפגיעה ממשית במטרות החוק לפי סעיף 1(א)..." בעצם אין צורך בסעיף הזה כי כבר קבענו שזה 45 ימים.

בפסקה שינינו: כלומר יימסר אישור לא על כל המסמכים.

בפסקה שינינו: בעצם אישור הקבלה הוא על התצהיר.

בפסקה שינינו: אישור הקבלה חשוב כדי לספור את תקופת הבדיקה.

בפסקה שינינו: אישור הקבלה הוא על התצהיר ומאותו זמן נספרת תקופת הבדיקה.

תומר רוזנר: זה אותו תיקון שאמרנו קודם, אם יש מניעה, למשל, מטעמי תכנון ובנייה להגיש.

תומר רוזנר: נשאלנו מה היא "מניעה אחרת" – לדוגמה במקרים שבהם ייקבע בסעיף שמוצע לגבי תכנון ובנייה שלא ניתן לאשר את הבקשה לרישיון עסק בשל אי עמידה בדיני תכנון ובנייה, אז יצטרכו להגיש את הבקשה במסלול הרגיל.

נטע דרורי: מה זה "מניעה אחרת"?

תומר רוזנר: אמרתי, הצגתי דוגמה.

נטע דרורי: זה דוגמה, אבל מה זה אומר?

נטע דרורי: מה המשמעות של "מניעה אחרת"?

תומר רוזנר: אני לא מבין את השאלה.

לירון אדלר מינקה: אם יש עוד מניעה אחרת לפי החוק לגשת למסלול המזורז.

לירון אדלר מינקה: כרגע המניעה האחרת שאנחנו חושבים עליה נוגעת לחוק התכנון והבנייה.

שחר פרלמוטר: המניעה היא לא לצורך התצהיר אלא מניעה לקבל רישיון.

תומר רוזנר: מניעה לגשת למסלול.

נטע דרורי: - - -

תומר רוזנר: לא בהכרח.

לירון אדלר מינקה: סעיף קטן (ט) אומר שבאופן עקרוני אם עסק נכלל במסלול מזורז הוא חייב להגיש את הבקשה לרישיון במסלול המזורז, הוא לא יכול להגיש בקשה רגילה לרישיון.

לירון אדלר מינקה: אבל בכל זאת, אם בגלל הסייגים של סעיף 6א2 הוא לא יכול לגשת למסלול של היתר מזורז אז הוא יכול להגיש בקשה רגילה לרישיון עסק, וגם אם קיימת מניעה אחרת לגשת למסלולים המזורזים, למשל אם הוא לא עומד בדיני התכנון והבנייה ולא אמרו לו שזה משהו פעוט, אז הוא לא יכול להגיש בקשה מזורזת אבל הוא עדיין יכול להגיש בקשה לרישיון עסק באופן רגיל.

נטע דרורי: כתוב כאן שיש מניעה לצירוף תצהיר.

לירון אדלר מינקה: יש מניעה לצירוף תצהיר – הכוונה היא שיש מניעה לגשת למסלול המזורז.

תומר רוזנר: זה יובהר.

תומר רוזנר: הכוונה היא לא מניעה לעצם צירוף התצהיר.

תומר רוזנר: הכוונה היא למניעה לפעול במסלול המזורז, במסלול שבו מדובר, שבמקרה הזה הוא המסלול המזורז.

תומר רוזנר: אבל כמובן זה נכון גם לגבי מסלול התצהיר שעליו דיברנו קודם.

תומר רוזנר: גם שם זה יתוקן בהתאם.

תומר רוזנר: הכוונה למניעה על פי דין להגיש.

תומר רוזנר: זה לא מניעה פיזית או חוזית או אחרת אלא מניעה על פי דין להגיש את הבקשה לרישוי עסק במסלול המזורז או במסלול התצהיר.

תומר רוזנר: אני רוצה להבהיר לשלטון המקומי, תרשים הזרימה של היתר מזורז ב' השתנה כך שהוא כולל בעצם שלושה שלבים.

תומר רוזנר: בשלב הראשון פועלת רק הרשות המקומית – מוגשת הבקשה ולרשות המקומית יש שבעה ימים לבחון על פני הדברים אם יש מניעה לתת את ההיתר המזורז.

תומר רוזנר: היא בודקת את מסמכי הבקשה.

יואב קיש: גם תצהיר.

תומר רוזנר: ללא התצהיר.

הגר סלקטר: מהטעמים שלה.

יואב קיש: באיזה מסלול?

תומר רוזנר: מסלול מזורז ב'.

תומר רוזנר: זה המסלול שבו עכשיו רצית את המקביל.

תומר רוזנר: הוא יכול לבחור להגיש גם את התצהיר, אם הוא רוצה.

תומר רוזנר: שיקול הדעת הוא של מבקש הרישיון.

יואב קיש: מתי הוא חייב להגיש את התצהיר?

לירון אדלר מינקה: כתוב כרגע בנוסח שאת התצהיר הוא מגיש אחרי שבעה הימים, כלומר אם לא דחו אותו על הסף הוא מגיש את התצהיר.

יואב קיש: קצת הסתבכתם.

יואב קיש: לא בטוח ששבעת הימים האלה- - -

תומר רוזנר: על פי הנוסח הקודם הוא היה צריך להגיש את התצהיר רק בתום 21 הימים.

יואב קיש: אבל אנחנו רצים במקביל עכשיו.

תומר רוזנר: לא רצינו להקשות על בעל העסק.

שי עג'מי ליבוביץ: שבעה ימים – זה לא קורה יותר מדי שאתה באמת מקשה על בעל העסק.

שי עג'מי ליבוביץ: אם הוא היה מוכן קודם הוא יכול היה להגיש בהתחלה.

תומר רוזנר: אז שיגיש בהתחלה.

יואב קיש: שיגיש בהתחלה.

יואב קיש: אני רוצה את זה בהתחלה, התצהיר ביחד עם הבקשה.

תומר רוזנר: הוא יכול.

יואב קיש: לא רק יכול.

עמיחי פישר: הוא יכול להגיש את שניהם ביחד.

עמיחי פישר: לרשות המקומית יש שבעה ימים להגיד לו "לא".

עמיחי פישר: אם היא לא אומרת "לא" מתחילים ה-45 ימים.

יואב קיש: אבל הוא חייב להביא תצהיר אם הוא לא הגיש ביחד.

מירה סלומון: ממש לא, זה לא מה שמונח כאן וזה גם לא מה שמסכימים לו.

קריאה: זה בעייתי כי התצהיר צריך להיות על מה שהותר בסוף.

תומר רוזנר: חשוב להסביר כדי שהדברים יהיו ברורים ולא יהיו אחר כך מחלוקות.

תומר רוזנר: מוגשת הבקשה לפי התיקון שעכשיו הציע יושב-ראש הוועדה.

תומר רוזנר: הוא יוכל להגיש את התצהיר מיד עם הגשת הבקשה.

מירה סלומון: יוכל או חייב?

תומר רוזנר: יוכל.

תומר רוזנר: לרשות המקומית יש שבעה ימים לבחון את הבקשה על פניה ולראות אם היא בעייתית או לא בעייתית.

תומר רוזנר: אם היא מוצאת שעל פניה הבקשה בעייתית, נניח הוא רוצה להקים מעון לילדים בתוך מתקן שפכים, אז היא תגיד לו שלא כדאי ושהיא דוחה את הבקשה שלו על הסף.

תומר רוזנר: עדיין יש לה שבועיים להשלים את כל הבדיקה שלה.

תומר רוזנר: הוא יכול לבחור להגיש את התצהיר, לפי התיקון של יושב-ראש הוועדה, מתי שהוא רוצה ממועד הגשת הבקשה ועד תום 120 הימים שדיברנו עליהם.

יואב קיש: ואז סופרים את ה-45 ימים.

יואב קיש: 45 הימים מתחילים מרגע הגשת התצהיר.

תומר רוזנר: הוא יכול לבחור להגיש את התצהיר עם הגשת הבקשה או בתוך שבעת הימים.

יואב קיש: או שהוא צריך קצת זמן להתארגן.

יואב קיש: זה בדיוק מה שאמרת.

לירון אדלר מינקה: "120 ימים" לא כתובים פה, אז צריך לכתוב כאן שהוא יכול להגיש את התצהיר או עם הגשת הבקשה או עד תום 120 ימים מסוף 21 הימים של הרשות המקומית.

תומר רוזנר: עם קבלת התשובה של הרשות המקומית.

לירון אדלר מינקה: 45 ימים נספרים מיום הגשת התצהיר.

שי עג'מי ליבוביץ: לגבי 45 ימים, נעשה סדר, כי בהחלטת הממשלה נכתב "52 ימים", מתוך הנחה, רצינו לתת שבוע לדואר ישראל להתארגן עד שהמכתב יגיע.

שי עג'מי ליבוביץ: לכן היה סעיף שאיפשר לשר הפנים לקצר בשבעה ימים, מתוך הנחה שכאשר תהיה לנו מערכת אפשר יהיה להוריד את שבעת הימים ולהישאר עם 45 ימים.

שי עג'מי ליבוביץ: לכן צריך להשאיר את ההסדר הזה גם כאן עכשיו, שיש 52 ימים.

תומר רוזנר: אתה רוצה 52 7?

שי עג'מי ליבוביץ: לא.

שי עג'מי ליבוביץ: שבעה הימים נבלעים בפנים.

שי עג'מי ליבוביץ: אז יש 52 ימים בסך הכול, כאשר 21 הימים נכללים בפנים, ואפשר יהיה לקצר את זה.

לירון אדלר מינקה: אם הוא הגיש את התצהיר ביום הגשת הבקשה, סופרים 52 ימים?

שי עג'מי ליבוביץ: עשינו את זה הרבה.

שי עג'מי ליבוביץ: זה הצעה של הממשלה.

רוני סורקיס: יש כאן אי-בהירות, שזה מתחיל ישר בהתחלה, כאשר אומרים שמרגע שהרשות מגלה שיש תקלה והיא רוצה לסרב אז בתוך שבעה ימים היא תענה.

יואב קיש: על זה היה הדיון לפני רגע, שאמרו שאם יש אירוע חריג, על הסף יכולים לדחות.

רוני סורקיס: זה אך ורק על הסף.

יואב קיש: בעיקרון 21 ימים – זה הזמן של הרשות.

רוני סורקיס: שזה לא ייצור מצב שבו זה מאריך את 21 הימים.

יואב קיש: הכול מקביל.

יואב קיש: אנחנו גורמים פה לנותני האישורים לעשות בחלק מן המקרים של הסירובים עבודה כפולה.

יואב קיש: אמרנו שאם יש פסילה על הסף – בואו נעשה את זה מוקדם ונעדכן את נותני האישורים.

יואב קיש: הייתי יכול להשאיר את זה "21 ימים", וזהו, ואז הם כבר עשו עבודה לשווא.

תומר רוזנר: 45 ימים יתחילו להימנות מתום שבעת הימים, בדיוק בגלל זה.

יואב קיש: אני לא רוצה להוסיף עוד שבעה ימים.

תומר רוזנר: 45 7.

שי עג'מי ליבוביץ: יש את שבעת הימים של הרשות המקומית- - -

יואב קיש: מה השאלה השנייה שלך?

רוני סורקיס: השאלה השנייה, אני יודע שבתקנות ועל פי איך שעובדות היום רשויות הרישוי, מרגע שהרשות הגישה בקשה לנותר אישור, תוך 30 ימים הוא מחויב לענות.

רוני סורקיס: יוצא פה מצב אבסורדי, שאנחנו מוסיפים תצהיר על הבדיקה המקדימה של הרשות, מגישים לנותן האישור והוא עכשיו צריך- - -

יואב קיש: לא, אתה לא מגיש לנותן האישור.

יואב קיש: אתה מגיש לרשות הרישוי.

רוני סורקיס: רשות הרישוי מגישה את הבקשה לנותן האישור ולמרות שיש לו תצהיר ובדיקה מקדימה של הרשות הוא צריך כרגע יותר זמן מאשר היה זקוק לו בעבר, ואני מדגיש, כאשר הפחתנו לו את העבודה.

רוני סורקיס: כלומר, יש דברים שהוא לא מגיע אליהם בכלל.

רוני סורקיס: למה אנחנו צריכים את זה?

רוני סורקיס: למה אי אפשר להישאר במספר הימים שנקבעו בתקנות שקיימות היום, שזה מענה תוך 30 ימים מטעם נותן אישור?

עמיחי פישר: בגלל שיש ברירת מחדל.

עמיחי פישר: היום אם הוא לא ענה לך אחרי 30 ימים אין לך רישיון, והוא יכול להגיע גם אחרי שנתיים.

עמיחי פישר: עכשיו אם הוא לא יגיע תוך 45 ימים יש לך רישיון.

עמיחי פישר: שינינו את ברירת המחדל.

רוני סורקיס: אני מסביר שהקלנו עליו גם בבדיקה המקדימה.

יואב קיש: אל תתעלם מן המציאות.

יואב קיש: הם לא באים אחרי 30 ימים והם לא מגיבים, ואתה עובד בלי אכיפה כי האכיפה היום לא מקפידה ונותנת לך לעבוד גם בלי רישיון.

יואב קיש: עכשיו אנחנו הולכים לכיוון הפוך.

עמיחי פישר: אם לא באו – קיבלת.

יואב קיש: הבנו?

נטע דרורי: חשוב להגיד ש-45 ימים אמורים היו להיספר מן המועד שבו אנחנו מקבלים את ההודעה.

קרן גלאון: כל הזמן דיברנו על מסלול ב'.

קרן גלאון: דיברנו על 45 ימים שיש לנו לבדוק לפני שעסק נפתח בעסקים שהם מסוכנים יותר.

קרן גלאון: אנחנו צריכים לקחת בחשבון את הזמן שלבקשה לוקח להגיע אלינו.

קרן גלאון: אנחנו צריכים את 45 הימים.

לילך דחוח: שני דברים, בבקשה.

לילך דחוח: אחד, אני עדיין חוזרת על ההערה הכללית שדיברנו עליה, שמרכולים, גם עם טיפול במזון, ראוי ומוצדק שיהיו במסלול היתר א', בעיקר לאור כל המורכבות שאנחנו שומעים גם כאן.

לילך דחוח: אני חוזרת על זה שוב.

יואב קיש: לא, זה לא יהיה.

לילך דחוח: דבר שני שאני רוצה להגיד הוא שמסלול ב', ברגע שנותן אישור מגיע במסגרת פרק הזמן שייקבע, לא משנה מתי, הוא יכול על פי התקנות כאן לתת לי דרישה לתיקון ליקויים ולומר לי שעד שלא אתקן את הליקויים לא יינתן לי ההיתר.

תומר רוזנר: זה לא מה שאמרנו, ממש לא.

לילך דחוח: אין כאן שום אמירה מתי הוא יגיע לבדיקה נוספת או לביקורת נוספת.

לילך דחוח: נוצר מצב שאני יכולה להיגרר כאן לפרק זמן ארוך.

יואב קיש: לא נכון.

יואב קיש: הוא קובע לוחות זמנים וגם עד מתי את צריכה לתקן.

לילך דחוח: מעולה.

לילך דחוח: אני תיקנתי.

לילך דחוח: מתי הוא יגיע לבדוק?

לירון אדלר מינקה: זה מוסדר בסעיף 8ד, יש שם לוחות זמנים מדויקים.

איילת וסרמן: עלה כאן הרעיון לעשות הגבלה בלוחות הזמנים.

איילת וסרמן: אני חייבת להגיד איפה הבעיה בעניין הזה.

איילת וסרמן: הבעיה נעוצה במסלול ב'.

איילת וסרמן: במסלול ב' – שבעה ימים.

איילת וסרמן: אני מקבלת את העניין הזה, שאני יכולה להרים דגל אדום במקומות שבהם ייהרג ובל יעבור, לא יקרה, יש מדיניות שלא מאפשרת, למשל בתי אוכל בשוק הפשפשים מעבר למכסה.

איילת וסרמן: מעולה.

איילת וסרמן: אבל מה, אני צריכה את כל 21 הימים כדי לבדוק תוכנית.

איילת וסרמן: אני רוצה שכאשר נותני האישור יקבלו את הבקשה ממני זה יהיה אחרי שיש לי תוכנית מאושרת.

איילת וסרמן: אחרת, זה יהיה הלוך ושוב, הלוך ושוב.

יואב קיש: את רוצה להקשות על העסקים עכשיו.

איילת וסרמן: לא, לא.

יואב קיש: כן, את רוצה את זה טורי.

איילת וסרמן: גם הם לא רוצים את זה, ואסביר למה.

יואב קיש: אני לא נכנס לדיון הזה.

יואב קיש: סוכם.

יואב קיש: לא אעשה 21 45.

יואב קיש: אם את רוצה את זה – אני לא מוכן לקבל.

איילת וסרמן: אני רק רוצה שתבין את המשמעות.

יואב קיש: הם עובדים כפול.

יואב קיש: במקומות שתפסלו אחרי 21 ימים הם יעבדו כפול.

יואב קיש: נגמר, אני לא פותח את הדיון.

קרן גלאון: רצינו להגיד משהו על הסעיף שעוסק בתכנון ובנייה.

קרן גלאון: במקור נאמר פה שהרעיון המסדר של הוועדה הוא שעבירות תכנון ובנייה קלות לא יפגעו במתן רישיון עסק, ואנחנו מתחברים.

קרן גלאון: אבל שימו לב שבנוסח שפורסם, קודם כול הוא לא צריך להגיש תצהיר אלא צריך להגיש הצהרה.

קרן גלאון: למה הצהרה ולא תצהיר?

קרן גלאון: זה דבר אחד.

קרן גלאון: דבר שני, על מה אותו תצהיר או הצהרה?

קרן גלאון: שהוא יודע שפעם היה היתר בנייה ושהוא לא יצר שינוי.

יואב קיש: הבנו את השאלה.

יואב קיש: מה עוד?

קרן גלאון: שימו לב, זה צר מדי כי האדם יכול היה לקנות את המקום אתמול.

קרן גלאון: זה שהוא מצהיר שהוא לא יצר שינוי זה לטמון את הראש בחול.

קרן גלאון: זה הופך את הפתח הקטן שהתכוונתם לתת לפתח גדול מאוד.

קרן גלאון: הוא צריך להצהיר שלמיטב ידיעתו, לכל הפחות למיטב ידיעתו אין בעיות תכנון ובנייה.

קרן גלאון: זה לכל הפחות.

קרן גלאון: "אני לא ביצעתי שינוי" זה היתממות.

תומר רוזנר: בהחלט התלבטנו.

תומר רוזנר: קודם כול, השאלה מה ייכלל בהצהרה נידונה בהרחבה בוועדה, אני מזכיר.

תומר רוזנר: אנחנו מציעים לוועדה שזה יהיה בהצהרה ולא בתצהיר פשוט כדי למנוע מצב שבו הוא צריך להביא שני תצהירים בפרק זמן קצר מאוד אחד אחר השני.

קרן גלאון: באותה הזדמנות יחתים את זה ויחתים את זה.

תומר רוזנר: הוא לא יכול כי הוא צריך את זה להגיש עכשיו, ואת זה הוא צריך להגיש בעוד 21 ימים או משהו כזה.

קרן גלאון: אמרנו עכשיו שזה מוגש ביחד.

יואב קיש: לא בכל מסלול ולא בהכרח.

תומר רוזנר: בנוסף אנחנו לא מוותרים על כך שהוא יצהיר במסגרת התצהיר שהוא מגיש בסוף שהוא מקיים את כל התנאים למתן רישיון העסק.

תומר רוזנר: צריך לזכור שהרשות המקומית בדקה ומצאה שאין מניעה מבחינת דיני תכנון ובנייה לתת לו רישיון עסק.

תומר רוזנר: הנטל במקרה הזה הוא על הרשות המקומית לבדוק.

קרן גלאון: אז למה בכלל לבקש ממנו להצהיר אם אין לזה משמעות?

תומר רוזנר: הוועדה מבקשת את ההצהרה המינימלית, שהוא לא חטא.

יואב קיש: היא באמת לא המהותית.

יואב קיש: מבחינתנו הבדיקה של הרשות היא המהות.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני לא דן בזה יותר.

יואב קיש: אני רוצה לדבר על הימים.

לירון אדלר מינקה: הערה על הימים.

לירון אדלר מינקה: כתבנו כאן

לירון אדלר מינקה: בהסדר שיש שבעה ימים להחליט על הסף ואחרי זה עוד 45 ימים.

יואב קיש: לא, אני רוצה לשנות את זה.

יואב קיש: רציתי שזה יהיה 45 ימים מן היום הראשון.

לירון אדלר מינקה: בדיון הקודם בוועדה השבעה ימים היו כדי לא לגרוע מן הזמן.

לירון אדלר מינקה: הרי בתוך שבעת הימים האלה, בזמן של הבחינה של הדחייה על הסף, אנחנו לא רוצים שנותני האישור יתחילו לבדוק משהו שיכול להיות שיידחה על הסף.

שי עג'מי ליבוביץ: זה לא המצב.

שי עג'מי ליבוביץ: ההסדר המקורי שהבאנו הוא הסדר שבו היו 52 ימים.

יואב קיש: תחכה בינתיים עם עניין הדואר.

יואב קיש: אני מדבר על השאלה מתי מתחילים לספור.

יואב קיש: עזוב את הדואר, זה לא קשור לדואר, זה לא מעניין אותי.

יואב קיש: תגיד שאתה רוצה את הדואר אחרי שבעה הימים.

יואב קיש: יש פה קודם כול עניין של שבעה ימים לצורך פסילה על הסף.

יואב קיש: לא יהיה.

יואב קיש: אמרתי את זה באופן ברור.

יואב קיש: מן היום הראשון זה קורה.

יואב קיש: עכשיו עלתה השאלה בעניין הדואר.

יואב קיש: שי עג'מי, בבקשה.

שי עג'מי ליבוביץ: התקופה שבה מתחילים להיספר הימים, מרגע שמגישים את התצהיר צריך שיהיו 52 ימים, שהם בעצם 45 ימים אפקטיביים.

יואב קיש: זאת הפעם הראשונה שאני שומע את המשפט הזה.

שי עג'מי ליבוביץ: זה היה בהצעה הממשלתית.

שי עג'מי ליבוביץ: 52 ימים הם 45 ימים אפקטיביים לנותני האישור לבדוק את העסק.

שי עג'מי ליבוביץ: כאשר נתנו סמכות לשר הפנים לקצר את 52 הימים בשבעה ימים בהנחה שנעבור מתישהו למשהו "חדשני", להעברה דרך המחשב.

שי עג'מי ליבוביץ: כאשר זה יהיה, המועד יקוצר ל-45 ימים.

שי עג'מי ליבוביץ: אם אתה אומר עכשיו "45 ימים", שבוע ייקח לדואר ישראל – זה 38 ימים אפקטיביים למשרדים, אם אני יודע חשבון.

שי עג'מי ליבוביץ: אני חושב שזה משנה מהותית את הזמן שלהם לבדוק.

קריאה: זו פגיעה קשה בעסקים.

שי עג'מי ליבוביץ: שבעה ימים לדואר – זה הזמן.

יואב קיש: הדבר הזה ממש קשה לי כי אני מבין את המשמעות של כל יום לעסקים.

שי עג'מי ליבוביץ: זו הייתה ההצעה הממשלתית.

שחר פרלמוטר: מה גם שיש הגדרה שנוגעת לבדיקת הבקשה.

לירון אדלר מינקה: זה לא בדיוק 52 ימים, זה קצת יותר קצר כי זה כולל שבתות וחגים.

יואב קיש: נקבע "שבעה שבועות", 49 ימים.

יואב קיש: מה לעשות.

יואב קיש: קיבלתם עוד ארבעה ימים.

קריאה: כנגד ספירת העומר?

יואב קיש: אתה רוצה שנישאר ב-45 ימים?

יואב קיש: נישאר ב-45 ימים.

יואב קיש: הם לא רוצים את ההצעה שלי.

יואב קיש: נשארנו ב-45 ימים.

יואב קיש: אנחנו ממשיכים.

טל ימיני: צריך לזכור, יכול להיות מצב שאנחנו נקבל את הבקשה אחרי שבועיים.

טל ימיני: מה קורה אז?

תומר רוזנר: שמשרד ראש הממשלה יענה.

תומר רוזנר: אני לא יודע לענות.

קריאה: זה קורה למשל ברשויות המקומיות בצפון, הרשויות הקטנות.

קריאה: רק אחרי שבועיים אנחנו מקבלים אותם.

טל ימיני: פעם בשבוע מוציאים שליח, או פעם בשבועיים.

יואב קיש: יכולה להיות גם רשות שלא תשלח לכם.

יואב קיש: מה נעשה?

טל ימיני: אז, לצורך העניין, העסק מאושר אחרי 45 ימים?

יואב קיש: במסלול א' זה היתר זמני.

טל ימיני: אני מדבר על מסלול ב'.

הגר סלקטר: אם הרשות לא שולחת להם והם לא מודעים לבקשה אז זו לא בעיה שלהם, אבל מרגע שהם כן מודעים- - -

יואב קיש: לא משנה, האישור מתקדם.

הגר סלקטר: אתה לא יכול לבוא בטענות כלפיהם שהם לא הגיעו לעסק.

יואב קיש: לא באתי אליהם בטענות.

עמיחי פישר: החובה של 45 ימים תיכנס לפועל.

עמיחי פישר: הרשות המקומית מוציאה בקשה עם תאריך.

שי עג'מי ליבוביץ: לפי החוק היא מחויבת לכתוב שתום תקופת הבדיקה הוא מרגע שהיא שולחת, מאז לספור 49 ימים.

יואב קיש: לא "45 ימים"?

יואב קיש: אתה רוצה את ההצעה שלי?

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: "49 ימים.

יואב קיש: "

שי עג'מי ליבוביץ: לכן, אם היא עבריינית – היא עבריינית.

שי עג'מי ליבוביץ: גם היום היא יכולה לא לשלוח את הבקשה.

עמיחי פישר: היא לא צריכה להיות עבריינית.

עמיחי פישר: לפעמים זה קורה.

עמיחי פישר: פעם בשבוע–שבועיים הרשות מוציאה שליח.

יואב קיש: חברים, תיכף נענה לשאלה של טל ימיני.

הדיון הקודם: מה קורה פה – שבעה ימים ראשונים הרשות תוכל לעשות פסילה על הסף ולהודיע על כך.

הדיון הקודם: בכל מקרה, זה לא עוצר – אני אומר את זה לרשויות.

הדיון הקודם: הם חייבים להוציא.

הדיון הקודם: ברגע שהגיע תצהיר, אם מישהו הגיש בקשה בנוסף לתצהיר הם חייבים לשלוח מידית באותו יום, לא לחכות ולא להשתהות.

הדיון הקודם: להודיע ולעדכן.

הדיון הקודם: אם הודיעו על פסילה – אנא תעדכנו את נותני האישורים כדי לחסוך עבודה.

הדיון הקודם: שלושה שבועות, לאחר 21 ימים- - -

תומר רוזנר: בעוד שבועיים.

יואב קיש: זה שלושה שבועות מיום הגשת התצהיר.

יואב קיש: נעזוב את שבעה הימים שיש לרשות לפסול על הסף.

יואב קיש: אבל אם התצהיר לא הוגש?

תומר רוזנר: זה לא קשור.

תומר רוזנר: הם לא צריכים תצהיר.

יואב קיש: נכון, הם לא צריכים תצהיר שם, ואחרי 21 ימים מיום הגשת הבקשה הם נותנים תשובה.

יואב קיש: אם לא הוגש תצהיר והייתה פסילה – נמנע כל התהליך.

יואב קיש: אם הוגש תצהיר – אנחנו סופרים 49 ימים, הם עדכנו את נותני האישורים שהוגש תצהיר והתהליך מתחיל.

יואב קיש: זה המסלול של התהליך.

יואב קיש: זה ברור.

יואב קיש: עכשיו נשאלת השאלה מה קורה אם רשות מתרשלת, שוכחת לשלוח.

יואב קיש: מה קורה היום?

טל ימיני: לפעמים סדר העבודה של הרשות, בחלק מן המקומות פעם בשבוע מוציאים שליח עם הבקשות, או פעם בשבוע וחצי.

טל ימיני: זה לא קורה יום-יום.

טל ימיני: אני צודק או טועה?

שי עג'מי ליבוביץ: לפי ההצעה הממשלתית יש שבעה ימים בשביל הדבר הזה.

טל ימיני: שיוציאו שליח בכל יום.

טל ימיני: אתם יכולים לעמוד בזה?

טל ימיני: אבל מה קורה ברשויות הקטנות?

תומר רוזנר: אבל אין אישור אוטומטי.

שי עג'מי ליבוביץ: זה לא משנה.

תומר רוזנר: בוודאי שזה משנה.

טל ימיני: מה קורה ברשויות הקטנות?

תומר רוזנר: יש פה בעיה שצריך לחשוב עליה.

תומר רוזנר: לא חשבנו עליה.

תומר רוזנר: יש פה בעיה כזאת: החוק במתכונתו הנוכחית קובע שהמועד נספר ממועד משלוח הבקשה ולא ממועד קבלתה.

תומר רוזנר: לעומת זה, הוא אומר שמן המועד הזה, 45 ימים ממועד המשלוח, אם נותן האישור לא הגיב רואים אותו כמי שאישר.

יואב קיש: מהגשת התצהיר, לא ממועד המשלוח.

תומר רוזנר: ממועד משלוח התצהיר על ידי הרשות המקומית.

יואב קיש: אז אתה מוסיף עוד כמה ימים.

קריאה: יותר טוב.

קריאה: זה גם יותר הגיוני.

תומר רוזנר: כתוב שהרשות צריכה לשלוח.

שי עג'מי ליבוביץ: 49 ימים נספרים, הרשות המקומית רושמת אותם בעצמה ביום שהיא שולחת.

שי עג'מי ליבוביץ: מי שעבריין- - -

תומר רוזנר: זה לא קשור לעבריינות.

תומר רוזנר: אם היא לא שולחת אז אין בעיה, כי אז היא עבריינית והיא יכולה גם לתת רישיון עסק בלי אישור בכלל.

קריאה: בעל העסק היום זכאי לרישיון עסק.

יואב קיש: ואם היא שולחת אחרי שבוע?

תומר רוזנר: הבעיה היא במקרה שהיא שלחה ויש תקלה בדואר, אם יש בעיה כזו או אחרת והדואר הזה מגיע אחרי שלושה שבועות.

תומר רוזנר: זה יכול לקרות.

תומר רוזנר: עדיין לפי הצעת החוק כרגע המועד נמנה ממועד המשלוח ולא ממועד הקבלה.

תומר רוזנר: כלומר, יכול להיות מצב שבו הדברים יגיעו לנותן האישור זמן רב אחרי שנשלחו.

רוני סורקיס: אני צופה פנייה בהיקף גדול אבל יש קצת בעיה עם המשלוחים.

רוני סורקיס: צריך לחשוב על זה.

קריאה: גם איך אני אדע?

שי עג'מי ליבוביץ: לא חשבנו על זה.

יואב קיש: ואם מישהו שלח וזה נתקע בדואר למשך שלושה שבועות?

שי עג'מי ליבוביץ: אם משהו נתקע בדואר בשל תקלות אז אפשר- - -

קריאה: אם זה באי-מייל – אין בעיה.

קריאה: למה אי אפשר לקבוע מועד מיום הקבלה?

יואב קיש: אני רוצה לסיים את הנושא הזה.

יואב קיש: הסיכום הוא זה: כל מה שקבענו – אותו דבר, עם ספירה מן היום הראשון, עד 49 ימים.

יואב קיש: נצטרך לכתוב שאם נותן אישור קיבל בקשה באיחור של יותר משבועיים, יוכל להודיע לרשות הרישוי על דחייה של שבועיים בתאריך הכניסה לתוקף, והיא תעדכן את העסק הספציפי שאתו הייתה בעיה, אם יש תקלות.

קריאה: אבל אנחנו לא יודעים שיש תקלות.

יואב קיש: אתם מקבלים רישיון אוטומטי.

יואב קיש: אני חייב לשים פה בקרות למקרה שיש פה בעיה.

הגר סלקטר: אנחנו ב-2018.

הגר סלקטר: לא לוקחים יונת דואר.

קריאה: רוב הרשויות לא ממוחשבות ב-2018.

קריאה: פרט לכך, שולחים היום במיילים, וזה בסדר.

קריאה: אבל לא כולם.

הגר סלקטר: בעניין החובה של הרשות המקומית לשלוח באותו יום שהיא מקבלת את התצהיר, זה נראה לי חובה שיכול להיות שלא כל רשות מקומית תוכל לעמוד בה.

הגר סלקטר: באותו יום שהיא מקבלת את התצהיר מן המבקש?

הגר סלקטר: זה חובה די דרמטית.

יואב קיש: תקראי את הסעיף, נשמע מה כתוב.

הגר סלקטר: אין בעיה, אני לא מדברת על זה שהספירה תהיה עם קבלת בקשת המבקש.

שי עג'מי ליבוביץ: אקרא את הנוסח שמונח עכשיו בפני הוועדה.

שי עג'מי ליבוביץ: "בדיקת הבקשה תיערך עד תום 45 ימים מן המועד שבו נשלח לנותני האישור העתק", ולכן זה מיום שהיא שלחה.

שי עג'מי ליבוביץ: אם היא שלחה את זה יום למחרת אז זה מאותו מועד.

יואב קיש: אבל צריך לכתוב שהיא צריכה לשלוח בתוך 72 שעות.

מיכל גולדברג: אבל שהמועד של נותן האישור נמנה מהמועד שזה נשלח אליו?

לירון אדלר מינקה: הסיכום הוא שהיא צריכה לשלוח את התצהיר בתוך שלושה ימים מיום שהוגש התצהיר.

קריאה: ממועד השליחה.

לירון אדלר מינקה: 49 ימים נספרים, ואם נותן האישור קיבל באיחור של יותר משבועיים- - -

יואב קיש: כלומר שהוא למעשה מוצא את עצמו עם פחות מ-35 ימים, אז הוא יכול להגיש בקשה ומועד האישור יידחה בשבועיים.

תומר רוזנר: לא להגיש בקשה אלא להודיע.

לילך דחוח: אבל התקלה של השבועיים לא קשורה אליו, לא בגלל שהוא נמנע מלשלוח.

יואב קיש: הוא קיבל את ההודעה בפרק זמן של פחות מ-35 ימים.

לילך דחוח: זה לא בקשה.

לילך דחוח: זה תצהיר.

שחר פרלמוטר: יש לי שאלה.

שחר פרלמוטר: כאשר הרשות המקומית מאשרת, היא כותבת לעסק מה מועד סיום הבדיקה, אבל זה בהנחה שלא היה עיכוב של שבועיים.

שחר פרלמוטר: יכול להיות אחר כך עיכוב של שבועיים.

שחר פרלמוטר: מה היחס בין המועד- - -

לירון אדלר מינקה: כמובן שהיא צריכה להודיע לו.

שחר פרלמוטר: נותן האישור צריך לעדכן את הרשות המקומית, כדי שהיא תעדכן את העסק שהוא יקבל באיחור של שבועיים, שבעל העסק ידע שהזמן שקבוע לסיום הבדיקה נדחה בשבועיים.

תומר רוזנר: נכון.

יואב קיש: במקרה של עיכובים בלתי צפויים.

שחר פרלמוטר: ולהבהיר את היחס.

תומר רוזנר: מה היחס?

תומר רוזנר: בדיוק מה שאמרת עכשיו.

לילך דחוח: אין לי דרך לעקוב אחר זה ולראות שהרשות שלחה תוך שלושה ימים, לדעת שבאמת יש איזו תקלה.

לילך דחוח: הם ישלחו לי באופן אוטומטי מכתבים שזה נדחה בשבועיים ואז באופן אוטומטי אני נמצאת בדחייה של שבועיים בנוסף ל-49 ימים.

יואב קיש: אני לא רוצה להתחיל דיונים על המועדים.

לילך דחוח: יש לי הערה אחרת, לא על המועדים.

לילך דחוח: לגבי היתר מזורז – יש כאן שלוש אפשרויות שנותן האישור יכול לפעול לפיהן.

לילך דחוח: "עד תום הבדיקה רשאי נותן האישור להודיע" אחת משלוש האופציות.

לילך דחוח: זה מופיע בפסקה (3) בעמוד 7.

לילך דחוח: יש כאן מספר אופציות, כאשר על אופציה ב' דיברנו בעל פה.

לילך דחוח: אני חושבת שראוי שזה יקבל איזשהו ביטוי בכתב בחוק.

לילך דחוח: דווקא האופציה הזו של נותן האישור, שאם אין מניעה אמיתית יש לאפשר לי לפתוח את העסק שלי – זו צריכה להיות ברירת המחדל בכל אחת מן האופציות.

לילך דחוח: אחרת, מה שיקרה הוא גם מה שקורה היום, וזה בעייתי.

יואב קיש: תקראי את הסעיף, בבקשה.

לילך דחוח: "על אף האמור בפסקת משנה (א), ראה נותן אישור כי העסק אינו עומד בתנאי מסוים, אולם שאין"- - -

יואב קיש: אני לא מוצא את זה.

לילך דחוח: עברתי לעמוד 8.

לילך דחוח: נתחיל מעמוד 7, פסקה (3).

לילך דחוח: "(א) עד תום תקופת הבדיקה, רשאי נותן האישור להודיע לרשות הרישוי ולמבקש אחת מאלה: (1) כי הוא מתנגד למתן היתר מזורז לעסק;" ואז שוב אני במצב שאני לא פותחת את העסק שלי, אחרי 60 הימים שאנחנו מדברים אליהם.

לילך דחוח: "(2) כי ההיתר המזורז יינתן רק אם יקוימו תנאים מסוימים הנדרשים על ידו, ובלבד שתנאים אלה הם תנאים שהופיעו במפרט האחיד או לצד המפרט האחיד או שהם נדרשים לפי הוראות חוק זה.

לילך דחוח: (ב) על אף האמור בפסקת משנה (א), ראה נותן אישור כי העסק אינו עומד בתנאי מסוים, אולם שאין בהפעלת העסק בהיעדר התנאי כאמור כדי להביא לפגיעה ממשית במטרות החוק לפי סעיף 1(א), רשאי הוא להודיע כי הוא מסכים למתן ההיתר המזורז...".

יואב קיש: מה הבעיה?

לילך דחוח: בכל אחת מן האופציות הללו, יש שתי אופציות שבהן אני יכולה להיות במצב שאני לא פותחת את העסק שלי לתקופה הרבה יותר ארוכה.

לילך דחוח: אין כאן שום אמירה, למשל, "מטעמים מיוחדים שיירשמו הוא רשאי לקבוע את אחת האופציות (1) או (2)".

לילך דחוח: כלומר, אין כאן משהו שאומר שברירת המחדל שלו זה- - -

יואב קיש: ברור שאם הוא מתנגד לתת היתר מזורז הוא חייב לנמק, ולך יש זכות שימוע.

לילך דחוח: זה לא ברור.

לילך דחוח: זה שהוא חייב לנמק – זה בסדר, אבל לא ברור שזה צריך להיות מנימוקים מיוחדים.

לילך דחוח: אני חושבת שהאפשרות הזאת צריכה להיות "מנימוקים מיוחדים שיירשמו".

לילך דחוח: אופציה ב' צריכה להיות ברירת המחדל לכל נותני האישור, משום שגם כך אני במצב שבמשך 60 ימים אני לא פותחת את העסק.

לילך דחוח: זה לא פשוט לבעל עסק.

לילך דחוח: לכן זה צריך להיאמר.

יואב קיש: שמענו.

יואב קיש: תיכף נתייחס לזה.

יואב קיש: באיזה סעיף זה היה?

לילך דחוח: פסקה (3), פסקאות משנה (א)(1) ו-(2) ו-(ב).

תומר רוזנר: אין הגבלה כזאת.

תומר רוזנר: לא כתבתם את זה ב-21 ימים.

לירון אדלר מינקה: אין הגבלה.

לירון אדלר מינקה: אם היא יודעת שהמשרד להגנת הסביבה בטוח יתנגד- - -

שי עג'מי ליבוביץ: בסדר, שלא יהיה נטל שהם יצטרכו לבדוק את נותני האישור.

לירון אדלר מינקה: פה נתקן ונוסיף את ה-120 ימים.

שי עג'מי ליבוביץ: לא מובן לי מה זה "באותה פסקה".

שי עג'מי ליבוביץ: לא הצלחתי למצוא על איזו פסקה מדובר.

הגר סלקטר: פסקה (א).

שי עג'מי ליבוביץ: בסדר.

יואב קיש: אני מסיים בנושא האחרון, וזה לשאלה של לילך דחוח מ"יינות ביתן".

יואב קיש: פשוט מאוד: בסוף אם גורם מחליט לא לתת רישוי עסקים או היתר, או את האישור שנדרש ממנו, זה הסמכות והזכות שלו, זה האחריות שלו.

יואב קיש: הוא יעשה את זה כאשר תהיה לו סיבה.

יואב קיש: זה הליך שניתן לערער עליו.

יואב קיש: במקרה הזה כל המנגנון פתוח.

יואב קיש: אני לא צריך לכתוב מדוע ולמה, ואם לא, וככה.

יואב קיש: לסעיף הזה יש מספר אלטרנטיבות.

יואב קיש: לדעתי כולן כתובות בצורה טובה.

יואב קיש: אפשרות ראשונה, שהוא מתנגד.

יואב קיש: אם הוא מתנגד – יש לו סיבה טובה כנראה, ואם אין לו סיבה טובה אז הוא צפוי להיות חשוף לנזק שהוא גורם.

לילך דחוח: מקובל לרשום "מטעמים מיוחדים שיירשמו".

יואב קיש: מה פתאום.

יואב קיש: איפה את נמצאת?

יואב קיש: זה מהות וליבת העניין.

יואב קיש: אם את לא עומדת בדרישות של נותן אישור הוא לא ייתן לך אישור.

יואב קיש: מה את רוצה?

יואב קיש: עכשיו תגידי: "סליחה, מה פתאום, יש לי פה בור שופכין, אני עושה את כל מה שצריך, למה אתה אומר שאין לי?

יואב קיש: אתה משקר.

יואב קיש: " תלכי, "תקרעי לו את הצורה".

יואב קיש: אבל הוא יגיד לך שלא, וכנראה שאין לך.

לילך דחוח: אבל כאן אני במצב שבו- - -

לירון אדלר מינקה: זה לא "מטעמים מיוחדים שיירשמו" כי אנחנו בשלב של קבלת הרישיון.

לירון אדלר מינקה: לאף אחד אין זכות קנויה לקבל רישיון.

לירון אדלר מינקה: אם הוא מבטל רישיון – התהליך מסובך יותר.

לירון אדלר מינקה: אנחנו בשלב של קבלת ההיתר הראשוני.

לירון אדלר מינקה: בהיתר הראשוני הסמכות שלו רחבה, הוא יכול להחליט ולבחון מה שהוא רוצה.

לירון אדלר מינקה: כמובן, זה צריך להיות מטעמים מיוחדים.

יואב קיש: יש לך את מה שאמרנו בסעיף קטן (ב), שעל אף האמור, אם העסק לא עומד בתנאי מסוים אבל זה לא מונע את הפעלת העסק ואין פגיעה ממשית במטרות החוק הוא יכול לתת לכם היתר מזורז.

יואב קיש: זה נמצא שם.

יואב קיש: אני לא מבין מה אתם רוצים.

יואב קיש: אל תהיו דווקנים.

יואב קיש: בסוף מדווקנות נגרם רק נזק.

רוני סורקיס: אני מסכים אתך.

רוני סורקיס: אבל לצערי הרב נתקלתי במניעת אישור לרישיון מסיבות פעוטות ממש.

רוני סורקיס: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

יואב קיש: תציג לי דוגמה.

רוני סורקיס: למשל שהריצוף בעסק לא שלם.

יואב קיש: זה מילת קוד שקשה להתייחס אליה.

יואב קיש: מצד אחד, זה יכול להיות מהותי, ומצד שני, זה יכול להיות שולי.

רוני סורקיס: בדיוק.

רוני סורקיס: אם מנעו ממני חידוש רישיון על מגוון של דברים קטנים ופעוטים.

יואב קיש: כאן לא מדובר על חידוש רישיון.

יואב קיש: זה רישיון חדש.

רוני סורקיס: אז על אחת כמה וכמה.

יואב קיש: לא צריכה להיות לך בעיה בריצוף כאשר מדובר ברישיון לעסק חדש.

רוני סורקיס: אני מפחד מאוד מכך שאנחנו רוצים לעשות טוב ובסוף ייצא רע.

רוני סורקיס: ליבת העסק פה היא בעצם המפרטים שעל פיהם יצטרכו לפעול.

רוני סורקיס: כרגע אנחנו מדברים על משהו שלא קיים.

רוני סורקיס: אנחנו בונים תהליך שאנחנו לא יודעים לקראת מה אנחנו הולכים.

רוני סורקיס: אני שואל כיצד אנחנו בעצם מגנים על הרפורמה הזאת.

רוני סורקיס: לא מגנים עלינו, לא מגנים על אף אחד – מגנים על הרפורמה הזאת.

רוני סורקיס: מי בעצם יבדוק מחר וינטר את הדבר הזה?

יואב קיש: קודם כול, השאלה שלך מצוינת.

יואב קיש: הסיבה שנלחמנו על הוועדה המייעצת היא בדיוק מן הכיוון הזה.

יואב קיש: כל מפרט, חדש בוודאי, במהלך התקופה – כך אמרתי כאשר דיברנו על הנושא, והיית פה הבוקר – אם יש לו השפעות משמעותיות כלכליות הוא ייבחן ותהיה המלצה על העניין הזה.

יואב קיש: לא רק זה, גם למפרטים הישנים כביכול, אלה שעוברים במסלול המהיר – גם הם, אם יהיו טענות, יוכלו להיבדק ולעלות מול הוועדה המייעצת.

יואב קיש: בסוף אנחנו עדיין בעולם שבו לשר שנותן את האישור יש סמכות להפעיל שיקול דעת, ואני משאיר לו את זה.

יואב קיש: אני לא יכול לקחת את זה.

יואב קיש: אני לא במקום אחר בעניין הזה.

יואב קיש: אבל אם התביעה שלך היא לדרישות הגיוניות במפרט – ה"באפר" ששמתי פה זה הוועדה המייעצת, שבמקומות שההשלכות יהיו דרמטיות נוכל לדעת ולהתייחס אליהן.

עמיר יצחקי: זה קיים לו גם היום, האפשרות להסיר דרישות.

יואב קיש: מישהו דיבר אליך?

יואב קיש: עמיר יצחקי, למה בכל פעם שאני מדבר עם הסופרמרקטים אתה מתייחס?

רוני סורקיס: אני חייב להציג דוגמה אחת.

רוני סורקיס: פעם אחת הגשתי השגה מולך.

רוני סורקיס: שמונה חודשים לקח לי לקבל תשובה.

עמיר יצחקי: אתה נותן תשובה ממש-ממש לא טובה.

עמיר יצחקי: אני אישרתי לך משהו שהוא לפנים משורת הדין.

רוני סורקיס: אבל הוא התבסס על חוות דעת.

יואב קיש: נעצור את הדיון.

יואב קיש: תודה, אין יותר דיון, נגמר.

יואב קיש: אנחנו ממשיכים.

לירון אדלר מינקה: בעמוד 10, בסעיף שעוסק בקנסות, השינויים נכנסו על פי בקשת הוועדה.

לירון אדלר מינקה: בפסקה (5) – לגבי התקופה שבה סופרים את הקנסות והעיצומים, הקראנו "בשלוש השנים" אבל בנוסח הכחול זה היה "בשנתיים" ואנחנו חוזרים לנוסח של "בשנתיים".

יואב קיש: זה נכון.

יואב קיש: הניסוח פה הגיוני.

יואב קיש: עכשיו אני פונה לנציגי הרשתות שנמצאים פה.

יואב קיש: יש אפשרות שאתם מקבלים דוחות שעוברים את זה?

יואב קיש: אם אני היום בוחן אתכם, אתם נופלים לאחת הקטגוריות האלה?

תומר רוזנר: לא, כי אין היום קנסות.

קריאה: אין קנסות מכוח חוק רישוי עסקים.

יואב קיש: גם לעירייה, גם לשלטון המקומי אני רוצה להבהיר, וזו הבהרה חשובה: אנחנו לא מדברים על קנסות שמוטלים עליהם מכוח חוקי עזר, לא מדברים על זה.

יואב קיש: בואו נעצור לרגע.

יואב קיש: אני רוצה להגיד את מה אני רוצה ואז ננסח את זה.

יואב קיש: עבירות שאינן נובעות מחוק זה לא צריכות להיכלל במספור.

יואב קיש: זה הנקודה, וזה מהותי מבחינתי.

יואב קיש: בסדר?

יואב קיש: עכשיו אני רוצה לזקק את הניסוח.

יואב קיש: בבקשה.

תומר רוזנר: אין בעיה.

קריאה: אז יהיה מצב שהקנסות שמוטלים עליהם הם מכוח חוקי העזר.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: אסביר.

יואב קיש: אי אפשר שהדיון פה יתנהל כך.

יואב קיש: הוא יסיים ואני אומר מי יענה לו.

יואב קיש: עכשיו תומר רוזנר עונה לשאלה.

תומר רוזנר: התשובה היא שלצורך הספירה כאן ייספרו רק עבירות קנס שייקבעו כעבירות קנס לפי חוק זה.

תומר רוזנר: עבירות קנס שנקבעות היום בחוקי עזר ונקבעו כעבירות קנס, נקבעות כעבירות קנס מכוח דין אחר, גם אם הן עוסקות באותה מאטריה, זה לא משנה.

קריאה: לא צריך - - - גם את המדיניות של רשות הרישוי.

תומר רוזנר: אציג לכם דוגמה.

תומר רוזנר: יש היום עבירות קנס של רשויות מקומיות בנושא מניעת רעש.

תומר רוזנר: הרשות המקומית יכולה לתת לאנשים דוח מכוח חוק העזר שיש לה למניעת רעש, למשל בשל שיפוצים בשבת או כל מיני דברים כאלה.

תומר רוזנר: יש חוקי עזר שאוסרים את זה מטעמי רעש ולרשות המקומית יש סמכות להטיל עבירת קנס מכוח חוק העזר.

תומר רוזנר: במקביל יש תקנות מכוח חוק למניעת מפגעים שקובעות איסורי רעש.

תומר רוזנר: גם לתקנות האלה נקבעו עבירות קנס.

תומר רוזנר: אלה עבירות קנס מקבילות אך לא זהות.

תומר רוזנר: יכול להיות שהן אפילו מתייחסות לאותה התנהגות אבל הן לא מכוח אותו דין.

תומר רוזנר: אנחנו מדברים על עבירות שייקבעו כעבירות קנס אך ורק לפי חוק זה.

תומר רוזנר: אם יחליטו, אחרי שמשרד המשפטים יעבור על זה ואחרי שהמשרד הנוגע בדבר יעבור על זה, שרוצים לקבוע עבירת קנס לפי חוק רישוי עסקים, ויבואו אחר כך לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת כדי לאשר את עבירת הקנס הזאת, ועבירת הקנס הזאת תהיה לפי חוק רישוי עסקים, אז כן.

עמיחי פישר: בנוסח עכשיו זה לא בדיוק כתוב.

עמיחי פישר: "הוטל קנס או קנס מינהלי, בקשר להפרת תנאי מתנאי רישיון".

תומר רוזנר: היום יש הגדרה של קנס.

עמיחי פישר: יכול להיות ש"תנאי מתנאי הרישיון" מתייחס לחוק עזר.

יואב קיש: בואו נדייק את זה.

יואב קיש: אין בעיה.

אפרת טפליץ: אני יכולה להגיד את הרציונל שעמד מאחורי זה?

אפרת טפליץ: הדין פה דומה לדין לעניין עיצומים כספיים.

אפרת טפליץ: יש תנאים ברישיון שהאכיפה בגינם היא מכוח חוקים אחרים.

אפרת טפליץ: למשל בעיצומים כספיים יש תנאי ברישיון שאפשר להטיל עיצום כספי מכוח חוק אוויר נקי, אבל הוא גם תנאי ברישיון.

אפרת טפליץ: אם הוא נקבע כתנאי ברישיון אז לא משנה אם העיצום הכספי הוא מכוח חוק אוויר נקי או מכוח- - -

יואב קיש: תומר רוזנר, תדייק את זה.

נטע דרורי: המשמעות היא כנראה שלא יהיה ריאלי להגיע למספרים האלה.

נטע דרורי: זה לא רק הפרה סיסטמתית, זה גם גילוי סיסטמתי והפעלת סמכות אכיפה סיסטמתית.

אפרת טפליץ: כלומר, זו תהיה אות מתה אם נייחד את זה רק לחוק זה.

יואב קיש: זו הכוונה.

אפרת טפליץ: אם הוועדה סבורה שעצם ההוראה לא רלוונטי- - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: מי שמפר אותה ומקבל קנסות לפי חוק באופן סיסטמתי- - -

אפרת טפליץ: זה מה שאני מנסה להסביר.

אפרת טפליץ: רשות הרישוי קובעת תנאים ברישיון, ויכול להיות שיש גם חוק עזר לגבי אותו תנאי שקבוע ברישיון.

אפרת טפליץ: העיקרון כאן הוא שהפרתי את התנאי ברישיון.

אפרת טפליץ: השאלה היא לא מאיזה כוח נקבע התנאי.

יואב קיש: תומר רוזנר, יש לי שתי אפשרויות.

יואב קיש: אני מוכן לעשות דבר כזה, ולא אכפת לי בעניין הזה: או שמדובר רק על הקנסות לפי חוק זה, בדיוק לפי מה שאמרתי; או אם רוצים לקבוע קנסות בכלל, אז במקרה של רשתות – כל סניף לגופו של עניין, וכך גם לגבי בתי מלון.

יואב קיש: נתייחס לעסק כמיקום של עסק.

יואב קיש: אם אותו סניף של בית מלון עושה בעיות אז ישללו ממנו מצדי את רישיון העסק שלו, לגבי אותו סניף לא יוכלו לקבל הליך מזורז, שיעשה שם הליך ארוך.

קריאה: אבל הוא כבר פועל, הוא לא פותח סניף חדש.

קריאה: הוא מחדש פעם בעשור.

יואב קיש: אז מה בכלל הסנקציה פה?

יואב קיש: זה מיועד רק לרשתות?

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: זה לא לחידוש.

יואב קיש: הוא בא למנוע הליך מזורז לעסק.

תומר רוזנר: אסביר.

תומר רוזנר: יש פרקטיקה מאוד מקובלת בעסקים, בעסקים הקטנים והבינוניים בעיקר, של החלפת תאגידים חדשות לבקרים מטעמים שלא קשורים לרישוי עסקים, ולעתים גם כן מטעמים שקשורים לרישוי עסקים, שאותו בעל עסק מגדיר אותו: "אני משה יענקלה 1999 בע"מ".

יואב קיש: ת"פ לכל עסק.

תומר רוזנר: נכון.

תומר רוזנר: ומחר אני "משה יענקלה 2000 בע"מ" ואני אותו אדם.

תומר רוזנר: כדי להתחמק מדברים מסוימים הוא מחליף את התאגיד.

תומר רוזנר: המטרה הייתה שאם הוא עושה את הדבר הזה, ואותו משה יענקלה, האישיות האמיתית היחידה, מי שעומד מאחורי כל העסק הזה ידוע כמפר ידוע, כמפר סדרתי, אז הוא לא יוכל להשתמש בהיתר מזורז.

תומר רוזנר: זהו.

קריאה: אבל זה לא כל הרשת.

יואב קיש: אז מה הקשר לרשת?

לירון אדלר מינקה: הרציונל של הסעיף הזה היה שאם אתה בעבר הפרת את חוק רישוי עסקים גם לגבי עסקים אחרים שלך ואתה רוצה להגיש בקשה לגבי עסקים חדשים- - -

יואב קיש: אבל אז אני נכנס רק לגבי החוק הזה ולא הפרות שיש לי בכל מיני דברים אחרים.

לירון אדלר מינקה: העניין הוא שבכל החוק, גם במנגנוני התיאום וגם באיך שהעבירות נראות ואיך שהעיצומים הכספיים בנויים, הם בנויים על כך שחוק רישוי עסקים, בגלל שהתנאים ברישיון יכולים להיות מכל מיני חוקים, אז יכול להיות שיש קנסות שקבועים בחוקים אחרים ושבוודאי הפרת תנאי הרישיון – כל החוק בנוי כך.

קריאה: אני לא מבינה את ההבדל לעניין חוקי העזר.

יואב קיש: רגע, יש קנסות מכוח חוקי עזר ויש קנסות מכוח חוק אחר?

יואב קיש: לא משנה, לא מעניין אותי.

יואב קיש: מה זה קשור?

יואב קיש: אני רוצה לצמצם את זה למהות.

לירון אדלר מינקה: צריך לחזור לרגע למהות של עבירות הקנס.

לירון אדלר מינקה: כל הקושי בעבירות קנס – אנחנו רוצים שיהיו עבירות קנס מכוח החוק הזה, מכוח חוק רישוי עסקים, ושאפשר יהיה לאכוף תנאים ברישיון דרך עבירות קנס.

לירון אדלר מינקה: היום הכלי הזה הוא כלי שאי אפשר להשתמש בו כי קשה לקבוע עבירות קנס על כל תנאי ותנאי ברישיון.

לירון אדלר מינקה: אז אמרו דווקא שעבירות קנס אפשר יהיה להשתמש בהן.

לירון אדלר מינקה: יש עבירות קנס שאוכפים אותן גם על הפרת תנאים ברישיון, שהן מחוקים אחרים אבל שהן תנאים ברישיון, כדי לאפשר כן להשתמש יותר בכלי הזה של עבירות קנס.

יואב קיש: מה הקשר בין הכלי הזה לבין מניעת רישיון מזורז?

לירון אדלר מינקה: מתוך זה יצא רעיון מרכזי בחוק, שאת עבירות הקנס כן אפשר לאכוף מכל מיני כיוונים.

לירון אדלר מינקה: צריך תיאום, אבל מכל מיני כיוונים.

יואב קיש: סיימנו את הדיון.

יואב קיש: אי אפשר.

יואב קיש: דשנו בזה.

הגר סלקטר: אם אפשר עוד הערה אחת.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: דשנו בזה.

יואב קיש: גמרנו.

לירון אדלר מינקה: אבל אז רשות הרישוי חשופה.

לירון אדלר מינקה: רשות רישוי שיש לה רשת שמפרה כל הזמן את המדיניות של הרשות, היא לא יכולה למנוע ממנה להפר.

יואב קיש: מה לעשות.

יואב קיש: אז נשאר "שנתיים", וללא קנסות מכוח חוקי עזר.

ניר קפלן: זה לכל סניף או על רשת?

יואב קיש: על רשת.

יואב קיש: לפי הנוסח המקורי, לא ייחשבו קנסות מחוקי עזר.

יואב קיש: נתתי הקלה משמעותית לרשתות.

הגר סלקטר: קודם כול, - - -, ובי"ת, המשמעות היא שיש תנאים שקבועים ברישיון העסק.

אפרת טפליץ: מדובר על תנאי ברישיון.

אפרת טפליץ: זה שרשות הרישוי קבעה אותו לא אומר שצריך להקל בו.

לירון אדלר מינקה: אז הסעיף הזה באמת נשאר ריק מתוכן.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: סיכמנו.

יואב קיש: תמשיכי להקריא.

אפרת טפליץ: יש רשויות שלא קובעות תנאים ברישיון ויש רשויות שכן קובעות, אבל מרגע שזה נקבע כתנאי בתנאיי הרישיון אתה כאילו משנמך אותו.

אפרת טפליץ: למה אתה עושה את האבחנה הזאת?

יואב קיש: בסדר, שנמכתי.

נטע דרורי: ההגדרה "רשת" לא כל כך ברורה לגבי מקרים של זכיינות משנה.

יואב קיש: את מוזמנת להציע הצעה אחרת לוועדה ואם היא תהיה ברורה יותר נאמץ אותה.

יואב קיש: לדעתי ההגדרה ברורה.

יואב קיש: אם יש לך הצעה טובה יותר – את מוזמנת להציע.

לירון אדלר מינקה: בעמוד 12 – אנחנו משנים את אותו שינוי ששינינו קודם לגבי ההצהרה על תכנון ובנייה ועל הזמן של הגשת התצהיר, לגבי מסלול תצהיר.

לירון אדלר מינקה: בסעיף קטן (ג), יימחקו המילים "וכן מסמכים נוספים שקבע שר הפנים המעידים על קיום דיני התכנון והבנייה בעסק, ככל שיקבע" ובמקום המילים הללו יופיע:

נטע דרורי: צריכה להיות התייחסות גם ל"שקידה סבירה", נושא שעלה קודם.

יואב קיש: הייתה קודם תשובה של היועץ המשפטי של הוועדה.

יואב קיש: אני לא חוזר לזה.

יואב קיש: תמשיכי בבקשה.

של התצהיר: בעמוד 14 – אותם שינויים לגבי התצהיר.

של התצהיר: במקום "שיש לקיימם בעת מתן הרישיון" יהיה רשום "למתן הרישיון".

של התצהיר: המילים "ולפי דיני התכנון והבנייה" יימחקו.

של התצהיר: שני הסעיפים שהיו כאן עברו להצהרה של סעיף קטן (ג) ולכן הם נמחקו פה.

בסעיף קטן  יתווסף: יימחקו המילים "לפי חוק זה".

נטע דרורי: כאן צריך לתקן את הנוסח.

לירון אדלר מינקה: כפי שתיקנו קודם.

לירון אדלר מינקה: בסיפה של סעיף קטן (י) יתווסף "לפי סעיף 8ד ו-8ה".

קריאה: סעיף 8ו פוצל.

לירון אדלר מינקה: בעמוד 16, סעיף 7א מתייחס לכל התיקונים לגבי תקופות תוקף.

לירון אדלר מינקה: העלינו את התקופה המינימלית לרישיון משנה לחמש שנים.

לירון אדלר מינקה: בעצם הסעיף כרגע אומר שרישיון הוא בדרך כלל ל-15 שנים.

תומר רוזנר: זה קיים כבר בחוק היום.

לירון אדלר מינקה: שר הפנים יכול לקצר, אבל לא פחות מחמש שנים, אלא אם כן יש טעמים מיוחדים המצדיקים זאת.

לירון אדלר מינקה: ולגבי תצהיר – זה עשר שנים.

קריאה: יש לנו הערות.

תומר רוזנר: רגע, ההמשך קשור לאותו הסדר של שינוי התקופות.

יואב קיש: היא תגמור להקריא ואז נשמע הערות, לא על התוכן.

יואב קיש: מי רוצה להתייחס?

חוה מונדרוביץ: קודם כול, לגבי תוקף הרישיונות.

חוה מונדרוביץ: טל ימיני הגיע אז אפשר יהיה לדון לגבי 5, 3, 1, כל העבודה הזאת שריכזנו.

חוה מונדרוביץ: שנית, לגבי הדברים שצריכים להגיע לאישור ועדה – בהתחלה דובר על שני סעיפים בלבד: על החמרה במסלול רישוי ועל קיצור תוקף רישיון.

יואב קיש: הכול פה הוא אותו דבר.

יואב קיש: מתי לאחרונה הכנסתם עסק חדש?

סיון להבי: מעת לעת, לפי הצורך.

יואב קיש: לא זכור.

יואב קיש: זה התשובה.

יואב קיש: "סגרתי" עם השר שכל החמרה תובא לאישור ועדת הפנים.

יואב קיש: להלן – החמרה.

יואב קיש: אם יש בעיה, תבדקו עם השר ותחזרו אליי.

סיון להבי: הטיעון שלא נעשה שימוש בהוספת פריט חדש מזה שנים – יש לו שני צדדים.

סיון להבי: העובדה שזה לא קרה, זה גם אומר שאולי אין צורך להכניס את זה לחקיקה.

יואב קיש: נכון, ולכן אין בעיה.

יואב קיש: אם זה מופיע בהצעת החוק זה לא מפריע לאף אחד.

סיון להבי: אבל גם אפשר להוציא את זה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: מספיק.

יואב קיש: אתה הגעת עכשיו רענן.

יואב קיש: אנחנו לא רעננים.

סיון להבי: אני לא רענן, ואני פה כבר שעתיים.

יואב קיש: הסיטואציה היא זו, וזה גם הסיכום שהיה לי עם השר, ואני שמח שהשר- - -

סיון להבי: על פריט חדש לא היה סיכום, להבנתי.

תומר רוזנר: פריט חדש – זה הכי החמרה שיש.

סיון להבי: זה לא בהכרח החמרה.

סיון להבי: אם זה פיצול של סעיף או משהו מעין זה, אתה תקרא לזה החמרה.

תומר רוזנר: פיצול זה לא הוספת פריט חדש.

סיון להבי: אפשר לציין את זה?

תומר רוזנר: זה הכוונה.

תומר רוזנר: הכוונה לפריט שלא היה קודם.

יואב קיש: מדובר בהליך רישוי לפריט שלא היה קודם, זה הכול.

יואב קיש: אם חשבת שזה פיצול – עם פיצול אין בעיה, תפצלו ואז אתם יכולים גם להקל באחד מהם כאשר השני לכל היותר יישאר כפי שהיה.

יואב קיש: אין בעיה.

יואב קיש: אין כאן הכוונה לפיצול.

יואב קיש: מדובר על פריט חדש.

יואב קיש: אם ממחר יהיה מקצוע של מכירת קרקעות על הירח, או משהו כזה – זה יהיה מקצוע ואתם תרצו לעשות לו רישוי עסקים.

סיון להבי: הסעיף הזה חשוב לוועדה?

יואב קיש: כן.

יואב קיש: כל ההגדרה הגיונית ועומדת בסיכומים שלי עם השר: בנושא ההחמרה – יבוא לאישור הוועדה.

חוה מונדרוביץ: לגבי הארכות תוקף- - -

יואב קיש: רגע, נדבר על הסעיף הזה.

יואב קיש: איפה יש פה הארכות תוקף?

חוה מונדרוביץ: "שלא יקטן מחמש שנים למעט אם השר...".

יואב קיש: נדבר על הדברים וניתן עכשיו אישור לדברים שאנחנו מדברים עליהם.

יואב קיש: זה ייעשה, אל תדאגי.

יואב קיש: אני מתכנן לעשות הפסקה בערך בעוד עשר דקות, הפסקה שתימשך כחצי שעה, ואז לעשות סבב דוברים.

יואב קיש: את רוצה לערוך את הדיון הזה עכשיו בשביל חוה מונדרוביץ?

יואב קיש: רק לגבי מה שהוקרא, מישהו רוצה להתייחס?

תומר חזות: אני מרשות הכבאות.

תומר חזות: בסעיף 7(ה) יש הגדרה של "גורם מוסמך ארצי".

תומר חזות: כרגע זה רק אחד.

יואב קיש: עוד לא הגענו לסעיף 7(ה).

תומר חזות: עברנו אותו כבר.

יואב קיש: אני לא חוזר לדברים שעברנו עליהם.

יואב קיש: תודה.

תומר רוזנר: היה דיון.

תומר רוזנר: גמרנו.

יואב קיש: אני מדבר רק על הדברים החדשים, סעיפים שצבועים בירוק ובצהוב.

קריאה: שינינו ויש החלטה.

קריאה: זה סוכם אך לא מופיע בנוסח.

קריאה: סוכם שיהיה שינוי של ההגדרה "גורם מוסמך ארצי".

תומר חזות: נכון, קיבלתם את זה.

תומר חזות: רשמתי לי את זה לאחר כך.

תומר חזות: אם אתם זוכרים, בישיבה הקודמת דיברנו על כל נושא ההשגות, שכרגע יש רק קצין אחד שמוסמך ברמה הארצית לעסוק ברישוי עסקים.

קריאה: זה מופיע בחוק, לא בנוסח של הצעת החוק.

תומר חזות: בחוק זה בסעיף 7.

לירון אדלר מינקה: באחד הדיונים הם ביקשו שיהיה יותר מגורם מוסמך ארצי אחד.

קריאה: צריך למחוק את המילה "אחד".

יואב קיש: הסכמנו לזה לדעתי.

יואב קיש: למה לא הכנסנו את זה?

תומר רוזנר: זה לא הוכרע.

יואב קיש: אני בעד זה.

יואב קיש: בחוק כתוב "גורם ארצי אחד" ואתם אמרתם שמבחינת

יואב קיש: כם אפשר כמה, כל עוד זה גורם ארצי.

יואב קיש: זה לא חייב להיות אותו גורם ארצי.

יואב קיש: אמרנו: "גורם ארצי בכיר".

יואב קיש: מקובל.

יואב קיש: תשנו את זה.

מירה סלומון: יש לנו הערות על מה שהוקרא עכשיו, על סעיפים 7א רבתי ו-7ב רבתי.

מירה סלומון: ההערה הראשונה, אנחנו מבקשים שכל שינוי מ-"15 שנים" צריך להיעשות באישור הוועדה.

מירה סלומון: הדבר הזה תואם גם את מה שנאמר בסעיף 7ב.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: "5 שנים" – זה המגבלה, כאן אני שם את הגבול.

יואב קיש: לא אכנס עד לשם.

מירה סלומון: אבל זה קיצור של תקופה.

יואב קיש: מה שכתבנו נכנס.

יואב קיש: אם הוא שם בצד 15 שנים ומחר ירצה להוריד את זה לעשר שנים, הוא יצטרך לקבל את אישור הוועדה.

יואב קיש: זה כתוב.

יואב קיש: אז מה הבעיה?

יואב קיש: לא אקבע לו עכשיו.

מירה סלומון: אבל אם הוא קבע "שלוש שנים"?

יואב קיש: סליחה, זה כתוב ברור מאוד.

יואב קיש: אסכם את הכתוב.

יואב קיש: אנחנו מתחילים עם תמונת מצב קיימת.

יואב קיש: אנחנו עושים עכשיו קצת שינויים שסבורים שהם נכונים, שתיכף נדבר עליהם.

יואב קיש: אני שם אותם לרגע בצד.

יואב קיש: תמונת המצב הקיימת אומרת שאם קורה מה שנקבע בפסקאות (1)–(4), צריך להביא את זה לאישור הוועדה.

יואב קיש: לכן מה שנקבע ל-15 שנים, אם מחר הוא רוצה להוריד את זה, כתוב: "קיצור תוקף רישיון לסוג עסקים מסוים".

יואב קיש: זה ברור?

יואב קיש: די, נו, באמת.

לירון אדלר מינקה: לגבי "גורם מוסמך ארצי" – רצינו שתהיה כמה שיותר אחידות.

לירון אדלר מינקה: גורם מוסמך ארצי יכול, למשל, לשנות, לסטות מן המפרט האחיד וכל מיני דברים כאלה.

לירון אדלר מינקה: לדעתי אז סוכם שגורם מוסמך ארצי זה רק במטה הארצי או במשרד הראשי, גורם בכיר, אבל יכול להיות יותר מאחד.

שי עג'מי ליבוביץ: עד שלושה.

קריאות: לא "עד שלושה".

קריאות: בכל המשרדים.

עמיר יצחקי: אם יש לי אחד ברוקחות ואחד- - -

שי עג'מי ליבוביץ: יהיו 20 אנשים במטה הארצי שיתכללו עבודה?

לירון אדלר מינקה: אין 20 שמתעסקים ברישוי עסקים.

יואב קיש: בגלל שאני רוצה לעזור לקצר, את הדיון בנושא הגורם הארצי הבכיר נערוך אחר כך.

יואב קיש: אני מבקש שתזכרו אותו להשלמות אחר כך.

יואב קיש: כרגע אני עובר לנושא של חוה מונדרוביץ.

יואב קיש: רק תזכרו להעלות אותו כי יכול להיות שאני לא אזכור.

חוה מונדרוביץ: קודם כול, כל עסק שהוא זמני מטבעו נשאר שנה בצו.

חוה מונדרוביץ: כמו למשל קרקס, כמו אירוע תחת כיפת השמיים.

חוה מונדרוביץ: אסביר.

חוה מונדרוביץ: פריט 7.7ה' בעצם כולל שני פריטי משנה.

יואב קיש: אין בעיה, אני לא מתווכח.

יואב קיש: לגבי אחד – קיבלת.

יואב קיש: אני מדבר על אמפיתיאטרון שקיבל לשלוש שנים.

יואב קיש: למה הוא לשלוש שנים ולא לחמש שנים?

חוה מונדרוביץ: זה "אמפיתיאטרון, מקום אחר לעריכת אירועים תחת כיפת השמיים".

חוה מונדרוביץ: כשאמפיתיאטרון הוא קבוע הוא יכול לקבל לשלוש שנים.

יואב קיש: אני מדבר על אמפיתיאטרון קבוע.

חוה מונדרוביץ: יש כאלה ממש מעטים בארץ.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אני רוצה לעזור להם.

יואב קיש: למה לא לקבוע "חמש שנים"?

יואב קיש: נתת לו "שלוש שנים".

יואב קיש: תני לו "חמש שנים".

יואב קיש: מי מתנגד?

חוה מונדרוביץ: גם "שלוש שנים" היה לי קשה מאוד להשיג.

יואב קיש: מי מתנגד?

חוה מונדרוביץ: נותני האישור.

יואב קיש: מי נותן אישור שם?

קריאה: המשטרה וכיבוי אש.

יואב קיש: באמפיתיאטרון קבוע – מדוע "שלוש שנים" ולא "חמש שנים"?

טל ימיני: קודם כול, לא רק אנחנו נותנים אישור למיטב ידיעתי.

טל ימיני: מדובר על קיסריה, מדובר על שוני.

יואב קיש: "חמש שנים".

יואב קיש: אין שום סיבה שלא.

טל ימיני: ברמת העיקרון, בסדר.

יואב קיש: אין בעיה.

יואב קיש: מה עם הכבאות?

תומר חזות: מסכימים ל-"15 שנים".

יואב קיש: "15 שנים" לכל דבר.

יואב קיש: רשות הכבאות היא לא פקטור.

יואב קיש: הם עשו "וי" על הכול.

יואב קיש: מי עוד?

טל ימיני: אני מזכיר שיש רישוי לכל אירוע.

קריאה: לא, באמפיתיאטרון אין רישוי לכל אירוע.

טל ימיני: לכל אירוע יש אישור, בטח.

יואב קיש: אני לא יודע.

יואב קיש: אני לא נכנס לזה.

יואב קיש: יכולות להיות אלף מגבלות אחרות שאני לא נכנס אליהן, ויכול להיות שאתה צודק.

יואב קיש: אני מתייחס לדבר אחד: כתוב פה "שלוש שנים תוקף רישיון לאמפיתיאטרון קבוע".

יואב קיש: את זה אני עושה "חמש שנים".

יואב קיש: אם אתה צודק – אתה צודק; אם אתה טועה – אתה טועה.

יואב קיש: אני לא נכנס לזה.

יואב קיש: אני מדבר על השינוי – במקום "שלוש שנים" יבוא "חמש שנים".

יואב קיש: זה הכול.

טל ימיני: אנחנו עושים רישוי לכל אירוע, בטח.

יואב קיש: אני לא נכנס לזה, אמרתי לך.

טל ימיני: בגלל זה לא חשוב לי כל כך.

טל ימיני: השאלה היא האחרים.

טל ימיני: יש רישוי לכל אירוע, חשוב להגיד.

יואב קיש: מה זה משנה?

יואב קיש: אני לא מתעסק עכשיו ברישוי אירועים.

יואב קיש: אני מתעסק ברישיון העסק שלו, שניתן לו לשלוש שנים.

יואב קיש: אני אומר: לא שלוש שנים אלא חמש שנים.

יואב קיש: זהו.

יואב קיש: אמרת כן; אנשי הכבאות אמרו כן.

טל ימיני: יש משהו שאולי לא ברור.

טל ימיני: אסביר את זה בדקה אחת.

טל ימיני: אחד המקומות הקבועים האלה, קיסריה או לא משנה איזה, קיבל עכשיו רישיון, לא משנה לכמה זמן.

יואב קיש: לשלוש שנים.

טל ימיני: בסדר.

טל ימיני: היום יש שם הופעה של הפילהרמונית, של 100 אנשים, של 1,000 אנשים.

יואב קיש: מה זה קשור?

יואב קיש: זה רישיון עסק?

תומר רוזנר: זה רישיון לפי פריט אחר?

תומר רוזנר: איזה פריט?

טל ימיני: יש רישיון לאירוע, פריט 7.7.

טל ימיני: אותו פריט של הופעה של 70,000 אנשים בפארק הירקון, זה הפריט.

תומר רוזנר: אני לא מבין.

תומר רוזנר: אתה נותן לו רישיון לשלוש שנים לצורך האירוע הזה?

טל ימיני: זה בדיוק העניין.

טל ימיני: יש רישיון למתקן אבל לא בהיבטים שלי.

טל ימיני: בגלל זה מה ששאלת אותי פחות רלוונטי.

טל ימיני: צריך לשאול נותני אישור אחרים.

טל ימיני: לדוגמה בהיבטים של בטיחות או בהיבטים אחרים שלא קשורים אליי, שהמתקן לא ייפול.

תומר רוזנר: אני שואל אותך שאלה אחרת.

תומר רוזנר: באמפיתיאטרון קיסריה, נניח שכרגע לא מתוכנן בו אף אירוע בשנה הקרובה אבל הוא רוצה להיות מוכן לאירועים אם יבואו אליו.

תומר רוזנר: אתם נותנים רישיון למקום?

תומר רוזנר: צריך רישיון למקום?

טל ימיני: ברמת העיקרון, זה לא יהיה רלוונטי לאירוע שיקרה בו בערב ספציפי.

תומר רוזנר: רישיון כללי למקום יש?

טל ימיני: רישיון כללי למקום אמור להיות.

טל ימיני: כן, יש.

טל ימיני: גם לאצטדיון כדורגל יש רישיון, אך המשחק בין ביתר ירושלים לבין בני סכנין שונה מהמשחק בין כפר סבא לרעננה.

אהרון אליאס: ניקח את הדוגמה של אמפיתיאטרון קיסריה.

אהרון אליאס: הוא אומר דבר פשוט מאוד: כל זמן שהאלמנטים שנמצאים שם קבועים אז הרישוי חל עליהם.

אהרון אליאס: זאת אומרת, אם הוא נתן רישיון לחמש שנים או לשלוש שנים זה באמת לא מעניין אותו.

אהרון אליאס: הבעיה היא מה קורה כשהאירוע משתנה ונכנסים בו אלמנטים קונסטרוקטיביים שונים: גשרי תאורה, במות וכולי.

אהרון אליאס: על זה הוא מדבר.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: נגמר הדיון.

יואב קיש: חוה מונדרוביץ, האישור לאמפיתיאטרון, איפה שכתוב לכם בטבלה "שלוש שנים" הוא עולה ל-"חמש שנים".

יואב קיש: אלה ההסכמות והן ימשיכו להתנהל באישורים הפרטניים הנדרשים לכל אירוע כפי שמתנהלים.

יואב קיש: אין בין זה לזה קשר.

יואב קיש: אם צריך יהיה לפצל את זה כדי לעשות הבהרה אז תפצלו ותעשו את זה כפיצול.

יואב קיש: זה המהות ובמהות סוכם העניין.

יואב קיש: קרקס – שנה.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: מאושר.

יואב קיש: סעיף 7.7ז' – שנה.

יואב קיש: מאושר.

יואב קיש: סעיף 7.7ט' – שנה.

יואב קיש: סעיף 7.7י' – שנה.

יואב קיש: סעיף 7.8א' – שנה.

יואב קיש: סעיף 7.8ב' – שנה.

יואב קיש: בסדר?

יואב קיש: ממשיכים הלאה.

יואב קיש: בסעיף הבא אני לא מבין למה במקום "שלוש שנים" לא כתוב "חמש שנים".

יואב קיש: סעיף 8.2.

יואב קיש: זה נוגע למשטרה.

יואב קיש: למה לא חמש שנים?

חוה מונדרוביץ: "העברת רכב ממקום למקום, בגרירה, הובלה או בכל דרך אחרת, וכן מקום המשמש לניהול העסק או לשליטה בו".

תומר רוזנר: למה הוא צריך רישיון עסק?

יואב קיש: אני לא יודע בכלל למה יש פה רישוי עסקים.

יואב קיש: "מניעת סכנות לשלום הציבור ואבטחה מפני שוד והתפרצות" – זה הסעיף היחיד שיש בו פלוס.

יואב קיש: יש לכם דרישה שם?

קריאה: בכבאות.

יואב קיש: בכבאות אין בעיה.

יואב קיש: מה העניין של רישיון עסק שם?

טל ימיני: העניין של רישיון עסק זה גרירה של כלי רכב לשטחים.

טל ימיני: ברמת העיקרון, אין לנו בעיה שיהיה "חמש שנים".

תומר רוזנר: רישיון עסק מונע ממנו לגרור לשטחים?

יואב קיש: עם "חמש שנים" אין לכם בעיה.

יואב קיש: אפשר יותר מחמש שנים?

טל ימיני: צריך לבדוק את זה.

יואב קיש: אושר "חמש שנים".

יואב קיש: עם הכבאות אין בעיה.

חוה מונדרוביץ: סעיף 8.3א'.

יואב קיש: גם.

יואב קיש: "הובלה, כספים, יהלומים תכשיטים.

יואב קיש: "

תומר רוזנר: זה רגיש.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: אז מה?

יואב קיש: "ברינקס" צריכים לעשות בכל שנה רישיון?

יואב קיש: באמת.

יואב קיש: למה לא "חמש שנים"?

יואב קיש: אני מעלה עכשיו מ-"שלוש שנים" ל-"חמש שנים".

יואב קיש: אני לא יכול לקבוע "עשר שנים".

טל ימיני: לגבי הפריט של בלדרות מאובטחת לא החזרנו לכם תשובה עדיין.

יואב קיש: אבל צריך תשובה.

טל ימיני: אני יודע.

טל ימיני: זה פריט רחב, שכולל בתוכו חדר אוצר, כולל בתוכו מפרטים של כלי הרכב.

יואב קיש: זה בדיוק העניין – עושים את זה אנשים רציניים, לא חאפרים.

טל ימיני: יש רגישויות בדבר הזה.

טל ימיני: בגלל זה עוד לא ענינו תשובה.

יואב קיש: יש פה חברות מקצועיות שעובדות.

יואב קיש: הרי ב"ברינקס" אין לך בעיה.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך כבר היום לתת להם רישיון גם לעשר שנים.

טל ימיני: זה לא "ברינקס", לא רק.

טל ימיני: אי אפשר להגיד רק שם של חברה ספציפית.

טל ימיני: יש עוד חברות שעושות את זה.

טל ימיני: זה גם פתוח לכל חברה עתידית.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: למה שהיא לא תעמוד בתנאים שאתם מגדירים לחמש שנים?

יואב קיש: אם היא מפרה את התנאים תפסול לה את הרישיון.

יואב קיש: מה הבעיה?

יואב קיש: יש פה "שלוש שנים" ממילא.

יואב קיש: מדוע לא "חמש שנים"?

יואב קיש: תחסוך להם את הריצה הזאת, את כאב הראש הזה.

יואב קיש: אם תרצה – תפסול אותם.

יואב קיש: מה הבעיה?

יואב קיש: אני לא מבין את זה.

טל ימיני: באמירה כללית לגבי התוקף, אם אפשר, אנחנו עוד לפני מבחן משפטי, לפני הסתגלות של כל הדבר הזה.

טל ימיני: אנחנו לא יודעים איך יהיו הביטולים של רישיונות בהנחה ונגיע לנקודות האלה.

יואב קיש: בגלל זה אני לא קובע "עשר שנים" ולא קובע "15 שנים".

יואב קיש: אני נשאר בגבולות הסביר.

טל ימיני: אני יודע.

אני אומר: אני שם על זה כוכבית ואתן לך עד סוף הערב לתת לי תשובה.

אני אומר: בואו נמשיך.

אני אומר: 4.1א' – עלה לחמש שנים.

מירה סלומון: רגע, את בתי הקפה אמרת שתשים ביחד עם המזנונים בהיתר מזורז א'.

יואב קיש: בסדר, אתם צודקים.

יואב קיש: זו בדיקת ערנות.

יואב קיש: .. מהבוקר הם מחכים רק לזה.

יואב קיש: ..

מירה סלומון: בית קפה צריך לעבור למזנון.

מירה סלומון: זאת הייתה החלטת יושב-ראש הוועדה.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: זה סוכם, גם על דעת משרד הבריאות.

יואב קיש: חוה מונדרוביץ, תקראי את הסיכום.

חוה מונדרוביץ: זה עוד לא בא לידי ביטוי בצו, אבל בסדר.

חוה מונדרוביץ: בכל מקרה, שני הפריטים הללו עלו מ-"שלוש שנים" ל-"חמש שנים".

יואב קיש: אמרנו שבעקבות מתאם הבריאות אנחנו עולים ל-"עשר שנים" בכל עסקי המזון.

יואב קיש: חיכינו לאנשי המשטרה, נכון.

עמיר יצחקי: לא בכל עסקי המזון.

עמיר יצחקי: בבתי האוכל.

יואב קיש: בבתי האוכל, נכון, וגם במרכולים שמוכרים בהם מזון ובאולמות אירועים.

טל ימיני: אם נמשיך את הקו הכללי שבו התחלתי קודם, חמש שנים זה פרק זמן לא מבוטל.

טל ימיני: אמרתי את זה כבר קודם.

יואב קיש: אני רוצה לעשות לך סדר.

יואב קיש: אנחנו מתעסקים במשהו מהותי מאוד.

יואב קיש: למען האמת, אני לא יודע כמה מסעדות מחזיקות עשר שנים אבל בטח המסעדות שמחזיקות עשר שנים לא צריך להיות להן בעיה עם רישוי עסקים לעשר שנים.

יואב קיש: אם הוא שורד חמש שנים בסביבה הכלכלית של מדינת ישראל, האמן לי, גם רישוי עסק הוא יכול לקבל לעשר שנים.

יואב קיש: זה סתם אנקדוטה שאני שם בצד.

יואב קיש: מי שהיה מורכב יותר בעניין הזה הוא משרד הבריאות.

יואב קיש: הוא שם את המגבלה של עצירת הזמנים בכל עסקי המזון שדיברנו עליהם.

יואב קיש: בנינו מתווה שמעלה את זה לעשר שנים מבחינת משרד הבריאות.

יואב קיש: לכן אני רוצה לשמוע איפה יש לך בעיות.

יואב קיש: בטח לא בבית קפה או במזנון יש לך בעיה.

טל ימיני: קודם כול, אגיד למה כן.

יואב קיש: תתחיל בלמה לא, למה אין לך בעיה.

טל ימיני: יש בעיה, ואסביר למה.

טל ימיני: לא לכעוס.

טל ימיני: במצב הקיים היום – ונראה לי שהוא לא ישתנה בחודש, חודשיים או שנתיים הקרובים – אין הגדרות לפריטי רישוי.

טל ימיני: אנחנו מגיעים לשטח, רואים פריט של מסעדה, לצורך העניין, פריט 4.

טל ימיני: 2א' או 4.2ב' – מזנון או בית אוכל אחר, שניתן לפאבים, שניתן לאולמות אירועים לפעמים.

יואב קיש: מי קובע מה?

יואב קיש: רשות הרישוי מחליטה אם זה פאב, מסעדה או בית קפה.

טל ימיני: כן, בלי לראות את המקום, בדרך כלל.

קריאות: - - -

טל ימיני: עם כן להיות במקום, בסדר.

יואב קיש: בטח יש קושי בנקודות התפר בין דיסקוטק לפאב, למשל, או בין פאב למסעדה, או בין מסעדה לאולם אירועים.

טל ימיני: מבחינתנו הסיכונים שונים.

מירה סלומון: שיקול הדעת שלו טוב יותר משלנו?

יואב קיש: אני רוצה לעזור לו בעניין הזה.

יואב קיש: אני מבין את הבעיה של ההגדרות.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס לנושא ההגדרות.

יואב קיש: לפחות למשטרה אין סיבה שיהיו סימני שאלה פה.

יואב קיש: אני מבין את הדילמה.

טל ימיני: זה נפוץ בעיקר לגבי פאבים שמקבלים פריט של מסעדה, כי כשהוא הולך לבקש את הרישיון הוא מבקש רישיון למסעדה.

טל ימיני: זה קורה כבר היום.

טל ימיני: נכנסים גם לתצהיר, מצד אחד, וגם לעשר שנים.

טל ימיני: אתה נותן פה את כל ההקלות.

טל ימיני: אין לנו שום ודאות לגבי האכיפה.

טל ימיני: ולאולם אירועים ולדיסקוטק.

טל ימיני: השאלה האם זה כרוך בתחולת החוק.

טל ימיני: לא.

יואב קיש: בגלל זה אני כן רוצה לפתור לו את הבעיה.

יואב קיש: במקומות שאני דורש לעלות מ-"חמש שנים" ל-"עשר שנים" אני חייב גם לפתור לו את הבעיה בהגדרה.

יואב קיש: יכול להיות שנעשה את זה פה.

יואב קיש: זה בסדר אם זה מה שיעזור לך להבין שאני רוצה שהרישיון למסעדה יהיה לעשר שנים.

יואב קיש: לגבי פאב, אמרתי, אני הולך ל-"חמש שנים", לא ל"עשר שנים".

טל ימיני: לא יישארו פאבים.

טל ימיני: זה בדיוק העניין, הכול יהיה מסעדות.

היא זו: הסיכום הוא זה – טל ימיני, תגיד לי אם הוא מקובל: אנחנו מדברים כרגע על פאב ועל מסעדה.

היא זו: מסעדה תקבל רישיון לעשר שנים, פאב יקבל רישיון לחמש שנים, בכפוף להגדרה ברורה של "פאב" ו"מסעדה" שתיעשה כבר בחקיקה הזאת.

היא זו: מישהו מן המשרדים מתנגד לזה?

היא זו: לא.

היא זו: המשטרה, זה מקובל?

היא זו: זה ההישג שלך פה.

מאיה וינקלר: אם אפשר לתת תשובה עד סוף הערב.

יואב קיש: אני רוצה לעשות את זה עכשיו.

יואב קיש: אחרי ההפסקה אני מוכן לעשות את זה, אבל זה הכיוון.

טל ימיני: אני צריך ללכת לפיקוד ולראות את השטח.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: פאב – חמש שנים; מסעדה – עשר שנים, בכפוף לכך שתהיה הגדרה.

יואב קיש: אני מסכם את העניין.

יואב קיש: בית קפה ומזנון – הולכים לתצהיר.

יואב קיש: את זה אישרו כל הגורמים הרלוונטיים.

חוה מונדרוביץ: המשטרה לא אישרה.

יואב קיש: זה נפתר.

יואב קיש: משרד המשפטים אישר, הם עשו את הבדיקה הזו.

יואב קיש: אם הם ייתקלו בבעיה הם יוכלו לסגור.

יואב קיש: זה אושר.

שי ברמן: בית קפה ומזנון – שים לב, המגבלה של כיבוי אש- - -

יואב קיש: בכפוף למגבלות כבאות, דרך אגב, נכון.

שי ברמן: המגבלה של כיבוי אש, של 50 אנשים ו-150 מטר, לא צריכה לכלול את השטח החיצוני, את השטח של השולחנות והכיסאות.

שי ברמן: זה מרחב ציבורי, זה מדרכה, זה משהו אחר לגמרי.

יואב קיש: אבל אם זה סגירת חורף?

שי ברמן: אם זה סגירת חורף זה אירוע אחר.

מירה סלומון: זה עדיין מרחב ציבורי.

מירה סלומון: לא "לרבות".

מירה סלומון: "למעט סגירת חורף".

יואב קיש: לא.

יואב קיש: למה "למעט"?

יואב קיש: אני הולך אתו פה.

יואב קיש: אני לא משנה את זה.

יואב קיש: עזוב, זה לא יהיה.

יצחק שמעוני: אסביר למה, אם אתם רוצים.

יצחק שמעוני: כי בסגירת חורף זה 180 ימים מינימום, כי זה חריג ואין שם סידורי כבאות בכלל.

יצחק שמעוני: למה?

יצחק שמעוני: כי זה חריג.

יצחק שמעוני: אבל אם נעשה סידורי כבאות באופן מלא – אז לא צריך.

יצחק שמעוני: אתה מוכן להעביר עכשיו את כל סידורי הכבאות גם לסגירת חורף?

אני אומר שוב: אנחנו ממשיכים לפריט 4.2ג'.

מירה סלומון: רגע, לגבי פריט 4ב' – הפריטים של מזנון ובית קפה שלא עומדים במגבלות של הכבאות, לאיזה מסלול הם הולכים?

שי ברמן: תצהיר.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני לא נוגע בזה.

יואב קיש: מה שיש.

יואב קיש: אני לא משנה.

מירה סלומון: לכמה שנים?

מירה סלומון: עשר בכל זאת?

יואב קיש: אין סיבה שלא.

יואב קיש: עשר שנים.

יואב קיש: כל פרטי המזון – משרד הבריאות אישר: עשר שנים.

יואב קיש: אנחנו מקווים שגם המשטרה תאשר.

שי ברמן: ההגבלה של כיבוי אש, של 50 אנשים ו-150 מטר – מה קורה עם עסקים גדולים יותר?

שי ברמן: באיזה מסלול הם?

יואב קיש: לא שיניתי את זה.

שי עג'מי ליבוביץ: על פי החלטת הממשלה זה היתר מזורז ב'.

יואב קיש: עשר שנים.

יואב קיש: היתר מזורז ב'.

מירה סלומון: היתר מזורז ב' גם לבית קפה?

מירה סלומון: בית קפה לא איחדנו עם מזנון?

יואב קיש: מעל גודל מסוים.

שי עג'מי ליבוביץ: זה לא משנה.

שי עג'מי ליבוביץ: זה היתר מזורז ב' לפי החלטת הממשלה, לא שינינו.

יואב קיש: חוה מונדרוביץ, עד כאן את אתי?

יואב קיש: אפשר לעבור לפריט 4.2ג' – "הכנת מזון ומכירתו".

יואב קיש: יש לנו את נושא משרד הבריאות, שמדבר על עשר שנים.

יואב קיש: אז 4.2ג' לעשר שנים.

יצחק שמעוני: תצהיר עד 500 מטר.

יואב קיש: לכם אין את ההפרדה הזאת.

יואב קיש: זה מסלול ב', אז זה לא תצהיר.

יואב קיש: יש פה גם את האטליזים?

יואב קיש: אני רוצה לדבר על האטליזים.

חוה מונדרוביץ: אטליזים מופיעים בפריט 4.7ד'.

יואב קיש: אנחנו בפריט 4.3.

יואב קיש: מה זה?

חוה מונדרוביץ: לא, זה קירור.

חוה מונדרוביץ: 4.5 זה חלב גולמי.

יואב קיש: כתוב ש-4.3א' עולה לעשר שנים.

יואב קיש: 4.3ב' עולה לעשר שנים.

יואב קיש: חלב גולמי עולה לחמש שנים.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: הסעדה – חמש שנים.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: מרכול – אמרנו עשר שנים.

יואב קיש: סעיף 4.

יואב קיש: 7ד' עולה לעשר שנים.

יואב קיש: איפה מרכול בלי טיפול במזון?

קריאה: הוא כבר היה.

יואב קיש: למה הוא לא "15 שנים"?

יואב קיש: אני שואל ברצינות.

יואב קיש: מי הוריד את המרכול ללא טיפול במזון מ-15 שנים לעשר שנים?

יואב קיש: זה התחיל מ-"עשר שנים"?

יואב קיש: למה לא "15 שנים"?

יואב קיש: מרכול ללא טיפול במזון זה בכלל משרד הבריאות?

קריאה: בהתחלה זה היה לצמיתות.

יואב קיש: פרט למשרד הבריאות, מי עוד עוסק במרכול ללא טיפול במזון?

יואב קיש: כיבוי אש?

יואב קיש: עמיר יצחקי, אני שואל ברצינות: לעלות מ-"עשר שנים" ל-"15 שנים", מרכול ללא טיפול במזון, זה בסדר?

עמיר יצחקי: בסדר.

יואב קיש: קיבלתם.

יואב קיש: זה הגיוני וזה יהיה.

יואב קיש: מרכול ללא טיפול במזון – 15 שנים.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אנחנו ממשיכים.

יואב קיש: עכשיו אני עובר רק על הטור השמאלי בטבלה וכאשר הוא מתחת לחמש שנים אני עוצר.

יואב קיש: אבל אנחנו צריכים לחזור אחר כך לאטליזים.

יואב קיש: אני מגיע ל"הארכת תוקף" – מ-"שנה" ל-"שלוש שנים".

חוה מונדרוביץ: אולי נדבר על פריט 7.9 – אולם שמחות.

טל ימיני: דיברנו באריכות על כל הפריטים עם חוה מונדרוביץ אחרי שערכנו בדיקה עם השטח, אחרי שערכנו בדיקה עם הפיקוד.

טל ימיני: כל מה שעולה פה שונה ממה שהעברנו.

יואב קיש: זה בעקבות השינוי עם משרד הבריאות, שהצלחנו להגיע להבנות.

טל ימיני: אנחנו כאן "מותקלים" יחסית.

טל ימיני: אגב, גם במסעדות.

יואב קיש: חוה מונדרוביץ, ביום שלישי נערוך עוד ישיבה של שעה–שעתיים.

יואב קיש: ניתן עד ליום שלישי למשטרה גם להביא הגדרות של "פאב" ו"מסעדה".

יואב קיש: מי מביא את ההגדרות האלה?

קריאה: משרד הפנים.

יואב קיש: משרד הפנים, תביאו הגדרה של "פאב" ו"מסעדה".

חוה מונדרוביץ: אנחנו צריכים לעשות את זה ביחד עם כל נותני האישור.

יואב קיש: לא, עם המשטרה.

קריאה: עם נותני האישור הרלוונטיים.

יואב קיש: נתחיל את הדיון העקרוני באטליזים.

יואב קיש: אם יהיו חילוקי דעות – נדחה אותו, אבל לפחות שלקראת יום שלישי תבינו לאן אנחנו רוצים ללכת.

שי ברמן: אדוני היושב-ראש, אנחנו מבקשים להיות מעורבים בהגדרות האלה.

איילת וסרמן: יש לנו המון חילוקי דעות על ההגדרות.

יואב קיש: כדי שאוכל בלב שלם להרגיש שהמשטרה הולכת לאישור של עשר שנים למסעדה וחמש שנים לפאב, אלך במידה רבה עם ההגדרות שיעמדו בדרישות של המשטרה.

יואב קיש: אם אלך עם ההגדרות שלכם אז מסעדה תישאר ב"חמש שנים".

יואב קיש: מה אתם רוצים שאגיד לכם?

מירה סלומון: אבל אני מציעה לאדוני שישמור לעצמו את שיקול הדעת לאחר שהוא רואה את ההגדרות של המשטרה- -

יואב קיש: תמיד אני שומר לעצמי את שיקול הדעת, זה ברור.

מירה סלומון: - - ולא יניח מראש שההגדרות של המשטרה- - -

מירה סלומון: בסדר.

יואב קיש: אתם מסכימים.

יואב קיש: יש התחפשות.

קריאה: רק בפורים.

יואב קיש: אני ממשיך.

יואב קיש: תיכף נדבר על נושא האטליזים.

יואב קיש: אומר רק מה המהות.

יואב קיש: אני רוצה לדלג לרגע.

יואב קיש: תיכף נחזור לאטליזים.

יואב קיש: אולם שמחות – איפה יש לכם בעיה עם ההגדרות?

יואב קיש: זה בעיה של הגדרות?

טל ימיני: לא רק הגדרות.

טל ימיני: כל העסקים שיש בהם אלכוהול מייצרים לנו לא מעט אירועים.

טל ימיני: בגלל זה כן חשובה ההגדרה להבדל המהותי שבין מסעדה לבין פאב.

טל ימיני: אם יש מקום שאתה בא אליו ואוכל, כאשר עיקר העיסוק הוא האכילה ואתה שותה כוס יין – זה יכול ליפול לגדר מסעדה; אם אתה בא ואוכל שני צ'יפסים ושותה עשר כוסות – זה פאב.

טל ימיני: יש פה הבדל.

יואב קיש: אולם אירועים הוא הרי לא עסק קטנטן.

יואב קיש: זה בדרך כלל עסק גדול ויש לו משמעויות לא קטנות.

יואב קיש: הוא גם לא מתחבא, אתה יודע עליו.

יואב קיש: אתה עדיין יכול לערוך את הביקורת שלך, גם אם זה חמש שנים או עשר שנים, אחרי השנה השישית או השביעית, ולהגיד לו: סליחה, יש לי בעיה אתך ואם אתה לא מתקן- - -

טל ימיני: נערוך את הבדיקה כפי שהתחייבנו עד ליום שלישי.

טל ימיני: יש אולמות שמקבלים פריט של מסעדה.

יואב קיש: אמרתי לך שאהיה מוכן לזקק גם את זה.

יואב קיש: בסדר, זה בעניין הזה.

יואב קיש: זה לשאלתך, חוה מונדרוביץ, לגבי עשר שנים לאולם.

יואב קיש: כרגע אני מבקש להעביר את זה ל-"עשר שנים", בכפוף לדיון ביום שלישי עם המשטרה.

חוה מונדרוביץ: הארכת תוקף – אני משנה ל-"שלוש שנים".

יואב קיש: על האטליזים נדבר בסוף.

יואב קיש: יישאר "שלוש שנים".

יואב קיש: כאן זה "כלי נשק ותחמושת – מכירה, תיקון", פריט 9.1א'.

יואב קיש: אתם רוצים לקבוע "שלוש שנים"?

טל ימיני: כן.

טל ימיני: קודם כול, אין המון כאלה.

טל ימיני: אנחנו רוצים שהפיקוח שלנו עליהם יהיה יותר הדוק.

יואב קיש: טוב, הסכמתי ל-"שלוש שנים".

יואב קיש: רק תראו, כאשר זה הגיוני אני אתכם.

טל ימיני: זה כלי נשק וחומרי נפץ, שני סוגים.

יואב קיש: מטווח גם צריך "שלוש שנים"?

טל ימיני: "כלי נשק – ייצור כלי נשק, אחסון, מטווח ירי, מכירה.

טל ימיני: " פריטים 9.1 א', ב' ו-ג'.

יואב קיש: גם בפריט 10 מדובר על חומרי נפץ.

טל ימיני: 10 ו-11 א', ב' ו-ג'.

יואב קיש: סעיפים 9, 10 ו-11 – שבהם הכול "שלוש שנים" – אני משאיר אותם.

חוה מונדרוביץ: אגב, זה גם אצלנו, היחידה לרישוי מפעלים ביטחוניים.

חוה מונדרוביץ: צריך להשאיר ולא לשנות.

יואב קיש: את זה אני לא משנה.

יואב קיש: הלאה.

יואב קיש: למה השארנו באצטדיונים "שנה אחת"?

חוה מונדרוביץ: גם המשטרה וגם משרד עבודה ורווחה רצו להשאיר "שנה אחת".

יואב קיש: תנו להם שנתיים.

יואב קיש: לא חמש שנים אבל שנתיים.

אריק שמילוביץ: אדוני היושב-ראש, אין לנו בעיה עם כל השאר, אבל בנושא הזה יש בעיה בכל ההיבטים.

יואב קיש: למה?

אריק שמילוביץ: כי האצטדיונים משנים את הזהות שלהם.

יואב קיש: איך הם משנים את הזהות שלהם?

אריק שמילוביץ: כי בכל שנה שיש ליגה, כשקבוצה עולה ליגה או יורדת ליגה האצטדיון משנה את הזהות שלו.

אריק שמילוביץ: אנחנו רואים את זה.

אריק שמילוביץ: אנחנו רואים את העסקים ליד האצטדיון, אנחנו רואים את השיפוצים שעושים שם.

אריק שמילוביץ: זה הופך להיות כמו אתר בנייה לכל דבר ועניין.

אריק שמילוביץ: הממצאים שם חמורים.

אריק שמילוביץ: מדובר בסך הכול ב-150 פריטים.

יואב קיש: זה חייב להיות רישוי בכל שנה?

אריק שמילוביץ: זה חייב להיות רישוי לשנה.

אריק שמילוביץ: הדבר הזה קריטי.

קריאה: ב-31 ביולי.

קריאה: אסביר.

יואב קיש: טוב, אני לא מתווכח עכשיו.

יואב קיש: אז ירדנו מן האצטדיונים.

יואב קיש: אנחנו חוזרים לאטליזים.

יואב קיש: נתחיל את הדיון ונמשיך בו בישיבה הבאה.

קריאה: מה עם המלונות?

שי עג'מי ליבוביץ: הם יחזירו תשובה ביום ראשון.

יואב קיש: למה לא עכשיו?

שי עג'מי ליבוביץ: כי הם צריכים לחזור אחורה ולהציג את הדברים.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: אז גם הדיון על המלונות, על היתר מזורז ב', יהיה ביום שלישי.

יואב קיש: מישהו רושם?

יואב קיש: ביום שלישי "נסגור" את עניין המלונות, "נסגור" את הדברים שקשורים למשטרה.

יואב קיש: טל ימיני, תמצא את ההגדרה, כי מסעדה תקבל רישיון לעשר שנים, אני לא הולך "להתקשקש" איתם על זה.

יואב קיש: תמצא הגדרה שיהיה לך נוח איתה.

יואב קיש: הבנת?

חוה מונדרוביץ: אולי הארכת תוקף – מ-"שנה" ל-"שלוש שנים".

חוה מונדרוביץ: נתחיל דווקא מלמטה למעלה, כי האטליזים הם המורכבים ביותר.

יואב קיש: נשארנו לנו לדבר על פריטים 4.7, 4.8, 7.6 ו-7.7.

יואב קיש: דיסקוטק – כאן כתוב "שלוש שנים" ולא "חמש שנים".

תומר רוזנר: יש שם הכי הרבה אירועים.

איילת וסרמן: באחד הדיונים כבר קבעת "חמש שנים".

טל ימיני: ממש לא, לא נכון.

יואב קיש: דיסקוטק אמרנו שהוא רגיש מאוד.

טל ימיני: היה דיון על המסלול, לא על התוקף.

יואב קיש: טל ימיני, עד כמה קשה לך להאריך פה מ-"שלוש שנים" ל-"חמש שנים"?

טל ימיני: אנחנו מאוד לא רגועים בדיסקוטקים ויש לנו המון המון אירועים שם.

טל ימיני: ושוב, בחוסר הוודאות של האכיפה שקיימת היום – אם כל האכיפה תהיה פרפקט והכול טוב אפשר בהמשך להאריך תוקף.

טל ימיני: לגבי הקלות, כפי שאמרנו, לא צריך אישורים של אף אחד.

טל ימיני: אנחנו נותנים הקלות לעסקים בהרבה דברים, יורדים מפריטים, מקלים, עושים מדרגות בתוך הפריטים מיוזמתנו במסגרת RIAA, במסגרת העבודה השוטפת.

יואב קיש: טוב, בסדר – שלוש שנים.

יואב קיש: מה זה "משחקים" בסעיף 2ב'?

יואב קיש: סנוקר, ביליארד.

יואב קיש: מה הבעיה איתם?

טל ימיני: זה גם אלה וגם כל מיני מכונות למיניהן.

יואב קיש: כמה עסקים יש שם?

קריאה: אבל יש את הביקורת.

קריאה: באיזה פריט?

יואב קיש: 7.6.

קריאה: בכל שנה אתה יכול להיות שם.

טל ימיני: בסדר.

קריאה: אז בחידוש זה ייקח לו בדיוק דקה.

קריאה: אין הרבה כאלה.

חוה מונדרוביץ: בכל קניון יש לך כזה.

יואב קיש: זה 550 מקומות, כך כתוב בסוגריים, זה מספר העסקים.

יואב קיש: לא נורא, בסדר.

נתנאל היימן: בפריט 10.7ג' – "ייצור בלוקים ושיש".

יואב קיש: אין לי פה את פריט 10.7ג'.

יואב קיש: כנראה הוא "חמש שנים".

יואב קיש: כמה הוא היום?

קריאה: "עשר שנים".

שי עג'מי ליבוביץ: זה ירד ל-"חמש שנים" על פי החלטת הממשלה.

יואב קיש: זה "חמש שנים" או "עשר שנים"?

יואב קיש: לא משנה, תחכה לתור שלך.

קריאה: בפריט 4.8 – "משקאות משכרים" – גם השאירו "שלוש שנים".

יואב קיש: משקאות – זה פאב?

חוה מונדרוביץ: כן.

יואב קיש: פאב – עלה ל-"שלוש שנים".

יואב קיש: אני רוצה שיהיה "חמש שנים".

יואב קיש: אני לא מבין למה לא.

יואב קיש: יש לנו הרבה מאוד עסקים כאלה.

יואב קיש: פאב יהיה "חמש שנים", אני כבר אומר.

יואב קיש: "אטליז – מכירת בשר, עופות" – עכשיו ניכנס לסוגיית האטליז.

יואב קיש: אנשי משרד הבריאות, תסבירו, אז נשמע את הציבור ואז נסביר לכם למה זה חשוב.

יואב קיש: תמשיך, בבקשה.

יואב קיש: נתחיל בזה שיש שלושה סוגי אטליזים.

שי פלד: אני ד"ר שי פלד מארגון הווטרינרים ברשויות המקומיות.

יואב קיש: חשבתי שהוא עובד שלכם.

יואב קיש: אז עמיר יצחקי, בבקשה.

שי פלד: אנחנו משתפים פעולה.

עמיר יצחקי: הייתה החלטה, לבקשת משרד הבריאות, של הוועדה הבין-משרדית לרישוי עסקים לפיצול הפריט של אטליז לשלושה תתי פריטים.

עמיר יצחקי: פריט אחד זה אטליז ברמת סיכון נמוכה, שמוכר מוצרים ארוזים טריים שמגיעים ממפעל או ממשחטה מאושרים.

עמיר יצחקי: זה פריט שתוקף הרישיון שלו הוא חמש שנים.

יואב קיש: עכשיו מעלים ל-"חמש שנים"?

עמיר יצחקי: כן.

עמיר יצחקי: הוא יהיה "חמש שנים".

יואב קיש: את זה אתם מכירים?

רוני סורקיס: אנחנו מכירים את הרצון של משרד הבריאות לנקוב בשמות שונים לאטליזים לפי סוגי פעילות.

יואב קיש: את ה-"חמש שנים" הזה הכרתם?

רוני סורקיס: לא.

יואב קיש: אז הנה, כי עד היום זה היה "שנה".

יואב קיש: עוד לא קרה הפיצול?

עמיר יצחקי: זה יקרה עכשיו בשינויים.

יואב קיש: כלומר, הוא עדיין "שנה" במצב הקיים.

עמיר יצחקי: במצב הקיים יש רק פריט אחד לכל סוגי האטליזים.

עמיר יצחקי: עכשיו אנחנו מדברים על פיצול הפריט במסגרת התיקון הזה.

יואב קיש: במסגרת הפשוטה, כפי שהגדרת, שזה בשר שמגיע ארוז, מוכן ואין בו עיבוד בשטח- - -

עמיר יצחקי: אין טיפול במזון באטליז הזה, כלומר הוא מוכר את האריזות שהוא מקבל.

עמיר יצחקי: זה יהיה "חמש שנים".

קריאה: למה "חמש שנים"?

קריאה: למה לא "עשר שנים"?

יואב קיש: תיכף נראה.

עמיר יצחקי: קודם תנו לי להציג.

עמיר יצחקי: אחר כך יש את הפריט הקלאסי של האטליז, שבו הוא מקבל עופות, חותך אותם, אורז אותם לעיני הלקוח.

עמיר יצחקי: זה יכול להיות גם בשר.

יואב קיש: אני פותח את הישיבה.

יואב קיש: אנחנו תכף להמשך ההקראה ונקריא רציף עד הסוף.

יואב קיש: משרד הפנים, כל השינויים שעשינו עכשיו, יידחה ליום שלישי, מה שדיברנו עם המשטרה על האטליזים אבל אמרנו שכל נותני האישורים נתנו את אישורם.

יואב קיש: זה מה שקרה כאן על השולחן ואז בעצם ז ה לא מצריך את מה שנקרא תיקון החוק.

יואב קיש: אני כן מבקש שתביאו ליום שלישי סיכום מחודש של כל הדברים שאמרנו ושיהיה מסמך שגם אותו נוכל להקריא כסיכום של כל הדבר הזה.

סיון להבי: לפרוטוקול.

תומר רוזנר: לא, ששר הפנים מודיע.

יואב קיש: שר הפנים מודיע שבכוונתו לתקן את הצו בהתאם להסכמת נותני האישורים כפי שהיה בוועדה.

שחר פרלמוטר: הצהרות של נותני האישור בדיון הזה שאמרו שמקצועית הם לא רואים מניעה.

שחר פרלמוטר: את הדבר הזה אנחנו מובן נביא בפני השר ונמסור עמדה.

יואב קיש: הצהרה כזו תספק אבל היא צריכה להגיע ביום שלישי.

יואב קיש: משרד הפנים, גם התוקף וגם מסלולים.

יואב קיש: כל מה שנאמר עכשיו.

יואב קיש: לגבי משרד ראש הממשלה, ואני אומר את זה גם למשרד הפנים.

יואב קיש: מכיוון שלמעשה אנחנו לא עוברים על הצו כולו ויש החלטת ממשלה שמשקפת את המסלולים, את השנים וכל מה שקשור בזה, אני רוצה שתבואו ותתנו מסמך שמרכז את החלטת הממשלה בנושא המסלולים והשנים.

יואב קיש: אני אומר שמבחינתי זה מחייב.

יואב קיש: זאת אומרת, אני לא מצפה עכשיו לשינויים עוקפים בסיפור הזה.

יואב קיש: מה שסוכם בהחלטת הממשלה, שזה למעשה ממצה את הצו, ימשיך להיות כהתחייבות ובעצם מבחינתי נכנס לתוקף.

יואב קיש: אני לא מצרף אותו לחוק אבל הוא יוצג כאן בוועדה.

יואב קיש: אם עכשיו ירצו לשפר מסלול או להגדיל את הזמן, אין לי בעיה אבל אם אנחנו נופלים לסעיפים של 1, 2, 3 ו-4, המשמעות ברורה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני מבקש להקפיד על כך ליום שלישי.

יואב קיש: אנחנו עוברים להקראה.

קריאה: ביקשת שנזכיר לך את עניין הגורם המוסמך הארצי.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: נפתור את זה ואז נמשיך.

יואב קיש: אני רוצה לראות איפה זה בחוק.

תומר רוזנר: חוק רישוי עסקים וגם במתכונתו הקיימת.

יואב קיש: באיזה סעיף זה?

קריאה: 7(ה).

תומר רוזנר: הגורם המוסמך הארצי הוא גורם שנכנס בפעם הקודמת לחוק, כאשר הכוונה הייתה שגורם אחד במשרד יוכל לאשר סטיות כדי שלא נחזור למצב של כאוס, שמספר אנשים מחליטים מתי לשנות ואיך לשנות את התנאים.

תומר רוזנר: גם כאן הייתה כוונה לאחידות, לריכוז הדברים בידי גורם אחד, שתהיה עקביות ואחידות של גורם אחד.

יואב קיש: סליחה שאני קוטע אותך.

יואב קיש: בחוק זה, גורם מוסמך ארצי, כל אחד מאלה, לפי העניין: ראש רשות הרישוי שבתחומה נמצא העסק, או עובד בכיר אחד הוא הסמיך לעניין זה.

יואב קיש: המנהל הכללי של המשרד נותן האישור או עובד בכיר אחד מקרב עובדי משרדי שהוא הסמיך.

יואב קיש: כולם אחד, אז למה כאן אנחנו משנים את זה?

טל ימיני: בפעם הקודמת הזכרתי שאנחנו מטפלים בהשגות.

טל ימיני: לצורך העניין, מי שמוסמך לאשר שינוי בהשגה, נכון למצב כיום, זה ראש חטיבת אבטחה ורישוי.

טל ימיני: כיום זו קצינה בדרגת תת-ניצב.

טל ימיני: ברמת העיקרון זה רח"ט במשטרה.

טל ימיני: זה מצב שהוא מייצר הרבה עומס מיותר.

טל ימיני: אין צורך שכל כספת או כל מצלמה שמשיגים עליה השגה תגיע עד לרמה הזאת.

טל ימיני: בלית ברירה, כרגע זה מגיע עד לרמה הזאת.

יואב קיש: זה לא זה.

טל ימיני: אני מכיר את זה כי אנחנו עובדים לפי החוק.

טל ימיני: הפרק של השגה מחזיר אותנו שוב לגורם המוסמך הארצי הזה.

שי עגמי ליבוביץ: החוק הזה בעצם הוסיף כאן תפקידים לגורם המוסמך הארצי ואני חושב שגם לאור זה מוצע להרחיב את כמות הגורמים המוסמכים הארציים.

שי עגמי ליבוביץ: דבר ראשון, ההשגה.

שי עגמי ליבוביץ: כל השגה מגיעה קודם כל לגורם המוסמך הארצי.

יואב קיש: השגה של עסק?

שי עגמי ליבוביץ: כן.

שי עגמי ליבוביץ: שנית, כאשר פקח רוצה להוסיף דרישה על פקח אחר, הוא צריך להגיע.

שחר פרלמוטר: למחוזי.

שי עגמי ליבוביץ: מה עוד מגיע לארצי?

יואב קיש: רק ההשגות.

יואב קיש: פקח שרוצה לתת הערות נוספות, הגענו למחוזי והגדרנו את זה במסודר.

שי עגמי ליבוביץ: בתכנון ובנייה יש לנו את זה.

לירון אדלר: שאפשר לסטות מהמפרט.

שי עגמי ליבוביץ: שאפשר לסטיות מהמפרט, אם יש למישהו הפרה ואפשר להוסיף לו דרישות חדשות.

יואב קיש: הנה, יש לי פתרון.

יואב קיש: עובד בכיר אחד או שניים.

יואב קיש: אני מוכן להוסיף עוד עובד אחד ונגמר הסיפור.

יואב קיש: יהיו שניים.

מאיה וינקלר: אפשר קצין.

יואב קיש: אין לי בעיה.

יואב קיש: קצין בכיר אחד.

טל ימיני: השאלה אם ההגדרה צריכה להיות חוצה את כל החוק.

יואב קיש: אני נותן עוד עובד.

טל ימיני: למה להשגות לא יהיו שלושה אנשים?

יואב קיש: כי אני לא רוצה.

יואב קיש: אני רוצה שניים בלבד.

טל ימיני: אני מעכב את ההשגות.

יואב קיש: תעכב.

יואב קיש: אני רוצה שזה יהיה הליך מורכב וקשה.

מיכל גולדברג: כבוד היושב ראש, אולי לעניין משרד הבריאות אפשר להפנות להגדרת ממונה בעיצום כספי.

מיכל גולדברג: יש אצלנו כמה תחומים.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אין מה לעשות.

יואב קיש: תוסיף עוד עובד.

יואב קיש: אני נותן עוד עובד.

יואב קיש: אני מוריד ב-50 אחוזים את העומס מהעובד וזהו.

יואב קיש: סיכמנו את הנושא.

יואב קיש: רשות מקומית, זה חייב להישאר, ראש הרשות.

יואב קיש: אנחנו מדברים על המשטרה, על הכבאות ועל המשרדים נותני האישור.

טל ימיני: 257 ראשי רשויות.

מירה סלומון: בפסקה אחת כתוב ראש רשות או עובד בכיר אחראי מקרב עובדי הרשות.

יואב קיש: זה נשאר.

טל ימיני: אלה 257 אנשים.

יואב קיש: מספיק.

יואב קיש: לא רוצה.

יואב קיש: תמשיכו עם ההקראה בבקשה.

תומר רוזנר: אנחנו בעמוד 17.

לירון אדלר: יש כאן איזשהו תיקון קטן לגבי הנושא של היתר זמני.

לירון אדלר: סעיף (א)(3): "אולם רשאית רשות הרישוי בתום השנה הראשונה, אם ראתה כי קיימות הנסיבות המצדיקות זאת, להאריך את תקופת תוקפו שלה היתר הזמני בתקופות נוספות ובלבד שסך התקופות לא יעלה על שנה אחת נוספת".

לירון אדלר: סעיף קטן (3) נמחק.

לירון אדלר: חשבנו להבהיר בהתחלה שכל המסלולים המזורזים, אין בהם היתר זמני בכלל כי לא אמורים להשתמש שם בהיתר זמני.

לירון אדלר: הבנו שיכולים להיות מקרים בהם זה כן נכון שיהיה היתר זמני ולכן הורדנו את זה.

לירון אדלר: במקרים המתאימים יהיה ובמקרים המתאימים לא יהיה.

לירון אדלר: בסעיף קטן (א5) הוספנו את "בנסיבות האמורות בסעיף קטן (א4)".

לירון אדלר: זה סעיף שמדבר על היתר זמני שאחרי שנתיים הופך לרישיון קבוע.

לירון אדלר: זה קורה רק בנסיבות בהן נותן האישור לא השיב ולא כל היתר זמני הופך לקבוע.

לירון אדלר: עמוד 19.

יואב קיש: הכרעת הוועדה אם לאפשר עוד 90 ימים נוספים.

שחר פרלמוטר: השינוי שלכם שהיתר זמני לכאורה ניתן יהיה לקבל גם במסלולים של התצהיר.

שחר פרלמוטר: בסעיף 6(א3).

לירון אדלר: לא.

לירון אדלר: בסעיף 6(א3) לא נתקן את זה כי לא אמורים לקבל שם באופן עקרוני היתר זמני.

שחר פרלמוטר: לבקשת רישיון, אבל אפשר לקבל.

לירון אדלר: אפשר יהיה לקבל אבל שם הורדנו את כל ההיתר הזמני וכך זה יישאר.

תומר רוזנר: הבקשה היא לרישיון.

הגר סלקטר: לא יהיה היתר זמני לעסקים בסעיף 6(א3)?

לירון אדלר: לא באופן שגרתי.

תומר רוזנר: לא בבקשה.

יואב קיש: בתצהיר, לא.

לירון אדלר: כל המסלול של תצהיר, זה אמור להיות דרישה לרישיון.

שחר פרלמוטר: אבל הרשות המקומית תהיה רשאית לתת היתר זמני בנסיבות מתאימות.

לירון אדלר: כן.

לירון אדלר: לא פסלנו את זה.

לירון אדלר: זה קיים.

לירון אדלר: שני המסלולים קיימים.

יואב קיש: אנחנו מדברים על ה-90 ימים נוספים.

לירון אדלר: כן.

לירון אדלר: יש כאן שני דברים.

סעיף: קודם היה כתוב רשאים לסרב ועכשיו אנחנו מבהירים שלא יינתן רישיון אם התנאים לא מתקיימים.

סעיף: אבל יש את המנגנון הזה של הארכה ב-90 ימים, "אם התנאים שלא מתקיימים הם תנאים שאין באי קיומם כדי להביא לפגיעה משמעותית במטרות החוק".

סעיף: בכל מקרה, זה לא יעלה על 90 ימים מתום תקופה על פי סעיף קטן (א).

סעיף: היה דיון בוועדה לגבי ה-90 ימים או עוד 90 ימים.

סעיף: זה בעצם לא הוכרע.

יואב קיש: למה לא הוכרע?

יואב קיש: הסכמנו ל-90 ועוד 90.

שחר פרלמוטר: ל-180 ימים.

תומר רוזנר: 180 ימים, זה הרגיל.

יואב קיש: אנחנו מדברים על ההיתר המזורז.

לירון אדלר: הוא באופן עקרוני ל-180 ימים.

לירון אדלר: הגיעו בסוף ה-180, ראו שיש תנאים שלא מקוימים, נתננו 90 ימים.

לירון אדלר: בוועדה הייתה שאלה אם אלה 90 או 90 פלוס 90.

נפתלי קאיקוב: אנחנו ביקשנו שזה יהיה 180 ימים.

לירון אדלר: כל המטרה של המסלול הייתה לא למשוך את זה עכשיו לעוד שנים שיהיה היתר מזורז.

יואב קיש: את הדיון כבר עשינו.

יואב קיש: השאלה אם בסוף אנחנו מאפשרים עוד 90 ימים מעבר ל-90 ימים.

נפתלי קאיקוב: אנחנו ביקשנו שכן יאושר.

יואב קיש: לא החלטנו על זה.

נפתלי קאיקוב: ביקשנו, לא החלטנו.

יואב קיש: לבקש, שמענו הרבה בקשות.

יואב קיש: אנחנו אמרנו אנחנו רוצים לסיים את ההליך ולא למתוח אותו.

יואב קיש: תמיד צריך עוד ועוד ואין כוונה להגיע.

יואב קיש: לכן הסיכום הוא 90 ימים בלבד.

לירון אדלר: יש כאן עוד הבהרה נוספת.

לירון אדלר: בסוף ה-90 ימים, ההיתר לא יוארך ולא יינתן רישיון עד שיתוקנו הליקויים.

לירון אדלר: זאת אומרת, כמובן שככל שמדובר בליקויים שנתנו להם יותר זמן לתקן, אפשר יהיה עדיין במסגרת הסעיף, אבל אם אותם ליקויים שכן היה צריך לתקן ב-90 ימים לא תוקנו, לא יינתן הרישיון הקבוע.

יואב קיש: נכון.

לירון אדלר: בסעיף קטן (2), "יודיעו על כך למבקש ולרשות הרישוי אשר תודיע על כך לנותני האישור הנוספים לפי העניין".

יואב קיש: היא מתכללת.

לירון אדלר: עמוד 20.

לירון אדלר: בסעיף קטן (5) – "בסעיף קטן (ה)(1) – היה כתוב "במקום" ועכשיו יבוא "אחרי".

לירון אדלר: אנחנו רצינו שגם רשות הרישוי וגם נותן האישור יוכלו להודיע על ביטול של היתר מזורז.

לירון אדלר: בעצם עכשיו מבהירים שזה גם וגם ולא רק נותן האישור.

יואב קיש: אנחנו עושים מעבר על כל ההקראה.

יואב קיש: הערות מהותיות, לרשום ואחר כך אני אשמע אותן.

לירון אדלר: לסעיף7ג, הנושא של ביטול רישיון.

לירון אדלר: (2) (א) פנה נותן אישור לרשות הרישוי בבקשה כי יבוטל רישיון או היתר שניתן לעסק, תפעל רשות הרישוי ללא דיחוי לביטול ההיתר או הרישיון כאמור, ותחליט בעניין בתוך 21 ימים ממועד פניית נותן האישור אליה.

לירון אדלר: החלטת רשות הרישוי והנימוקים לה יימסרו לנותן האישור.

לירון אדלר: (ב) לא החליטה רשת הרישוי בעניין במועד הקבוע בפסקה זו, או החליטה שלא לבטל את הרישיון או ההיתר, רשאי נותן האישור לבטל הוא או את ההיתר או הרישיון.

לירון אדלר: ביטל נותן האישור את הרישיון או ההיתר כאמור, יודיע על כך לרשות הרישוי.

יואב קיש: תרשמו הערות ואחר כך נחזור לזה.

לירון אדלר: סעיף 21.

לירון אדלר: בסעיף (1)(א), תיקון נוסח.

לירון אדלר: אם הוא רוצה לבטל את ההיתר המזורז, הוא לא יודיע שהוא מבטל את האישור אלא הוא מודיע על ביטול אישורו להיתר המזורז.

, מחקנו: סעיף קטן (4), במקום "נמסרו דרישות" יהיה כתוב "נמסרה דרישה".

, מחקנו: סעיף 7ג2, עמוד 21.

, מחקנו: 10א.

, מחקנו: תיקון סעיף 7ג2

קטן יבוא: "(ב) הודעה על פרסום מפרט אחיד לסוג עסקים מסוים ומועד תחילתו, תפורסם ברשומות על ידי שר הפנים.

קטן יבוא: הודעה על שינוי במפרט אחיד ועל מועד תחילתו, תפורסם על ידי המנהל הכללי של המשרד נתן האישור המבקש לבצע את השינוי כאמור".

קטן יבוא: היום כתוב בסעיף שההודעה על פרסום המפרט ומועד תחילתו תפורסם ברשומות.

קטן יבוא: אנחנו רק רוצים להבהיר כאן שמי שיעשה את הפרסום ברשומות זה שר הפנים כאשר מדובר על מפרט אחיד שלם, ואם זה רק תיקון של המפרט האחיד - - -

תומר רוזנר: הוא צריך לפרסם הודעה על השינוי, כמו שמפרסמים.

שחר פרלמוטר: רגע.

שחר פרלמוטר: אנחנו רוצים לשאול שאלה.

יואב קיש: תרשום.

יואב קיש: בסוף תשאל.

יואב קיש: אני רוצה לסיים את ההקראה.

לירון אדלר: עמוד 23.

לירון אדלר: בסעיף 8א1, צריך להיות דיני התכנון והבנייה.

לירון אדלר: בפסקה (1), אנחנו מוסיפים "הטיעון היתר בנייה".

לירון אדלר: זה הובהר בוועדה.

לירון אדלר: זה רק תיקון נוסח.

לירון אדלר: העסק שלגביו הוגשה הבקשה נמצא בבניין שהוא טעון היתר בנייה.

יואב קיש: ברור.

לירון אדלר: עמוד 24.

לירון אדלר: פסקה (3) נשארת כפי שקראנו.

ידי הוועדה: עמוד 25, פסקה (6), לגבי הקרקעות המוגנות.

ידי הוועדה: "בעסק מתקיימת עבירה לפי סעיף 243(א) או 243(ד) לחוק התכנון והבנייה".

ידי הוועדה: את זה אנחנו מציעים.

ידי הוועדה: אנחנו לא יודעים אם הממשלה קיבלה את זה.

ידי הוועדה: "ובלבד שאם העבירה היא עבודה אסורה – שטחה של העבירה עולה על 5 אחוזים משטח העסק כפי שהותר בהיתר.

יואב קיש: באיזה מקומות אלה?

לירון אדלר: בקרקעות המוגנות.

יואב קיש: יש לו אישור ל-95 אחוזים מהשטח ו-5 אחוזים אין לו.

לירון אדלר: אם העבירה היא קטנה, זה לא.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: תשאירו את זה.

תומר רוזנר: אתה ביקשת לגבי עבירה קטנה.

של הנוסח: עמוד 26, סעיף 8א2.

של הנוסח: זה סעיף חדש.

של הנוסח: זה הסעיף של המידע המודיעיני, של המשטרה.

הגר סלקטר: 8א2.

הגר סלקטר: סירוב למתן רישיון בעסק שנקבע כטעון רישוי כדי להבטיח את המטרה המנויה בסעיף 1(א)(2) לחוק, רשאית המשטרה שלא לאשר - - -

תומר רוזנר: נותן האישור.

הגר סלקטר: אבל זאת רק המשטרה.

תומר רוזנר: לא בהכרח המשטרה.

מירה סלומון: זה השר לביטחון פנים.

טליה לוי: אל תצמצמי את זה למשטרה.

יואב קיש: מה אכפת לך שיהיה כתוב נותן האישור?

יואב קיש: תקריאי את הסעיף עד הסוף.

הגר סלקטר: אני אסיים את ההקראה ואתם תראו שאין סיבה שלא תהיה המשטרה.

הגר סלקטר: שלא לאשר רישיון או היתר לעסק, אף שמתקיימים בו ובמבקש התנאים הנדרשים לפי סעיף 7, אם מצא כי קיימות נסיבות שבשלן אין לתת למבקש הרישיון מטעמים של שלום הציבור וביטחונו לרבות בשל עברו הפלילי.

הגר סלקטר: מי יכול לעשות את זה חוץ מהמשטרה?

תומר רוזנר: מי שהשר לביטחון פנים יסמיך כנותן אישור, כנראה שהוא זה שיכול לעיין במידע מודיעיני מהסוג הזה והוא יכול להיות זה.

קריאה: השר לביטחון פנים, הוא זה שמסמיך.

קריאה: הוא לא יסמיך עובד שהוא לא משטרה.

הגר סלקטר: החוק היום גם מתייחס למשטרה באופן ספציפי.

הגר סלקטר: זאת סמכות של המשטרה.

יואב קיש: מה שתרצו.

יואב קיש: משרד המשפטים, אני מקבל.

יואב קיש: אני לא נכנס לדיון.

יואב קיש: המשטרה.

יואב קיש: נגמר.

יואב קיש: זה נושא של שלום הציבור.

נטע דרורי: ואם יש עבריינות שהיא לא בהכרח עבריינות שהמשטרה מטפלת בה?

יואב קיש: אין מה לעשות.

יואב קיש: רק המשטרה על בסיס מודיעין יכולה לעשות את זה.

יואב קיש: אנחנו לא דנים בזה.

יואב קיש: נגמר.

יואב קיש: הנוסח, כפי שהקריא משרד המשפטים.

לירון אדלר: עמוד 28.

לירון אדלר: בעקבות הערות שהיו בוועדה לגבי דוח ליקויים, איחדנו את הכול לסעיף אחד, לסעיף 8ד.

לירון אדלר: אני קוראת רק את השינויים שנובעים מהאיחוד.

תומר רוזנר: אלה למעשה תיקונים טכניים.

לירון אדלר: יהיה כתוב "קיום ביקורת בעסק ומתן דרישה לתיקון ליקויים".

לירון אדלר: "לשם קביעת תנאים למתן רישיון או היתר, לשם בדיקת עמידת העסק בתנאים הנדרשים למתן רישיון או היתר או לצורך פיקוח על הוראות לפי חוק זה".

לירון אדלר: אחר כך אנחנו מבהירים ש"לא מתקיים לגבי העסק תנאי מהתנאים כאמור, או הוראה אחרת לפי חוק זה".

לירון אדלר: זאת אומרת, גם הוראה של תקנות.

לירון אדלר: אז יקראו לזה דוח ליקויים.

לירון אדלר: "אין בהוראות זה כדי לגרוע מהסמכות להטיל עבירת קנס או קנס מינהלי גם אם לא ניתן דוח ליקויים כאמור בסעיף זה".

לירון אדלר: עמוד 29.

לירון אדלר: סעיף (ג).

לירון אדלר: "ואולם, לגבי עסק שיש לפרסם לגביו מפרט אחיד, כאמור בסעיף 7ג1, לא תעלה התקופה האמורה על" איזושהי תקופה שתיקבע.

לירון אדלר: הוועדה רצתה להגביל את התקופה לגבי מתן דוח ביקורת.

לירון אדלר: אמרנו שבעיקרון נותנים אותו תוך 30 ימים.

יואב קיש: אנחנו בהתייחסות לדוח הליקויים.

לירון אדלר: הקביעה העקרונית אמרה שנותנים אותו אחרי הביקור תוך 30 ימים מיום הביקור.

יואב קיש: זו דרישה מנותני האישור?

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: להפך.

יואב קיש: מהמפקח.

לירון אדלר: זו ההצעה הממשלתית.

לירון אדלר: אחר כך אמרו שיש עסקים בהם זה לא הגיוני שתוך 30 ימים אפשר יהיה לתת את דוח הביקורת ולכן אפשר יהיה להאריך ותהיה הודעה לעסקים האלה.

עמיחי פישר: אמרנו 30 ימים ואז אמרו המשרדים שיש עסקים מורכבים שיוחרגו מה-30 ימים.

עמיחי פישר: אז בדיון בוועדה אמרו שבמורכבים יש שני סוגים, כאלה שיש לגביהם מפרט אחיד אבל הם עדיין מורכבים מ-30 ימים לא מספיקים וכאלה שאין מפרט אחיד והם מאוד מאוד מורכבים וממילא אין מפרט אחיד.

עמיחי פישר: לא רצו להגביל בחוק בשם דרך אלא ייקבע באופן פרטני על ידי המחריג.

יואב קיש: זה כתוב?

לירון אדלר: כן.

יואב קיש: עכשיו אנחנו מדברים על עסק מורכב שיש לו מפרט.

עמיחי פישר: בדיוק.

עמיחי פישר: שם אמרתם שלא 30 ימים אבל עדיין הוא יכול לדעת מראש ולעבוד.

עמיחי פישר: לכן צריך לתת לו זמן.

יואב קיש: כמה זמן?

טל ימיני: שאלת הבהרה.

טל ימיני: עסק שהוא מורכב, שי לו מפרט אחר.

יואב קיש: תן דוגמה.

טל ימיני: יש לי נניח מפרט לתחנת כוח או לבית זיקוק או למתקן התפלה.

טל ימיני: יש לי מפרט אחיד כבר היום.

טל ימיני: השאלה היא אם לרגולטור אחר אין מפרט, הוא יוצא גם מאצלי?

תומר רוזנר: כן.

תומר רוזנר: התשובה היא כן.

תומר רוזנר: אם אין מפרט של כולם, אז אין מפרט.

קריאה: הכוונה היא למפרט אחיד.

עמיחי פישר: לא.

עמיחי פישר: אם מישהו פטור ממפרט, כל השאר מוציאים מפרט.

קריאה: מדברים על הפטור.

יואב קיש: כמה זמן אתם חושבים שצריך להיות?

קריאה: צריך לשאול את הגנת הסביבה.

יואב קיש: כמה זמן אתם צריכים במקום הזה?

לירון אדלר: בעסקים מורכבים אבל שנמצאים במפרט.

הגר סלקטר: עסקים מורכבים שיש להם מפרט.

הגר סלקטר: ה-30 ימים לא יספיקו.

לירון אדלר: מדובר על דוח ביקורת, לתת אותו אחרי שכבר נערכה הביקורת.

טל ימיני: הבעיה היא מהביקור הראשון, מתחילים לספור את חמשת הביקורים באותו עסק.

טל ימיני: זה עדיין נספר לביקור הראשון.

קריאה: זו דרישה או דוח סיום?

לירון אדלר: לא.

לירון אדלר: זה לא דוח סיום.

יואב קיש: דוח ליקויים.

טל ימיני: אתה צריך לתת 30 ימים מהיום שעשית את הביקור הראשון.

טל ימיני: הגעת לעסק, הספקת 20 אחוזים ממנו.

יואב קיש: 90 ימים.

יואב קיש: 90 ימים מספיקים לכם?

עמיר יצחקי: זה לא עניין של זמן.

עמיר יצחקי: אני רוצה לומר לך משהו יותר חשוב.

עמיר יצחקי: לא כתבנו מפרט במקומות של חומרים מסוכנים כאלה ואחרים.

עמיר יצחקי: המפרט הוא חלקי כי עד שאתה לא מקבל את סקר הסיכונים אתה לא יכול לדעת.

יואב קיש: אם אין מפרט, אתה לא מוגבל בזמן.

יואב קיש: רק במקומות שיש מפרט.

יואב קיש: 90 ימים כשיש מפרט במקומות המורכבים.

לירון אדלר: בפסקה (ד) תיקנו ואמרנו "בדוח ליקויים" במקום הודעה.

לירון אדלר: בסעיף קטן (1), "התנאים או ההוראות לפי חוק שהעסק אינו עומד בהם".

תומר רוזנר: הכוונה היא גם לתקנות.

לירון אדלר: כן.

לירון אדלר: בעמוד 30.

לירון אדלר: סעיף קטן (2), אמרנו שהמועד שעל בעל העסק לעמוד בתנאים או בהוראות המפורטים בהודעה.

לירון אדלר: בסוף הסעיף הוספנו הבהרה "ובלבד שלא יהיה בכך כדי להביא לידי הפסקה של ממש מהעיסוק בעסק".

לירון אדלר: זה בעקבות הערה שנשמעה בוועדה.

לירון אדלר: עמוד 32.

לירון אדלר: פסקה (2).

לירון אדלר: "וכן רשאי הוא לקבוע סוגי עסקים שבשל מורכבותם, הביקורת החוזרת הכרחית ולא ניתן יהיה להגיש לגביהם הצהרה על ביצוע השינויים במקום עריכת ביקורת חוזרת כאמור".

לירון אדלר: אנחנו עוד נתקן את הנוסח, אבל זאת המהות.

לירון אדלר: אחרי שניתן דוח ליקויים, אמרו לך לתקן, אז יכולים להגיד לך או שאתה יכול להצהיר על התיקון או להגיש מסמך על התיקון או שצריך ביקורת חוזרת.

לירון אדלר: בהמשך כתוב שאם לא קוימה הביקורת החוזרת, יראו בזה כאילו הוא הצהיר אבל יכול להיות שיהיו עסקים מסוימים בהם כן נדרשת הביקורת החוזרת.

לירון אדלר: בגלל שאיחדנו כאן את כל הסוגים של העסקים לאותו סעיף, צריך לתת מענה לכל סוגי העסקים.

לירון אדלר: יש עסקים שבהם תהיה ביקורת חוזרת.

לירון אדלר: אי אפשר לומר שהליקויים תוקנו.

יואב קיש: אין מסלול ירוק.

לירון אדלר: לפסקה (ה) – "מסרון נותן אישור או רשות הרישוי דוח ליקויים, לא ידרשו מבעל העסק לעמוד בתנאי או לקיים הוראה לפי חוק זה או להוכיח את עמידתה עסק בתנאי או בהוראה כאמור באופן שלא פורט בדוח, אלא באחד מאלה".

לירון אדלר: בעמוד 33.

לירון אדלר: לסעיף (2) – "או מחייב את קיום ההוראה כאמור".

לירון אדלר: אלה עניינים של נוסח.

לירון אדלר: "חל שינוי בעסק המחייב את התניית הרישיון או ההיתר בעמידה בתנאי כאמור או בשינוי אופן הוכחת עמידת העסק בתנאי כאמור, או מחייב את קיום ההוראה כאמור".

לירון אדלר: כי בכל מקום הכנסנו לא רק תנאים אלא גם הוראות.

תומר רוזנר: גם תקנות.

תומר רוזנר: הכוונה לתקנות.

לירון אדלר: לסעיף (3).

לירון אדלר: "חלו נסיבות חריגות אחרות המחייבות זאת ובלבד שניתן אישור לכך מאת גורם מוסמך מחוזי לעניין רשות – גורם מוסמך מחוזי" ולעניין רשות רישוי "גורם מוסמך ארצי" כי הוא האיש הרלוונטי.

לירון אדלר: בגורם מוסמך מחוזי, העובד הבכיר ביותר.

לירון אדלר: לפסקה (ו).

לירון אדלר: "אין בתקופות הקבועות בסעיף זה בקשר לדוח ליקויים".

לירון אדלר: זאת החלפה של המונח.

לירון אדלר: לפסקה (ו).

לירון אדלר: "דוח ליקויים שניתן לעסק שכבר ניתן לו רישיון או היתר לפעול, יהווה דרישה לתיקון ליקויים שאם לא תקוים ניתן יהיה לנקוט נגד העסק, בעל העסק או מנהלו, באמצעים הקבועים בחוק זה.

לירון אדלר: (בחוק זה – דרישה לתיקון ליקויים).

לירון אדלר: נותן הדוח יודיע על כך למי שניתן לו הדוח, וכן על האפשרות להגיש בקשה לביטול הדרישה בהתאם להוראות סעיף זה".

תומר רוזנר: לגורם בכיר יותר כדי לבטל את הדרישה שדרשו ממנו.

לירון אדלר: איחדנו כאן את הסעיפים.

לירון אדלר: בעצם מה שאנחנו אומרים זה שכאשר עסק כבר עובד, כבר יש לו רישיון ויש לו היתר, כל דוח ליקויים שנותנים לו – מהווה גם דרישה לתיקון ליקויים.

לירון אדלר: אם הוא לא מקיים את הדרישה לתיקון ליקויים, הוא יכול להיות צפוי לאמצעים.

יואב קיש: אבל כשהוא ייתן לו את זה, הוא יעדכן אותו הוא יכול להגיש גם בקשה לביטול הדרישה הזו.

לירון אדלר: כן.

תומר רוזנר: לגורם בכיר.

יואב קיש: זה כדי שהעסק ידע שהוא יכול לבטל.

לירון אדלר: כמובן שהכול במדיניות אכיפה.

יואב קיש: תרשמו הערות.

יואב קיש: תמשיכי.

לירון אדלר: לסעיף (ח).

לירון אדלר: "בעל עסק שנמסרה לו דרישה לתיקון ליקויים רשאי לפנות לגורם מסומך מחוזי כהגדרתו בסעיף קטן (ה)(3) בתוך 14 ימים".

לירון אדלר: כאן תיקנו.

לירון אדלר: הפנייה לדרישה לביטול תהיה למחוזי כדי שזה לא יהיה קשה מדי.

יואב קיש: בסדר.

שחר פרלמוטר: צריך להוסיף שזאת רשות רישוי.

לירון אדלר: כשזאת רשות רישוי, זה יהיה ארצי.

תומר רוזנר: הערה במקום.

לירון אדלר: תוקן בוועדה שהפנייה תהיה תוך1 4 ימים.

לירון אדלר: עמוד 34.

לירון אדלר: סעיף (ט).

לירון אדלר: "הוראות לפי סעיף 7ג5(ב) ו-(ד) יחולו בשינויים המחויבים, לעניין בקשה לביטול לפי סעיף קטן (ד)".

יואב קיש: מדלגים לעמוד 45.

לירון אדלר: עמוד 45, סעיף 19א.

לירון אדלר: אלה דברים שסוכמו בוועדה ותיקנו בנוסח.

לירון אדלר: נושא של חקירה וכתב אישום – נמחק.

לירון אדלר: עמוד 46.

לירון אדלר: סעיף (ג1), נותן אישור ידווח לרשות הרישוי על הטל ת קנס מינהלי או עיצום כספי לפי חוק זה.

לירון אדלר: לסעיף (3), לגבי הוראה בנוהל, אלה רק השרים שנותני אישור ולא שר הפנים.

בסעיף הבהרנו בוועדה: עמוד 47.

בסעיף הבהרנו בוועדה: סעיף 19ב, חקירה וכתב אישום על ידי גורם אחר.

בסעיף הבהרנו בוועדה: הוספנו כאן את מה שאמרנו בוועדה: (1א) עובד מוסמך הנוגע בדבר, רשאי להורות לרשות רישוי שלא תפתח בחקירה לגבי עניין מסוים או לגבי עסק מסוים.

תומר רוזנר: אתם ביקשתם בוועדה שייכתב מקרים חריגים.

תומר רוזנר: ביקש משרד המשפטים ואנחנו חושבים שזה נכון.

תומר רוזנר: במקום לכתוב מקרים חריגים, לכתוב בנסיבות המצדיקות.

יואב קיש: מקבל.

לירון אדלר: עמוד 49.

לירון אדלר: סעיף 20(2).

לירון אדלר: נאמר בוועדה שלא ינקוט במינוחים של עבירות ולכן תיקנו כאן את הנוסח: "עסק טיעון רישוי לפי חוק זה פועל בלא רישיון, היתר זמני או היתר מזורז, או בניגוד לתנאיהם, או בניגוד לחובה שנקבעה בתקנות לפי חוק זה והדבר מקים סכנה ממשית וכולי".

לירון אדלר: בסעיף (ב)(1), "הצו לא יינתן אם הוגש לבית המשפט כתב אישום או בקשה לצו הפקה שיפוטי לפי סעיף 22ב בעניין אותו עסק".

לירון אדלר: אמרנו בוועדה באותו עניין אבל כל הסעיף חל על עסק שעובד בלי רישיון ולכן זה לא עניין של באותו עניין אלא פשוט בעניין אותו עסק.

יואב קיש: מה זה סעיף 22(ב)?

תומר רוזנר: צו שיפוטי להפסקת הפעילות של העסק.

תומר רוזנר: שאין לו רישיון.

לירון אדלר: צו הפסקה מינהלי.

לירון אדלר: אם הוגש כבר כתב אישום והדברים מתנהלים בבית משפט, לא יוגש.

יואב קיש: אם יש כבר הליך פלילי, הצו המינהלי לא יוגש.

תומר רוזנר: אי אפשר להגיש אותו.

יואב קיש: לא הולכים להליכים מקבילים.

לירון אדלר: כל הסעיף הזה חל רק על צו הפסקה מינהלי נגד עסק שעובד בלי רישיון.

יואב קיש: עסק בלי רישיון שמתחילים נגדו הליך פלילי, ימצו את ההליך ולא יפנו עכשיו להליך מינהלי.

לירון אדלר: כל התיקון הוא מה שאמרנו בוועדה באותו עניין אבל זה הכול אותו עניין.

לירון אדלר: בעניין אותו עסק.

לירון אדלר: פסקה (ג).

לירון אדלר: במקום הממונה על המחוז ביקש משרד הפנים לכתוב "עובד בכיר במשרד הראשי או במחוז ששר הפנים הסמיכו לכך לפי סעיף 5".

לירון אדלר: זה לגבי רשות רישוי הפלילי, לגבי הגורמים שיכולים לתת צו הפסקה מינהלי.

תומר רוזנר: לעניין התחומים שאינם בתחום רשות מקומית.

קריאה: זה לא רשום.

שחר פרלמוטר: אפשר לכתוב מחוץ לתחומה של רשות מקומית.

תומר רוזנר: מחוץ לתחומה של רשות מקומית.

הגר סלקטר: יש משהו שלא חודד מספיק.

יואב קיש: תרשמי את ההערה.

יואב קיש: נחזור לזה.

לירון אדלר: עמוד 50.

לירון אדלר: פסקה (ו).

לירון אדלר: לגבי התייעצות עם יועץ משפטי.

לירון אדלר: אמרנו את זה בוועדה.

לירון אדלר: "ואולם, מצא נותן הצו כי מתקיימות נסיבות דחופות, ויש לתת צו הפסקה מינהלי בלא דיחוי, רשאי הוא לתתו והצו יובא לעיון התובע או היועץ המשפטי כאמור, להבעת עמדתו, בסמוך לאחר נתינתו ולא יאוחר משלושה ימים לאחר נתינתו".

תומר רוזנר: התייעצות בדיעבד.

לירון אדלר: עמוד 51.

לירון אדלר: סעיף 21, תיקון סעיף 21.

לירון אדלר: לא היה ברור מהנוסח.

לירון אדלר: יהיה כתוב: "ובמקום "לתקופה נוספת של שלושים יום"".

לירון אדלר: הכוונה היא שכאשר אנחנו מגיעים להארכת צו מינהלי בבית משפט, בית המשפט לא מוגבל בזמן.

לירון אדלר: לפי איך שזה היה כתוב קודם, המילים שקיימות בסעיף הקיים, שזה לתקופה נוספת של 30 ימים, בעצם יימחקו.

תומר רוזנר: זה אומר שכאשר הוציאו צו מינהלי ואחר כך, כפי שאתם זוכרים הוועדה החליטה שבכל צו מינהלי צריך תוך 30 ימים לפנות לבית המשפט כדי שיחליט מה עושים עם הצו הזה, שיקול הדעת של בית המשפט לגבי הצו לא מוגבל בזמן.

תומר רוזנר: זאת אומרת, הוא יכול להחליט שהצו יעמוד בתוקפו לתקופה כפי שהוא יקבע.

יואב קיש: בסדר גמור.

לירון אדלר: בסוף הסעיף יש דבר שנאמר בוועדה.

לירון אדלר: זה לא צבוע כאן בירוק.

לירון אדלר: "ובסופו יבוא: "הוגשה לבית משפט בקשה להארכת תוקפו של צו ההפסקה המינהלי, עמוד הצו בתוקפו למשך 7 ימים נוספים, אלא אם כן החליט בית המשפט החלטה אחרת קודם לכן".

לירון אדלר: צו הפסקה שיפוטי, סעיף 22ב, אותו תיקון נוסח שמנתק את הקשר לעבירה הפלילית: "היה יסוד סביר להניח, כי עסק טען רישוי לפי חוק זה פועל בלא רישיון, היתר זמני או היתר מזורז, או בניגוד לתנאיהם, או בניגוד לחובה שנקבעה בתקנות לפי חוק זה".

לירון אדלר: יש כאן עוד סעיף שלא כתוב בנוסח שסיכמנו עם משרד המשפטים שיתווסף.

תומר רוזנר: תסבירו מה אתם מציעים.

תומר רוזנר: כיוון שזה לא לפני הוועדה, אני מבקש שתעשו את זה בקצב איטי.

הגר סלקטר: זה יהיה סעיף 21ב.

לירון אדלר: לא.

לירון אדלר: זה במקום סעיף 22.

תומר רוזנר: כן.

תומר רוזנר: במקום סעיף 22.

לירון אדלר: זה לא נמצא כרגע בנוסח.

תומר רוזנר: זאת בקשת משרד המשפטים.

לירון אדלר: זה סעיף שיחליף את סעיף 22 הקיים.

הגר סלקטר: זה בתיאום עם הפרקליטות.

הגר סלקטר: בסעיף 22א יש משפט שאומר שבית המשפט רשאי לבטל את הצו או לאשרו עם או בלי שינויים.

יואב קיש: תקריאי את הסעיף כדי שכולם יבינו.

יואב קיש: סעיף 22א -

יואב קיש: בקשה לפי סעיף קטן (א) תידון במעמד שני הצדדים בתוך 7 ימים מיום הגשת הבקשה.

יואב קיש: עכשיו מה אתם רוצים לשנות?

הגר סלקטר: בתיאום עם נותני האישור וגם עם פרקליטות המדינה, משהו לעניין הביקורת השיפוטית שתופעל על קרקע - - -

יואב קיש: רגע.

יואב קיש: אתם רוצים בסעיף 22(א) שהקראנו לשנות, מה?

יואב קיש: מאיפה לשנות?

תומר רוזנר: בית המשפט רשאי לבטל את הצו.

יואב קיש: במקום בית המשפט רשאי לבטל את הצו, מה אתם רוצים לומר?

לירון אדלר: במקום זה יהיה כתוב "לא יבטל".

יואב קיש: במקום מה?

לירון אדלר: במקום המילים "ובית המשפט רשאי לבטל את הצו או לאשרו".

יואב קיש: עד הסוף?

לירון אדלר: לא.

לירון אדלר: עם או בלי שינויים.

לירון אדלר: במקום המילים האלה, יהיה כתוב "לא יבטל בית המשפט צו מינהלי אלא אם כן הוכח לו שהעסק פעל כדין או שלא התקיימו הדרישות למתן הצו לפי חוק זה או אם התקיימה אחת מעילות המשפט המינהלי אשר מצדיקה את ביטול הצו".

יואב קיש: למה צריך לעשות את זה?

יואב קיש: אני לא רוצה לעשות את השינוי הזה.

יואב קיש: מצטער.

יואב קיש: אני לא רואה את זה.

יואב קיש: הנוסח לא ברור.

יואב קיש: יש כאן צו מינהלי, יש פה ניסוח ברור מבחינתי.

הגר סלקטר: אני אסביר.

הגר סלקטר: אנחנו מבקשים לעשות שינוי.

יואב קיש: הבנתי שהוא מתואם עם כולם.

יואב קיש: אתי הוא לא מתואם ואני לא רוצה לעשות אותו עכשיו.

הגר סלקטר: אנחנו עשינו ניתוק של הגשת כתב האישום מהסיפור של צווי הפסקה מינהליים.

הגר סלקטר: חשבנו אחרי עבודה ארוכה והייעוץ המשפטי גם הסכים אתנו, שיש מקום לנתק.

הגר סלקטר: כלומר, אתה לא חייב, כדי להוציא צו הפסקה מינהלי, כדי להאריך אותה, אתה לא חייב להגיש כתב אישום.

יואב קיש: נכון.

הגר סלקטר: בהתאם, ההליך הזה, בגלל שצו הפסקה מינהלי הוא בגדול צו מניעתי, ההליך של הביקורת השיפוטית שבית המשפט מפעיל, היא לא ביקורת שיפוטית כמו שמבצעים כאשר יש עבירה או ההליך הוא הליך פלילי - - -

יואב קיש: אנחנו מפרידים את כתב האישום מהצו המינהלי, לאפשר הליכים מנותקים.

הגר סלקטר: נכון.

הגר סלקטר: יש כל מיני סוגים של ביקורת שיפוטית והאופן שבו בית משפט פועל הוא דבר שמשתנה בין הליך להליך.

הגר סלקטר: מה שאנחנו עושים כאן, אנחנו מאפשרים לבית משפט להתערב לפי עילות המשפט המינהלי כאשר מוציאים צו.

הגר סלקטר: כלומר, הוא בודק האם הרשות פעלה בסדר, לפי כל העילות של המשפט המינהלי.

הגר סלקטר: גם בהליך, סמכות וכן הלאה.

יואב קיש: מה רע בנוסח הקיים?

הגר סלקטר: הנוסח הקיים היום, הוא מכוון למקום אחר.

לילך דחוח: זה בסדר.

לילך דחוח: הוא נותן שיקול דעת.

לילך דחוח: אתם מנסחים את זה הפוך.

יואב קיש: למה הנוסח היום קשור לפלילי?

יואב קיש: כתוב כאן בית משפט שלום או בית משפט לעניינים מקומיים.

הגר סלקטר: אני אסביר.

הגר סלקטר: הצווים המינהליים מגיעים לערכאה של בתי משפט שלום או בתי משפט לעניינים מקומיים.

הגר סלקטר: בגדול, מה שנקרא בדרך המלך, מי שמפעיל ביקורת שיפוטית, זה בית המשפט העליון ובית משפט לעניינים מינהליים בערכאת מחוזי.

הגר סלקטר: כאן אנחנו רוצים לבחון את פעולת הרשות באופן של ביקורת שיפוטית, במשקפיים של משפט מינהלי, למרות שזה קורה - - -

יואב קיש: אני עוצר את הדיון.

יואב קיש: אני לא מאשר כרגע שום שינוי בסעיף.

יואב קיש: זה יידון ביום שלישי ועד אז תציגו את זה מסודר ואני אראה את זה.

יואב קיש: תביאו נוסח.

יואב קיש: לא כך.

יואב קיש: כאן אני עובד רק על הירוק.

יואב קיש: לא מכניס שום דבר בלי הירוק וגם אחרי זה נשמע הערות שאנשים רושמים.

יואב קיש: רק מה שכבר עשינו בוועדה.

יואב קיש: תמשיכי בבקשה.

כאן תיקון: לסעיף (ב1).

כאן תיקון: "נציב כבאות והצלה, כהגדרתו בחוק הרשות הארצית כבאות והצלה, התשע"ב-2012, רשאי להסמיך מבין עובדי הרשות הארצית לכבאות והצלה מפקחים לעניין חוק זה שיהיו נתונות להם הסמכויות לפי חוק זה, כולן או חלקן".

תומר רוזנר: אלה עובדי הנציבות?

תומר רוזנר: בסדר.

לירון אדלר: עמוד 54.

לירון אדלר: סעיף קטן (ה), "הסמכויות לפי סעיף קטן (ד)".

לירון אדלר: זאת רק הבהרה.

לירון אדלר: כל הסמכויות לפי סעיף קטן (ד) ולא הסעיפים האחרונים שהקראנו קודם.

לירון אדלר: סעיף 28א.

לירון אדלר: 28א.

לירון אדלר: כניסה למיתקן המוחזק על ידי מערכת הביטחון

לירון אדלר: "גוף ביטחוני" – אחד הגופים המנויים בהגדרה "מערכת הביטחון".

לירון אדלר: "התאמה ביטחונית" – כמשמעותה בסעיף 15 לחוק שירות הביטחון הכללי, התשס"ב-2002.

אחד מאלה: (1) משרד הביטחון ויחידות הסמך של משרד הביטחון.

אחד מאלה: (2) צבא הגנה לישראל.

אחד מאלה: (3) יחידות ויחידות סמך של משרד ראש הממשלה, שעיקר פעילותו בתחום ביטחון המדינה.

אחד מאלה: (4) מפעלי מערכת הביטחון כמשמעותם בסעיף 20 לחוק להסדרת הביטחון, שאינם יחידות כאמור בפסקה (3), ואשר שר הביטחון הודיעו עליהם לגורם המוסמך להסמיך מפקחים לפי חוק זה.

אחד מאלה: (5) משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר והרשות להגנה על עדים.

אחד מאלה: על אף האמור בסעיף 28(ד)(4), רשאי קצין בכיר או קצין מוסמך לעכב את כניסתו המיידית של מפקח למיתקן המוחזק בידי מערכת הביטחון, אם מצא כי התקיים אחד מאלה:

אחד מאלה: מתרחשת במקום פעילות עוינת.

אחד מאלה: בנוסח חסר, ואנחנו נוסיף, ההגדרה לקצין בכיר ולקצין מוסמך.

תומר רוזנר: אני אסביר למה הכוונה.

תומר רוזנר: צריך להבהיר כדי שלא יהיה כאן ספק.

תומר רוזנר: אנחנו לא מדברים על פיקוח על גופי מערכת הביטחון במקרה הספציפי הזה אלא כאשר יש עסקים פרטיים, אזרחיים, איך שתקראו להם, בתוך מיתקן ביטחוני מהסוג שמפורט כאן, והמפקחים של הגופים השונים רוצים להיכנס לפקח על אותו עסק שמתנהל בתוך המיתקן הביטחוני.

תומר רוזנר: במקרה הזה ביקשו אנשי מערכת הביטחון – אנחנו חושבים שהבקשה מוצדקת, אבל הוועדה תחליט – שכניסתו של מפקח במקרים האלה תהיה רק אם יש לו התאמה ביטחונית מתאימה כי ממילא הוא עובר בתוך המיתקן, כך שלא ייחשף לדברים שהוא לא יכול להיות חשוף אליהם, ושכניסה כזו לא תתאפשר כאשר מתקיימת במקום פעילות מבצעית או כאשר יש מניעה, כפי שפורט כאן בגין פעילות מבצעית או תרגיל רב היקף.

לירון אדלר: הגדרה של קצין בכיר וקצין מוסמך, אנחנו נוסיף אותה כאן מחוק הגנת הסביבה, סמכויות פיקוח ואכיפה.

יואב קיש: בסדר.

לירון אדלר: עמוד 56.

לירון אדלר: לגבי משרד הבריאות, אמרנו את זה בוועדה, וכאן זה רק הנוסח לגבי הממונה של עיצום כספי: "לעניין משרד הבריאות – לעניין כל תחום שלגביו פועל המשרד כנותן אישור – עובד הבכיר יותר באותו תחום במשרד הראשי, האחראי מטעם המשרד על אותו תחום שהסמיך שר הבריאות לעניין פרק זה".

יואב קיש: נשארו לנו רק הוראות התחילה והמעבר.

יואב קיש: למעשה כל הדברים שדיברנו הושלמו.

יואב קיש: אנחנו עכשיו נשמע את ההערות שריכזתם לכם עד כאן.

נועה עמירב פטאל: לגבי תכנון ובנייה.

יואב קיש: מה זה התכנון והבנייה?

לירון אדלר: הערות שנשמעו לגבי הסעיפים של תכנון ובנייה.

יואב קיש: בבקשה, לגבי תכנון ובנייה.

נועה עמירב פטאל: משרד המשפטים.

נועה עמירב פטאל: עמוד 25, פסקה (6).

נועה עמירב פטאל: הוועדה הציעה נוסח על מנת לצמצם את המגבלה של השטחים הרגישים.

נועה עמירב פטאל: הוועדה הציעה שהעבירות שהשטח שלהן לא עולה על 5 אחוזים, לא ייכללו בסעיף.

נועה עמירב פטאל: אנחנו מבקשים ומציעים להוסיף גם הגדרה "ובלבד שהעבירה אינה פוגעת או משנה באופן מהותי את אופי השטח המוגן".

נועה עמירב פטאל: אני אתן דוגמה.

נועה עמירב פטאל: יש עבירות בנייה שהן לא בשטח אבל הן כן עבירות של עבודה אסורה, כמוש הגדרתם.

נועה עמירב פטאל: לדוגמה, בסביבה החופית, אם קבעו תנאי שהוא מהותי, שהחזית צריכה להיות מזכוכית כדי לשמור על פתיחות לים ובנו שם עם בלוקים, אני חושבת שזה ייכנס תחת ה-5 אחוזים אבל ברור שזה משנה מהותית את מה שהתכוונו להגן עליו כאן.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: נראה לי הגיוני.

תומר רוזנר: אבל מי מחליט?

שי עגמי ליבוביץ: פגיעה מהותית בחוקי התכנון והבנייה.

קריאה: זה לא מהותי.

יואב קיש: ההערה מקובלת.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: זה יהיה לשיקול דעת.

יואב קיש: יש לי שאלה.

יואב קיש: תומר, דיברנו על ההיתר הזמני בנושא שימוש חורג.

תומר רוזנר: הממשלה לא כל כך אוהבת את זה אבל נשמע ממנה.

יואב קיש: נשמע מהרשויות מה הסיבה שזה חשוב לכם.

יואב קיש: היתר זמני לשימוש חורג, שלא במגורים.

יואב קיש: במגורים לא מאשרים.

יואב קיש: שלא במגורים.

נפתלי קאיקוב: אנחנו מבינים שאנחנו לא מעוניינים לראות לדוגמה שבשטחים חקלאיים מקימים אולם שמחות כי זה דבר מאוד דרמטי ומהותי אבל רוב השימושים החורגים נמצאים בשימושים, לדוגמה, מתעשייה למסחר או מסחר לתעשייה או שימושים שמשתנים תוך כדי.

יואב קיש: שם אתה רוצה לתת היתר זמני.

נפתלי קאיקוב: כן.

נפתלי קאיקוב: היתר זמני, בכפוף.

יואב קיש: כפוף לכל המגבלות, מהנדס העיר וכולי.

נפתלי קאיקוב: נכון.

יואב קיש: אבל אם זה בין תעשייה למסחר או מסחר לתעשייה - - -

נפתלי קאיקוב: זה פתרון לשחרר בקבוק להרבה מאוד עסקים.

יואב קיש: ההיתר הזמני באישור מהנדס העיר בשימושים חורגים.

נפתלי קאיקוב: נכון, כאשר השימושים הם חורגים מתעשייה למסחר או מסחר לתעשייה או משימושים לשימושים שהם במסגרת ההיתר.

נפתלי קאיקוב: לדוגמה, היה היתר למוסך, שינו את ההיתר.

קריאה: איזה היתר?

נפתלי קאיקוב: שימוש חורג.

לירון אדלר: כל הסעיף הוא שימוש חורג מתכנית.

נפתלי קאיקוב: כן.

נפתלי קאיקוב: שימוש חורג.

לירון אדלר: מתכנית.

נפתלי קאיקוב: כן.

נפתלי קאיקוב: מתכנית.

קריאה: לא, לא מתכנית.

קריאה: מהיתר.

נפתלי קאיקוב: מייעוד.

יואב קיש: שימוש חורג מהיתר המבנה.

יואב קיש: מהיתר, זה בסדר.

יואב קיש: מתב"ע.

יואב קיש: אני מוכן ממסחר לתעשייה.

יואב קיש: זה פחות מטריד אותי.

יואב קיש: או מתעשייה למסחר.

איילה וסרמן: יש את תיקון 151(א) לשימוש חורג ממגורים למסחר.

תומר רוזנר: כאשר התב"ע מתירה.

תומר רוזנר: אנחנו מדברים עכשיו על שימוש חורג מתב"ע.

איילה וסרמן: לא רק.

איילה וסרמן: זה הרי מאפשר גם שימוש חורג בחזית ממגורים למסחר, עכשיו נוסף גם האורך, בלי קשר לתב"ע.

תומר רוזנר: זה משהו אחר.

איילה וסרמן: זה לא קשור לתב"ע.

יואב קיש: הבנתי את השאלה.

יואב קיש: משרד המשפטים, מה אתם אומרים?

איילה וסרמן: אם זה עומד ב-151(א), אין מניעה.

תומר רוזנר: זה לא קשור.

תומר רוזנר: ביטלנו הגבלה שמנעה בכלל לתת שימוש חורג.

איילה וסרמן: בחזית תמיד ניתן.

איילה וסרמן: אם זה בא בחזית, למה לא לתת היתר זמני?

איילה וסרמן: אם זה עומד בדרישות החוק של 151(א), אני לא רואה מניעה לא לתת היתר זמני.

איילה וסרמן: אם זה לא עומד, לא לתת.

יואב קיש: משרד המשפטים, בבקשה.

נועה עמירב פטאל: אני אבחין בין שימוש חורג מהיתר לשימוש חורג מתכנית.

נועה עמירב פטאל: יש לנו כבר סעיף אחד שאומר מפורשות שאי אפשר לתת רישיון עסק לעסק שהוא מהווה שימוש סותר תכנית.

נועה עמירב פטאל: היה גם היתר והוועדה כרגע הורידה את זה ואני מבינה שיש על זה - - -

יואב קיש: מה הורדנו?

נועה עמירב פטאל: את האפשרות לתת רישיון עסק לעסק שפועל בניגוד לייעוד שנקבע בהיתר.

יואב קיש: לגבי היתר, נתנו בכפוף לשיקול מהנדס עיר.

יואב קיש: אם אתה עדיין בתעשייה ואתה עושה תעשייה מסוג אחר ובהיתר זה לא מופיע, את זה אנחנו מאפשרים למהנדס העיר.

נועה עמירב פטאל: יש לנו גם הערות לזה.

יואב קיש: את זה קיבלנו.

יואב קיש: ברגע שמדובר כאן על תעשייה, מגורים וכולי, כאן השאלה.

נפתלי קאיקוב: בכפוף להיתר ובכפוף להסדרה.

נועה עמירב פטאל: ברגע שאנחנו בתכנית, יש לנו כבר סעיף שאומר שאסור מפורשות.

נועה עמירב פטאל: אני מבינה שההצעה כרגע היא שאם מישהו מגיש בקשה לשימוש חורג, המהנדס יחווה דעתו.

יואב קיש: כן.

תומר רוזנר: הוא מגיש בקשה לרישיון עסק.

נועה עמירב פטאל: אני אסביר למה אנחנו מתנגדים לבקשה הזאת.

יואב קיש: רישיון עסק.

יואב קיש: בכפוף לשימוש חורג, הוא יקבל גם את האפשרות לרישיון עסק.

נועה עמירב פטאל: אם הוא מקבל היתר לשימוש חורג, בסדר, אבל כאן אנחנו מדברים על בקשה שהוגשה לשימוש חורג.

יואב קיש: נכון.

תומר רוזנר: במקרה הטוב.

נועה עמירב פטאל: בסדר, אני מבינה שזה התנאי.

תומר רוזנר: לכאורה הם מדברים גם על מצב שהוא לא הגיש בקשה.

נועה עמירב פטאל: לזה כבר יש לנו סעיף שנראה לי שדנו בו וסגרנו אותו.

יואב קיש: אנחנו דנים בו שוב.

נועה עמירב פטאל: בסדר.

נועה עמירב פטאל: אם כן, אני אומר שוב את מה שאמרנו אז שחשבתי שהתקבל.

נועה עמירב פטאל: מבחינתנו תכנית שימוש שהוא סותר תכנית, זה דבר מאוד מאוד משמעותי.

נועה עמירב פטאל: זה שולל את הזכות של כל המתכננים לערוך את מלאכת התכנון, לבחון מה מתאים כאן - - -

יואב קיש: אבל יש כאן היתר זמני.

נועה עמירב פטאל: אם אנחנו מדברים על סיטואציה שהוגשה בקשה להיתר לשימוש חורג והבקשה אושרה, בסדר גמור.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני אומר היתר זמני לרישיון העסק.

תומר רוזנר: עד שתאושר הבקשה לשימוש חורג.

נועה עמירב פטאל: עד שתאושר הבקשה שיכול להיות שהיא לא תאושר.

תומר רוזנר: נכון.

נפתלי קאיקוב: אם היא לא תאושר, נעצור את זה.

נועה עמירב פטאל: בעצם אנחנו מדברים כאן על להפוך את החוק.

נועה עמירב פטאל: זאת אומרת, יש חוק שאומר שיש דרך להוציא שימוש חורג, שזה דבר משמעותי.

נועה עמירב פטאל: תכנית קובעת כאן שימוש אחד אחרי שהיא עשתה תהליך מאוד מאוד ארוך, מקיף ומפורט, ואחרי כל זה אנחנו אומרים שמספיק שמישהו ביקש, גם אם בסוף הבקשה תידחה למשך שנה, הוא יפעל בניגוד למה שהתכנית קבעה.

נועה עמירב פטאל: תכף ידברו אנשי המקצוע ויסבירו.

ניר קפלן: יש מדיניות של משרד התיירות – וכאן אני אומר משהו בשם משרד התיירות – שהוא מעודד הסבת מסחר ומפעלים, ויש כאן גם את העירייה.

ניר קפלן: מעודד הסבה למלונאות.

ניר קפלן: יש מחסור בחדרי מלון.

ניר קפלן: חברים, יש היום שני מלונות – דן לינק בתל אביב ועוד אחד ברחוב הירקון – שהם עושים עכשיו שינוי.

ניר קפלן: הם השקיעו עשרות מיליונים.

יואב קיש: יש להם שימוש חורג?

ניר קפלן: לא.

ניר קפלן: הם הגישו את הבקשה.

ניר קפלן: במינימום זה לוקח שנה.

ניר קפלן: גם משרד ה תיירות גם העירייה בעד זה.

יואב קיש: הם בהליך שימוש חורג.

ניר קפלן: מישהו התנגד.

יואב קיש: מסעדות, תן לי דו גמה.

שי ברמן: שדרות רוטשילד בתל אביב.

שי ברמן: מסווג כמגורים.

שי ברמן: כל הפרונט והקומות הראשונות, מעט הכול מסעדות.

שי ברמן: מגישים שם בקשות לשימוש חורג.

יואב קיש: יש להם שימוש חורג?

יואב קיש: אישרו להם?

שי ברמן: כן.

שי ברמן: מאשרים לחלקם ולחלקם לא.

ניר קפלן: זה תהליך של לפחות שנה וזה הרבה זמן.

ניר קפלן: תנו היתר זמני.

ניר קפלן: אם הבקשה מסורבת, יהיה היתר זמני.

יואב קיש: למסעדות ברחוב רוטשילד, לפי המצב כיום הן יושבות כבר על שימוש חורג שאושר להן בעבר ולכן אין בעיה במקרה הזה לתת היתר זמני, אם אני מבין נכון.

תומר רוזנר: אפילו רישיון.

יואב קיש: אם כן, דוגמה לא טובה.

יואב קיש: המלון הוא דוגמה טובה.

יואב קיש: לגבי המלון, השאלה היא מדוע אנחנו צריכים לאשר רישיון עסק - - -

ניר קפלן: היתר זמני למהלכים של השימוש החורג.

ניר קפלן: אם בסוף השימוש החורג הוועדה המקומית מסרבת, קחו לו את ההיתר הזמני.

רוני סורקיס: יש שני מקרים.

רוני סורקיס: יש את המקרים של הסדרה של שימוש חורג מייעוד המבנה ומקרים של הסדרה משימוש חורג מהתב"ע.

רוני סורקיס: הסדרה של שימוש חורג מהתב"ע כרוכה לעתים בהגשה של תב"ע נקודתית.

רוני סורקיס: זה תהליך שיכול לקחת שנים ולא בגלל מישהו אלא פשוט מאוד כך מתנהל התהליך.

רוני סורקיס: דרך אגב כל המקרים שהגשנו תב"ע נקודתית, כולם אושרו בסופו של דבר אלא אנחנו במצב הזה עומדים חשופים.

רוני סורקיס: דרך אגב, גם הרשות עומדת חשופה במצב הזה וזה דבר שצריך להסדיר אותו.

רוני סורקיס: יש מקרים אחרים שלצורך העניין מחכים לשומה מרמ"י.

רוני סורקיס: זה יכול לקחת גם כן שנה וחצי-שנתיים ואחר כך זה מגיע להשגות.

יואב קיש: בסוף אנחנו משאירים את זה לשיקול דעת מהנדס העיר.

יואב קיש: אם אנחנו מדברים על עסקים שהם בתהליך של בקשה, לא סתם, לא כל עסק אלא תהליך בקשה לשימוש חורג ומהנדס העיר מכיר ומודע, מפעיל שיקול דעת, חושב שרוב הסיכויים שהוא יאשר שימוש חורג.

יואב קיש: אם הוא לא הולך לאשר שימוש חורג, גם אם הוגשה בקשה, הוא יעצור.

יואב קיש: אבל למשל נושא המלונות.

יואב קיש: אני מבטיח לך שהם לא היו נכנסים למיליונים של השקעה במקרה הזה בלי שהם היו יודעים שהם הולכים לקבל את הדבר הה.

ניר קפלן: גם העירייה אמרה לנו את זה.

נועה עמירב פטאל: יש בחוק זכות להתנגד לשימוש חורג.

נועה עמירב פטאל: מה שאתם בעצם אומרים זה שאין שום משמעות לזכות הזאת.

קריאה: לא נכון.

נועה עמירב פטאל: בזמן, עד שיסתיימו ההליכים ואולי הערעורים והעתירות על הדבר הזה, הבן אדם שפתחו לידו את העסק הזה בלי שהייתה לו שום הזדמנות להתנגד, לא בתכנית ולא בבקשה לשימוש חורג, הוא צריך - - -

יואב קיש: יש לי פתרון.

יואב קיש: אני כן אאפשר היתר זמני של עד שנה.

יואב קיש: לא יהיה ניתן להאריך את ההיתר הזמני הזה מעבר לשנה ורק למקרים בהם הוגשה בקשה לשימוש חורג.

יואב קיש: בסיטואציה הזאת יש חשיפה של שנה למקרה שאת מתארת, למקרים בהם עסקים יקבלו.

יואב קיש: קודם כל, זה בכפוף לשיקול דעת מהנדס העיר, בכפוף לכך שהוגשה כבר בקשה לשימוש חורג ובכפוף לכך שזאת תהיה שנה מאישור הבקשה ובכל מקרה לא יותר משנה וללא אפשרות הארכה.

נועה עמירב פטאל: אני מציעה שנשמע גם הערות של המשרד להגנת הסביבה על סיכונים.

יואב קיש: נשמע הכול.

איילה גולדמן: המשרד להגנת הסביבה.

איילה גולדמן: אני רוצה קודם כל להסב את תשומת לב הוועדה שנעשה תיקון.

תומר רוזנר: עוד פעם מתחילים עם תיקונים?

תומר רוזנר: כבר שמענו על התיקונים שלא הי ולא נבראו.

יואב קיש: נשמע.

יואב קיש: איזה תיקון?

איילה גולדמן: תודה, תומר.

תומר רוזנר: בבקשה.

תומר רוזנר: את צריכה להתנצל בפני הוועדה על זה שהטעית אותה.

יואב קיש: מתי הותקנו תקנות?

איילה גולדמן: יש תקנות שעוד לא נחתמו.

תומר רוזנר: אפילו אין תזכיר של התקנות האלה.

איילה גולדמן: אני לא מדברת על התקנות האלה עכשיו.

איילה גולדמן: בוא נדון לעניין.

איילה גולדמן: תיקון 122 לחוק התכנון והבנייה, בדיוק בוועדה הזאת אישרנו הסדר שיהיה ניתן להכניס שימושים מסוימים לתוך אזורי תעסוקה.

איילה גולדמן: היה דיון שלם ומעמיק בנושא לגבי אפשרות להכניס שימושים שהם נחשבים רצפטורים ציבוריים לתוך אזורי תעשייה.

יואב קיש: שימוש עירובים?

יואב קיש: על מה את מדברת?

איילה גולדמן: סעיף 62א(א)(20) לחוק התכנון והבנייה אושר כאן בוועדה.

קריאה: בחוק ההסדרים.

יואב קיש: בחוק ההסדרים האחרון.

קריאה: כן.

איילה גולדמן: הסדרנו בדיוק איזה שימושים.

איילה גולדמן: אנחנו עלולים לשים אוכלוסייה בסיכון גם ללא ידיעתה ברגע שאנחנו מאפשרים להכניס מלונות, רמי לוי, אולם אירועים לתוך אזורים שמיועדים לתעשייה ותעסוקה ללא ידיעת המשתמשים שהם נמצאים בסיכון וללא יכולת לאפשר להם את המיגונים הנדרשים ואת הנהלים הנדרשים.

נטע דרורי: מידע רלוונטי לא בהכרח נמצא אצל מהנדס העיר.

נטע דרורי: לא תמיד הוא ידע על השימוש בחומרים מסוכנים.

איילה גולדמן: אנחנו מכירים מקרים שבהם אפילו ניתנו אישורים לשימושים חורגים בטעות מתוך אי הבנה של טווח הסיכון ממפעל שיש בו חומרים מסוכנים ואפשרו להקים אולמות אירועים אליהם אנשים מגיעים.

איילה גולדמן: זה אפילו לא בית שנמצאים בו באופן קבוע.

איילה גולדמן: הם לא יודעים שאם יש אירוע והגדר בצמוד לאולם האירועים, הם עלולים פשוט – לא רוצה להיות דרמטית – אפילו למות מכיוון שאם במפעל השכן יש חומרים רעילים, גזים, ויש שם אירוע - - -

יואב קיש: מהנדס העיר לא יודע?

איילה גולדמן: מהנדס העיר לא בהכרח יודע את זה.

איילה גולדמן: לא.

איילה גולדמן: לא בהכרח הוא יודע.

יואב קיש: איך הוא לא יודע על חומרים רעילים במפעל סמוך?

איילה גולדמן: גם אם הוא יודע שיש שם לצורך העניין מפעל מזון, הוא לא יודע בהכרח שבמערכת הקירור יש אמוניה והאמוניה היא גז רעיל והוא לא יודע מה המצב שם מבחינת היתר הרעלים שיש למפעל.

איילה גולדמן: זה מעמיד אוכלוסייה בסיכון.

איילה גולדמן: אלה מקרים אמיתיים שהיו.

איילה גולדמן: זה לא משהו דמיוני.

נטע דרורי: לכן בהליך היתר הבנייה יש שלב שלם שנקרא שלב מסירת מידע להיתר.

נטע דרורי: כל הגורמים מוסרים מידע למהנדס ואז המידע נמצא לפניו.

נטע דרורי: לכן התהליך הזה הוא מאוד חשוב.

איילה גולדמן: אם מדובר למשל באולם אירועים, אנחנו בכלל לא נותן אישור.

איילה גולדמן: אנחנו בכלל לא יכולים אפילו להתייחס לזה בשלב הבקשה לרישיון.

איילה גולדמן: אם מדובר במסעדה, שוב, אנחנו לא נותן אישור.

יואב קיש: דווקא אם אתם לא נותנים אישור וכל הידע ממילא קיים בשלטון המקומי, אני לא מבין את המשמעות.

יואב קיש: זה לא מסתדר.

איילה גולדמן: בסוף זה יפגע במפעל הקיים.

איילה גולדמן: אנחנו נאלץ לצמצם את הפעילות של המפעל הקיים.

יואב קיש: זה ממש לא רלוונטי.

נטע דרורי: זה מאוד רלוונטי.

נטע דרורי: אנחנו נפגע בעסק אחר שיש לנו יכולת להשפיע עליו.

נטע דרורי: לדוגמה, יש לי כאן דוגמאות אמיתיות שהכנתי לדיון הקודם.

נטע דרורי: אולם אירועים מייפל בסמוך ל-א.ש.

נטע דרורי: אקולוגיה בפתח תקווה.

נטע דרורי: הביא לכך שמרחק ההפרדה יצומצם מ-300 ל-200 מטרים וכך מקטין את האפשרויות של העיסוק של המפעל שמהווה תחנת מעבר לפסולת מסוכנת.

נטע דרורי: אנחנו נאלצנו לצמצם את הפעילות של תחנת המעבר הזאת בגלל שנכנס לשם אולם אירועים בניגוד, בלי היתר לשימוש חורג.

יגור ספרונוב: הדבר היחידי שאתם עשיתם זה כתבתם מכתב לראש העיר.

יגור ספרונוב: זה הדבר היחידי.

יגור ספרונוב: אני הוצאתי צו מניעת פעולות ובית המשפט פסק מה שהוא פסק.

נטע דרורי: אדוני, התקיים גם אצלך בנושא הזה דיון, בנושא של הסיכונים, בממשק הזה בין האוכלוסייה לבין מפעלים שפועלים כדין.

נטע דרורי: אנחנו רוצים להגן על כל העסקים.

יואב קיש: אני חושב שהאינסטנציה לטפל בעניין הזה זה מהנדס העיר.

יואב קיש: כמו שאת אמרת, את אפילו לא נותנת אישורים לאותם אולמות אירועים וכיוצא בזה.

נטע דרורי: אבל בהליך השימוש החורג, אני כן יכולה להתייחס.

נטע דרורי: אני כן יכולה לתת לו את המידע.

נטע דרורי: כאן לא יהיה לי שום הליך לתת לו את המידע.

יואב קיש: אבל אם מהנדס העיר יודע את המידע, הוא לא מופתע שיש שם מפעל.

נטע דרורי: לצערנו הניסיון מוכיח אחרת.

דוד ימין: אני חושב שמה שחסר זה שהפתרון שהם הציעו, אולי הוועדה תשקול אותו, הם הציעו בסך הכול שיאפשרו להם גם בתהליך הזה לתת למהנדס העיר את אותו מידע, שמהנדס העיר יגיד להם - - -

נטע דרורי: לא.

נטע דרורי: זה ממש לא.

דוד ימין: אל תגידי ממש לא.

דוד ימין: זה מה שאיילה אמרה לי.

דוד ימין: אני טועה?

איילה גולדמן: לא.

איילה גולדמן: אתה לא טועה.

איילה גולדמן: הצענו למסור מידע.

איילה גולדמן: תהליך של 30 ימים למסור מידע.

דוד ימין: בהקשר הזה אני דיברתי עם איילה.

יואב קיש: כרגע אני הולך עם הכיוון שלמהנדס העיר צריכה להיות היכולת להבין ולשלוט במה שקורה בעיר שלו.

יואב קיש: לכן אני מוכן במקרים בהם הוגשה בקשה לשימוש חורג למהנדס העיר, לא במקרה שמישהו סתם רוצה, רצינו גם להגביל את זה - - -

מירה סלומון: עד שנה, ללא אפשרות הארכה וכפוף לשיקול דעת מהנדס הוועדה.

יואב קיש: בדיוק.

דוד ימין: אם הבנתי נכון אדוני, עד שנה בגלל ששכנים לא ייפגעו יותר משנה.

דוד ימין: אם במהלך השנה השכנים לא התנגדו אבל זה תקוע בגלל משהו אחר, אולי כדאי להגביל.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני לא רוצה.

יואב קיש: תן להם שנה להסדיר את השימוש.

לירון אדלר: דיברנו כאן על שני עניינים.

לירון אדלר: ההצעה הזאת עם ההיתר הזמני מתייחסת, אנחנו קבענו שכל הפעלת עסק ושימוש חורג בתכנית, אי אפשר יהיה והוועדה מציעה שגם בשימוש חורג.

לירון אדלר: אם הוגשה בקשה לשימוש חורג ובכפוף לשיקול דעת מהנדס העיר, לשנה אחת בלבד.

יואב קיש: זה בא במקומות בהם אני יוצא מהנחה שמהנדס העיר הולך לאשר את השימוש החורג ועכשיו אנחנו בפרוצדורה ויש היתכנות.

יואב קיש: את יכו לה אפילו לציין.

יואב קיש: יש היתכנות לשינוי, לדעתו.

יואב קיש: לא סתם.

מירה סלומון: זה מה שכתוב.

מירה סלומון: לא צריכה להיות מניעה במתן ההיתר.

שחר פרלמוטר: זה יהיה עד שנה או עד מועד קבלת החלטה, לפי המוקדם.

יואב קיש: ברור.

תומר רוזנר: זה תמיד נכון.

תומר רוזנר: בחוק רישוי עסקים לא רושמים את זה.

נועה עמירב פטאל: הגנת הסביבה דיברו על עניין של שימוש חורג, לא שימוש חורג מתכנית אלא שימוש חורג מהיתר.

יואב קיש: על זה כבר דיברנו.

תומר רוזנר: בנושא של שימוש חורג מהיתר, הוצג כאן מידע מוטעה – אני מדבר לגבי שינוי שימוש, לא שימוש חורג מהיתר אלא שינוי שימוש - ונאמר כאן שיש תקנות שבעצם מחייבות הליך של מידע להיתר בתהליך של שינוי שימוש.

תומר רוזנר: מסתבר שאין.

יואב קיש: שינוי שימוש ממה?

תומר רוזנר: שינוי שימוש, כאשר התכנית מתירה כמה שימושים ורוצים לשנות משימוש אחד שמותר לשימוש אחר שמותר.

יואב קיש: שקיים בתכנית.

תומר רוזנר: שקיים בתכנית.

תומר רוזנר: לצערנו נאמר כאן מידע לא נכון שכאילו בתהליך הזה יש דרישה בתקנות לכך שבתהליך של שינוי שימוש תיעשה פנייה, בקשה למידע להיתר.

תומר רוזנר: בקשה למידע להיתר, רק לסבר את האוזן, לפי תקנות הרישוי, בקשה לקבלת מידע להיתר כרוכה בהגשת לוחות מדידה, תכניות, והיא הליך לא פשוט שיש בו השקעה כספית לא מבוטלת.

תומר רוזנר: למשל, צריך להוציא מודד לשטח למדוד את המקומות.

איילה גולדמן: יש פטור ממודד.

תומר רוזנר: בכל מקרה, התקנות אליהן כביכול הופנתה הוועדה, לא רק שהן לא קיימות אלא אפילו תזכיר לגביהן לא קיים.

איילה גולדמן: הן אושרו במועצה הארצית.

איילה גולדמן: אני מתנצלת שלא ידעתי שהן טרם הועברו לחתימת השר אבל הן כבר נדונו בשתי ועדות ציבוריות.

איילה גולדמן: לא המצאתי משהו.

איילה גולדמן: יש טיוטת תקנות.

איילה גולדמן: הפניתי לתקנות הרישוי.

יואב קיש: זאת לא תהיה דרישה כחובה.

יואב קיש: כל עוד אין תקנות בנושא , ודאי אני לא אתייחס לזה.

מירה סלומון: מה כן ביחס לשינוי שימוש?

יואב קיש: שיקול דעת מהנדס העיר.

מירה סלומון: שינוי שימוש, שיקול דעת מהנדס העיר.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: ההחלטה הזו התקבלה.

יואב קיש: תודה.

רוני סורקיס: שאלה שקשורה לנושא.

רוני סורקיס: יש שני מוצגים.

רוני סורקיס: יש בקשה לשימוש חורג והאישור שלה ושנית, יש הסדרה.

רוני סורקיס: כשאנחנו מגישים עכשיו היתר לשינוי, זה לא לשימוש חורג, אנחנו לא עושים את זה מוגבל בזמן.

רוני סורקיס: אותו דבר גם בתב"ע נקודתית.

רוני סורקיס: זאת אומרת, זו הסדרה.

רוני סורקיס: לכן אני חושב שבנושא של תהליך הסדרה, צריך לתת את הזמן.

יואב קיש: אני מסיים את הדיון בזה.

יואב קיש: יש שתי הגדרות.

יואב קיש: האחת, אם זה שינוי מתב"ע ומדבר על שימוש חורג, אם הוגשה בקשה בכפוף לשיקול מהנדס העיר עד שנה ולא יותר.

יואב קיש: זה אחד.

יואב קיש: אם מדובר על היתר, ואנחנו מדברים על שימוש מאושר אבל שינוי מההיתר, בכפוף להחלטת מהנדס העיר.

יואב קיש: שינוי שימוש.

יואב קיש: זהו.

נועה עמירב פטאל: אפשר עוד הערה לעניין הזה?

יואב קיש: כן.

נועה עמירב פטאל: בבקשה לשימוש חורג.

נועה עמירב פטאל: אנחנו בגדול מתנגדים אבל בהנחה שלפי הכיוון אליו אתם הולכים, בקשה לשימוש חורג מוגשת לוועדה המקומית ובמידה ומדובר בוועדה מרחבית, זה לא יהיה אותו מהנדס.

נועה עמירב פטאל: אם מה שאתם מכוונים אליו זה לקבל את המידע או את האימפוט ממי שאמור בסופו של דבר לדון בבקשה, זה צריך להיות לא מהנדס העיר אלא מהנדס הוועדה.

מירה סלומון: רשמתי אוטומטית מהנדס הוועדה.

מירה סלומון: אני מודה.

יואב קיש: מהנדס הוועדה.

יואב קיש: בסדר גמור.

יואב קיש: זו הכוונה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: סיימנו בנושא הזה.

יואב קיש: עוד הערות?

יואב קיש: תכנון ובנייה סיימנו או שיש עוד משהו?

נועה עמירב פטאל: יש עוד הצעה לשכלל.

דוד ימין: משרד המשפטים הלך לכיווננו.

דוד ימין: סעיף (4) בעמוד 24.

דוד ימין: עבירה לפי חוק התכנון והבנייה שנעשתה בעסק ושטחה עולה על 15 אחוזים משטח העסק כפי שהותר.

דוד ימין: אלה הדברים שאסורים פרופר.

דוד ימין: משרד המשפטים הסכים להוסיף על זה את התנאי האומר: היא המאפשרת את קבלת רישיון העסק.

דוד ימין: זאת אומרת, 15 אחוזים כשלעצמו לא יהיה מניעה מוחלטת כפי שכתוב עכשיו, אלא 15 אחוזים, גם הוא זה שמאפשר את רישיון העסק.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: עוד הערות?

יואב קיש: יש לנו עוד 10 דקות ואני רוצה לעבור.

יואב קיש: רק בדברים המשמעותיים ביותר.

יואב קיש: בבקשה, משרד הבריאות.

מיכל גולדברג: בעמוד 50, הגורמים שמוסמכים לתת צו הפסקה מינהלי.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים שבנוסף לרופא המחוזי או סגנו יהיה גם עובד בכיר במשרד הראשי ששר הבריאות הסמיכו לכך, כמו שיש לגבי הגורמים האחרים.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אנחנו לא רוצים להוסיף עוד גורמים.

יואב קיש: גם כך זה רגיש, צו סגירה מינהלי.

יואב קיש: זו החלטה שחייבת להגיע לרמה הכי גבוהה במשרד.

מיכל גולדברג: נכון.

מיכל גולדברג: לכן אנחנו מבקשים עובד בכיר במשרד הראשי.

יואב קיש: יש לכם רופא מחוזי.

מיכל גולדברג: יש לנו רק ברמת המחוז ואנחנו מבקשים שיהיה גם גורם במשרד הראשי, כמו שיש לכל הגורמים האחרים כרגע.

תומר רוזנר: רק בהגנת הסביבה הוספנו את זה.

יואב קיש: כמה רופאים מחוזיים יש?

יואב קיש: יש לכם שישה.

מיכל גולדברג: יש לנו חמישה.

עמיר יצחקי: כמות העבודה אצל רופא מחוז, לרופא מחוז יש עובדים כמו בכל המשרד להגנת הסביבה.

יואב קיש: אני רוצה שהגוף שיוציא צו סגירה מינהלי, זה רופא המחוז.

יואב קיש: מה כתבנו למשטרה?

תומר רוזנר: מפקד המחוז.

יואב קיש: מפקד מחוז הוא גם בכבאות.

יואב קיש: כל מי שיש לו מחוזות.

מיכל גולדברג: גם להגנת הסביבה - - -

יואב קיש: כי אין להם את זה.

מיכל גולדברג: גם במשרד להגנת הסביבה יש מחוזות.

יואב קיש: אין להם מחוזות.

מיכל גולדברג: יש להם מחוזות.

מיכל גולדברג: יש להם גם במשרד הראשי וגם במחוזות.

מיכל גולדברג: בשבילנו זה מאוד משמעותי.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: סיימנו.

יואב קיש: שמעתי.

יואב קיש: לא רוצה.

יואב קיש: אחרי כן הם יבקשו והם יבקשו.

יואב קיש: לא רוצה.

מיכל גולדברג: אבל אין כאן עוד גורם - - -

יואב קיש: אחר כך הכבאות יבקשו והמשטרה תבקש.

יואב קיש: אני לא רוצה.

מיכל גולדברג: לגבי המפקחים.

מיכל גולדברג: זה גם סעיף שהוועדה הוסיפה, הסמכת המפקחים.

מיכל גולדברג: אנחנו הסברנו שזה ידרוש מאתנו תקנים שאין לנו.

יואב קיש: נושא התקנים, אמרתי.

יואב קיש: בואו נמשיך.

מיכל גולדברג: לגבי הוראת המעבר שנקבעה.

תומר רוזנר: עוד לא הגענו לשם.

תומר רוזנר: נגיע להוראות המעבר.

יואב קיש: רק לגבי מה שהקראנו.

יואב קיש: תודה.

לירון אדלר: את זה הקראנו.

לירון אדלר: עמוד 54.

יואב קיש: אם הקראנו את זה, צריך להתייחס.

מירה סלומון: בעמוד 56 יש הוראת מעבר לעניין מפקחים.

מירה סלומון: סעיף 28ב.

מיכל גולדברג: אנחנו מבקשים שלפחות לגבי מפקחים שיוסמכו - - -

יואב קיש: רגע.

יואב קיש: שהסמיך שר הבריאות לעניין פרק זה.

יואב קיש: הקטע בסוף?

יואב קיש: לעניין משרד הבריאות.

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: 56 למעלה.

מיכל גולדברג: לפחות לגבי המפקחים שהוסמכו בעבר, יש לא מעט כאלה במשרד הבריאות, לפחות לגביהם לא נצטרך לעשות מחדש את כל הליך ההסמכה על ידי השר.

יואב קיש: הוראה זו תיכנס לפרק הוראות מעבר.

יואב קיש: הוראת מעבר לעניין מפקחים המנויים בסעיף 28 ו-29.

יואב קיש: יראו אותם לתקופה של שנתיים מיום תחילתו כמי שמתקיימים לגביהם.

יואב קיש: אני לא יודע מה זה 28ב.

לירון אדלר: עד סוף השנתיים צריך לבדוק שיבצעו את ההכשרה המתאימה ושאין להם עבר פלילי ודברים כאלה.

יואב קיש: איזה מפקחים אלה?

לירון אדלר: כל המפקחים שהיום כבר עובדים.

הגר סלקטר: אתה משנה את הסעיף המסמיך.

הגר סלקטר: אתה קובע דרישות חדשות.

יואב קיש: כמה עובדים כאלה יש לכם?

תומר רוזנר: יש להם הרבה.

עמיר יצחקי: לדעתי מעל 300.

יואב קיש: אם אנחנו כבר עוסקים, זה הרבה יותר חשוב לכם מהסעיף הקודם.

יואב קיש: הסעיף הקודם הוא לנוחות.

עמיר יצחקי: הוא לא לנוחות.

יואב קיש: נגיד בעולם תיאורטי הייתי אומר לך שאתה יכול לקבל אחד מהסעיפים, איזה היית בוחר?

יואב קיש: אני אומר לך שהיית רץ על זה.

יואב קיש: תן לי הסמכה וכל מי שנמצא, שיהיה בפנים.

יואב קיש: תאמין לי שהיית רץ על זה.

עמיר יצחקי: אני אתן לך את הדוגמה, כדי שתבין.

עמיר יצחקי: בסוף אני מנסה להיות יעיל בעבודה.

עמיר יצחקי: יש עסקים שרופא המחוז מחייב אותי לבוא לאותו שימוע כי הוא לא מספיק מבין, במקום שאני אעשה את זה.

יואב קיש: תקריאי את הסעיף עליו אנחנו מדברים.

יואב קיש: משרד המשפטים, תנו לי את ההתייחסות שלכם.

מיכל גולדברג: הוראת המעבר.

מיכל גולדברג: סעיף 28ב.

מיכל גולדברג: "המנויים בסעיף 28 וסעיף 29ט לחוק העיקרי כנוסחם ערב פרסומו של חוק זה ומי שהוסמך לפי אותם סעיפים ערב פרסומו של חוק זה - דהיינו, המפקחים הקיימים – יראו אותם לתקופה של שנתיים מיום תחילתו של חוק זה כמי שמתקיימים לגביהם התנאים לפי סעיף 28ג לחוק העיקרי כנוסחו בחוק זה".

יואב קיש: מה זה 28ג?

תומר רוזנר: הם צריכים שלושה דברים.

תומר רוזנר: יש בדיקת עבר פלילי.

יואב קיש: זה לא קיים היום?

תומר רוזנר: כנראה לא.

מיכל גולדברג: היום, לא.

תומר רוזנר: הדבר השני הוא נושא של הכשרה והדבר השלישי הוא תנאי כשירות.

תומר רוזנר: יש להניח שתנאי הכשירות לא ישתנו מן המצב קיים.

תומר רוזנר: לכן יש כאן שתי סוגיות.

יואב קיש: אני אפתור לכם את זה.

יואב קיש: עבר פלילי, היום לא עושים את הבדיקה הזו אצלכם?

מיכל גולדברג: לא.

מיכל גולדברג: לא עושים.

יואב קיש: אני מציע שאת הבדיקה הזו יעשו, אבל אלה שקיימים ועובדים, את הנושא של ההכשרה ותנאי כשירות, נראה לי הגיוני שיש להם.

מיכל גולדברג: יש כאלה שעובדים 20 שנים במשרד.

תומר רוזנר: מה שאנחנו רוצים להציע זה שכמובן לא יצטרכו מפקחים קיימים לעבור הכשרה חדשה אם ההכשרה שתיקבע, ברור שהם כבר עברו אותה או שהם כבר 20 שנים בעבודה.

תומר רוזנר: ברור שלא צריך עכשיו לעשות להם הכשרה של שלושה ימים בנושא הזה.

הגר סלקטר: אתה מתכוון שמי שכבר הוכשר לא יצטרך?

תומר רוזנר: או שכבר יש לו ניסיון מעשי.

תומר רוזנר: שהוא כבר עובד הרבה שנים.

יואב קיש: יש דבר אחד והוא בדיקה של עבר פלילי ואת זה צריך לעשות גם למפקחים קיימים.

יואב קיש: לזה אני מסכים.

יואב קיש: לגבי הסעיפים האחרים שעוסקים בהכשרה, מדובר במפקחים.

יואב קיש: גם כאן בעסקים, תכף נגיע לזה, יש שעובדים בצורה מסוימת איקס שנים ואני לא הולך להתהפך עליהם עכשיו.

הגר סלקטר: נכון.

הגר סלקטר: אתם נותנים להם הוראת מעבר.

יואב קיש: למשל, מישהו קיבל רישיון לצמיתות.

יואב קיש: אני לא אגרום לו עכשיו שהוא יהיה חייב רישיון.

הגר סלקטר: זה לא אותו דבר.

יואב קיש: זה בדיוק אותו דבר.

הגר סלקטר: לא.

הגר סלקטר: זה לא אותו דבר.

יואב קיש: אני רואה בזה יישור קו.

אפרת טפליץ: אני יכולה בבקשה לברר עם הרפרנטית הרלוונטית?

יואב קיש: תבדקי בינתיים.

לירון אדלר: אנחנו דיברנו עם הרפרנטית הרלוונטית.

לירון אדלר: היא אמרה שברור מאליו שאם יש הכשרה, מי שקובע את ההכשרה זה השר ואותו שר יכול לקבוע בהכשרה הזאת שמי שעבר דברים דומים או משהו כזה, להבנתי זה ייחשב.

יואב קיש: נשים את זה בחוק.

תומר רוזנר: ב-29ג כתוב שהשר הוא זה שקובע את ההכשרה.

יואב קיש: בואו נראה את 28ג.

מירה סלומון: בעמוד 52 ו-53.

יואב קיש: לא יוסמך מפקח כאמור.

יואב קיש: קיבל הכשרה כפי שהורה השר המסמיך.

תומר רוזנר: כפי שהורה השר.

תומר רוזנר: אפילו לא בתקנות.

תומר רוזנר: בנהלים.

יואב קיש: השר יכול להחליט שהוא עומד בתנאי כשירות נוספים שהורה השר.

יואב קיש: אין כאן בעיה.

יואב קיש: בעצם הוא צודק.

יואב קיש: יש לכם פתרון.

יואב קיש: את סעיף (1) תצטרכו להבהיר.

יואב קיש: סעיף (2) ו-(3), השר יוכל להגדיר ולפתור את זה.

עמיר יצחקי: אני בעצם לא צריך לעשות תהליך של הסמכה.

יואב קיש: לא.

עמיר יצחקי: צריך לעשות תהליך של בדיקה.

יואב קיש: הבדיקה על הפלילי, כן.

יואב קיש: זהוח.

שחר פרלמוטר: הוא לא צריך לחתוחם בסוף השנתיים על הסמכה חדשה?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: השר יכול להגדיר את זה.

יואב קיש: הובהר לפרוטוקול.

יואב קיש: משרד המשפטים, הבנו?

הגר סלקטר: אנחנו נבדוק את זה.

יואב קיש: אתם תבדקו, אבל כך כתוב בחוק.

יואב קיש: אתם יכולים לבדוק.

יואב קיש: זה בסדר.

מירה סלומון: אדוני, המפקחים שלנו הם מכוח סעיף - - -

יואב קיש: אני לא מדבר עכשיו על הסעיף שלכם.

מירה סלומון: אבל זה כן סעיף שלנו כיוון שסעיף 28, אם אתה מתייחס לסעיף קטן (ב) - - -

יואב קיש: השר יחליט אם הוא רוצה.

מירה סלומון: שר הפנים הוא זה שיקבע את ההכשרה ואנחנו אלה שמעסיקים את המפקחים ולכן אנחנו מבקשים שביחס אלינו, שאלה לא עובדי המשרד אלא עובדי הרשויות המקומיות, אנחנו מבקשים שהמפקחים שלנו שכבר עברו הכשרות או עמדו בדרישת ותק מסוים, לא יצטרכו לעבור את ההכשרה הזאת.

מירה סלומון: נכון.

מירה סלומון: אם אתה חוזר בחזרה לסעיף קטן (ג)(2), כאשר מדובר במפקח שהוא צריך לפי סעיף קטן (ב) כפי שהורה שר הפנים.

יואב קיש: נכון.

מירה סלומון: אנחנו אלה שמעסיקים את המפקחים ולכן זה לא אותו הדבר.

יואב קיש: אבל אתם לא נכנסים לחקיקה הזאת.

יואב קיש: אין מה לעשות.

מירה סלומון: לא ביקשנו להיכנס לחקיקה.

יואב קיש: אתם לא גורם מסמיך.

יואב קיש: זה שר הפנים.

מירה סלומון: ביקשנו שביחס אלינו ייקבע שאם מפקחים שלנו עברו כבר הסמכה או עבדו בוותק מסוים שתקבע הוועדה - - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: הוועדה לא תקבע.

יואב קיש: שר הפנים יקבע את זה.

מירה סלומון: בסדר.

מירה סלומון: אז שיראו אותם כעומדים בתנאי הכשירות.

תומר רוזנר: זה מה ששר הפנים יקבע.

יואב קיש: שר הפנים יקבע.

יואב קיש: לצורך העניין, השר המסמיך כאן בעניין עובדי הרשות.

תומר רוזנר: הם מסמיכים אבל שר הפנים יקבע מה הוותק הנדרש.

יואב קיש: אני אסביר.

יואב קיש: יש לנו את סעיף (ב) שמדבר על המפקחים של רשות הרישוי.

יואב קיש: יש לנו את סעיף (ג) שמדבר על מפקח כאמור ויש בו שלושה סעיפים.

יואב קיש: בסעיף (2) ו-(3) יש הגדרה של השר המסמיך לפעילות הנותן אישורים.

יואב קיש: המקרה של השר המסמיך, ההגדרה שמופיע בה שר מסמיך, במקרה של רשות הרישוי, ידובר על שר הפנים.

יואב קיש: לא נקרא לו שר מסמיך.

מירה סלומון: סעיפים (2) ו-(3) מתייחסים לשר הפנים במקרה של מפקחים לפי סעיף קטן (ב).

יואב קיש: בדיוק.

מירה סלומון: זה כתוב.

יואב קיש: אין שר מסמיך.

מירה סלומון: אנחנו מבקשים, לעניין מפקח, כפי שהורה שר הפנים.

יואב קיש: מה כתוב היום בסעיף (ג)(2) לפני התיקון?

מירה סלומון: שר הפנים.

יואב קיש: סמכות פיקוח.

יואב קיש: מאיפה את קוראת?

לירון אדלר: סעיף (ג)(2).

מירה סלומון: לעניין מפקח שהוסמך לפי סעיף קטן (ב).

הגר סלקטר: אנחנו מדברים על איך מכשירים מפקחים.

יואב קיש: היכן שכתוב "ולעניין מפקחים?

מירה סלומון: כן.

מירה סלומון: זה מה שהקראתי.

יואב קיש: זה כתוב.

מירה סלומון: הייתי מבקשת, מאחר שכאן כן מדובר בסוגיה של מפקחים שכבר קיימים לנו - - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: שר הפנים יקבע את זה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: הלאה.

יואב קיש: משרד המשפטים, הערות שלכם לנוסח.

הגר סלקטר: על כל מה שמסומן בירוק.

הגר סלקטר: עמוד 20, סעיף 10 ו-7ג.

הגר סלקטר: אני חושבת שזאת הערת נוסח אבל יכול להיות שזה יגלה כאן עניין מהותי.

הגר סלקטר: סעיף (2)(2)(א).

הגר סלקטר: "פנה נותן אישור לרשות הרישוי בבקשה כי יבוטל רישיון או היתר שניתן לעסק, תפעל רשות הרישוי ללא דיחוי לביטול ההיתר או הרישיון כאמור, ותחליט בעניין בתוך 21 ימים".

הגר סלקטר: יש כאן איזשהו משהו שלא מתיישב.

הגר סלקטר: תפעל רשות הרישוי לביטול ותחליט בעניין בתוך 21 ימים.

הגר סלקטר: או שהיא פועלת כדי לבחון את זה ללא דיחוי.

לירון אדלר: היא פועלת לזמן את השימוע ואת הכול, ואת כל ההחלטה היא צריכה לקבל תוך 21 ימים.

שי עגמי ליבוביץ: יש לנו הצעה.

שי עגמי ליבוביץ: אני רוצה להתחבר להערה ויש לי הצעה אחרת.

שי עגמי ליבוביץ: אני מציע.

שי עגמי ליבוביץ: להחליט תוך 21 ימים זה מאוד מורכב.

שי עגמי ליבוביץ: זה גם יטיל נטל על העסקים.

שי עגמי ליבוביץ: אני מציע שרשות הרישוי תודיע תוך 45 ימים על מצב הדברים לנותן האישור.

שי עגמי ליבוביץ: זאת אומרת, היא תודיע שכרגע היא פעלה מול העסק, או שיש לי שימוע אתו בשבוע הבא או שהעסק כרגע - - -

קריאה: מה זה שבוע הבא?

קריאה: היא תגיד לו בעוד שנתיים.

שי עגמי ליבוביץ: אחרי 45 ימים לנותן האישור תהיה סמכות לעשות מה שהוא רוצה.

יואב קיש: 45 במקום 21?

שי עגמי ליבוביץ: לא רק זה.

לירון אדלר: לא שתבטל אלא תודיע היכן היא עומדת.

שי עגמי ליבוביץ: תודיע לנותן האישור על המצב ונימוקיה.

יואב קיש: ובמידה והיא לא הודיעה, הוא יכול לעשות.

שי עגמי ליבוביץ: מעבר ל-45 ימים, הוא עושה.

יואב קיש: אז העלינו את ה-21 ל-45.

תומר רוזנר: נכון.

תומר רוזנר: חובה שיבוא למסור עמדה.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: הלאה.

יואב קיש: משרד המשפטים, עוד הערות?

הגר סלקטר: כן.

הגר סלקטר: עמוד 49.

מירה סלומון: גם לי יש הערה לעמוד 20.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אחר כך.

יואב קיש: בעניין אותו עסק.

הגר סלקטר: שיניתם.

הגר סלקטר: באותו עניין ובעניין אותו עסק.

תומר רוזנר: בעניין אותו עסק.

יואב קיש: ירד ה-באותו עניין.

הגר סלקטר: כתבתם בעניין אותו עסק ואני חושבת שנותני אישור, צריך לשים לב שאם אתם בעניין אותו עסק לא מאפשרים מרגע שיש כתב אישום, זה אומר שיכול להיות שהגשתי כתב אישום על א' - - -

לירון אדלר: לא.

לירון אדלר: כי כל הסעיף מדבר על עסק שעובד בלי רישיון.

לירון אדלר: צו הפסקה מינהלי לפי סעיף קטן (א)(1).

לירון אדלר: אין כאן עניין אחר.

לירון אדלר: זה רק עסק שעובד בלי רישיון.

דוד ימין: אם הגשנו כתב אישום למי שעובד בלי רישיון, יש צו רק לזה שהוא בלי רישיון.

דוד ימין: אם הוא מסכן, אפשר לסגור אותו.

מאיה וינקלר: אני יכולה לסגור אותו?

לירון אדלר: כן.

אייל פורטל: אבל אם הוא בלי רישיון, אני לא יכול לסגור אותו.

תומר רוזנר: אתה יכול.

אייל פורטל: בצו שיפוטי.

תומר רוזנר: אם הגשת כתב אישום.

תומר רוזנר: אם אתה חושב שהוא מסכן, אתה יכול לסגור אותו בצו מינהלי על זה שהוא מסכן.

אייל פורטל: אם הוא עובד ללא רישיון, הוא יכול להמשיך לפעול.

יואב קיש: אתה יכול לבחור.

יואב קיש: אם הלכת במינהלי – הלכת.

הגר סלקטר: בנוגע לסעיף של הביקורת השיפוטית.

הגר סלקטר: אמרת שאני אחזיר לך תשובה.

יואב קיש: לא נכנס לזה עכשיו.

הגר סלקטר: הערה קטנה שלא קשורה לתוכן.

יואב קיש: לא רוצה מה שלא כתוב לי.

יואב קיש: ביום שלישי.

יואב קיש: שאלות לתוכן.

יואב קיש: יש לך הערות לתוכן?

הגר סלקטר: לא.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: סיימנו עם משרד המשפטים.

נועה עמירב פטאל: אני רוצה להסביר מה העמדה.

נועה עמירב פטאל: מי שקובע את תנאי הכשירות או ההכשרה הנדרשת זה השר.

נועה עמירב פטאל: אם הפקחים שכבר עכשיו הוסמכו עומדים בתנאים שהשר קבע, ברור, לא צריך להסמיך אותם מחדש.

נועה עמירב פטאל: אם השר קובע תנאי כשירות חדשים בהתאם לזה, אז צריך להסמיך אותם מחדש.

יואב קיש: הערות של משרד הפנים.

שחר פרלמוטר: עמוד 52.

שחר פרלמוטר: סעיף 28(ב).

שחר פרלמוטר: אנחנו מבקשים שהסמכות להסמיך את הפקחים בכל הנוגע לאזור הגלילי תהיה של שר הפנים וזה יהיה מבין עובדי המשרד.

הגר סלקטר: בסדר.

שחר פרלמוטר: נתאם את הנוסח.

יואב קיש: אזור גלילי.

יואב קיש: מקובל.

שחר פרלמוטר: עמוד 55, הסעיף הביטחוני.

שחר פרלמוטר: אני רוצה להעיר הערה שמקובלת על משרד המשפטים שתואמה עם גופי הביטחון.

שחר פרלמוטר: בסעיף קטן (ב), אנחנו מבקשים שזה יתחיל בכך שזה לא גורע מפרק ב' לחוק, שזו היחידה לרישוי מתקנים ביטחוניים.

יואב קיש: בסדר.

שחר פרלמוטר: לתחילה נתייחס בהמשך.

שחר פרלמוטר: הדיווח לוועדה עליו דיברנו שלשום בכל הנוגע לצו הפסקה מינהלי.

לירון אדלר: אני אקריא את זה בהוראות.

שחר פרלמוטר: אני ארצה להתייחס לזה.

יואב קיש: המשרד להגנת הסביבה.

נטע דרורי: עמוד 26, פסקה (ה).

יואב קיש: סירוב למתן רישיון.

נטע דרורי: לא.

נטע דרורי: אחד מעל.

נטע דרורי: (ה) הראשון מבין השניים.

נטע דרורי: יש כאן משהו שנדון ולא הוטמע שזה מתייחס רק לגורם מוסמך ארצי אבל ההקשר הוא הקשר לגמרי מחוזי של מתן תנאים ספציפיים לגבי עסק שלא עומד בדיני התכנון והבנייה ואצלנו מן הסתם צריך לקרות על ידי גורם מחוזי.

תומר רוזנר: דרישות שלא מופיעות במפרט.

יואב קיש: דרישות שלא במפרט.

יואב קיש: לכן זה גורם מוסמך ארצי.

יואב קיש: אני מבקש להתמקד בנוסח הירוק.

יואב קיש: אני לא רוצה לדון בדברים עליהם דיברנו.

יואב קיש: על הירוק יש לך הערות?

נטע דרורי: לא.

יואב קיש: כיבוי אש.

תומר חזות: עמוד 20 למעלה, סעיף (5).

תומר חזות: אם אני מבין נכון יוצא שוב מצב שבו נותן אישור מודיע לשאר נותני האישור וכבר הסדרנו את זה בכמה סעיפים אחרים.

יואב קיש: מה שיש "במקום אחרי"?

תומר חזות: כן.

תומר חזות: עמוד 20 למעלה.

יואב קיש: בסעיף קטן (ה)(1), כתוב שם במקום, יהיה אחרי ביוזמתה של פנייה מאת נותן אישור.

לירון אדלר: ואז אנחנו משאירים אפשרות גם לנותן האישור וגם לרשות הרישוי.

יואב קיש: אבל מי אחראי?

תומר חזות: תיקנו את זה בעוד מקומות.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אמרנו שרשות הרישוי.

לירון אדלר: מדובר על הודעה על נותני האישור הנוספים?

תומר חזות: כן.

לירון אדלר: הרשות המקומית תודיע לנותני אישור נוספים?

יואב קיש: כן.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: זה נאמר ותוקן.

יואב קיש: הערה טובה.

תומר חזות: עמוד 33 למעלה.

תומר חזות: סעיף (3).

תומר חזות: אם אפשר שזה יהיה העובד הבכיר ביותר.

יואב קיש: חלו נסיבות חריגות אשר מחייבות.

תומר חזות: הגדרת גורם מוסמך מחוזי.

תומר חזות: אם אפשר שזה יהיה העובד הבכיר ביותר בעניין.

תומר חזות: אצלנו יש מפקדי מחוזות ולכל מפקד מחוז יש רמ"ח בטיחות אש של המחוז, שהוא איש המקצוע שיתעסק בזה.

תומר חזות: אני רוצה שזה יהיה הוא ולא מפקד המחוז.

יואב קיש: רגע.

יואב קיש: בוא נקריא את סעיף (3).

יואב קיש: "חלו נסיבות חריגות אחרות המחייבות זאת ובלבד שניתן אישור לכך מאת גורם מוסמך מחוזי ולעניין רשות רישוי - גורם מוסמך ארצי, מטעמים מיוחדים שיירשמו.

יואב קיש: לעניין זה גורם מוסמך מחוזי, העובד הבכיר ביותר".

יואב קיש: על זה אתה מדבר?

תומר חזות: כן.

יואב קיש: "באותו תחום.

יואב קיש: בתחום המחוז בו נמצא העסק שהסמיך גורם מוסמך ארצי לעניין זה".

תומר חזות: אני לא רוצה שזה יהיה מפקד המחוז שהוא העובד הבכיר ביותר אלא העובד הבכיר ביותר בתחום הזה.

יואב קיש: העובד הבכיר ביותר.

תומר חזות: לעניין בטיחות אש.

יואב קיש: שהעניין בתחום התמחותו.

יואב קיש: בסדר.

תומר חזות: עמוד 51, למעלה.

תומר חזות: לא.

תומר חזות: זה לא בירוק.

יואב קיש: יש עוד משהו בירוק?

תומר חזות: בעמוד 51 למטה, סעיף 22(ב).

תומר חזות: סעיף קטן (ב) וסעיף קטן (א), לדעתי יש כאן סתירה.

תומר חזות: יש יסוד סביר להניח, ובהמשך סעיף קטן (ב) שוב מחזיר אותנו למשפט פלילי.

יואב קיש: צו הפסקה שיפוטי, סעיף 22(ב).

יואב קיש: היה יסוד סביר להניח.

תומר חזות: נכון.

תומר חזות: הפתיח, היה יסוד סביר להניח.

יואב קיש: כי עסק טעון רישוי לפי חוק זה פועל בלא רישיון, היתר זמני או היתר מזורז או בניגוד לתנאים או בניגוד לחובה שנקבעה בתקנות לפי חוק זה.

יואב קיש: מה הבעיה?

תומר חזות: בסעיף קטן (ב) יש שוב ראיות לכאורה לביצוע העבירה.

תומר חזות: זה מחזיר אותנו לדין הפלילי.

תומר רוזנר: ראיות לכאורה יש גם ברמה המינהלית.

תומר חזות: אבל אלה ראיות לכאורה לביצוע עבירה.

תומר רוזנר: נכון.

תומר רוזנר: לביצוע מעשה.

תומר רוזנר: צודקים.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: יש עוד מישהו מהמשרדים שיש לו הערות?

יואב קיש: המשטרה?

טל ימיני: בעמוד 20, לגבי ההזמנה לשימוע.

טל ימיני: תיקון סעיף 7ג, סעיף 10 באמצע, (2)(א).

יואב קיש: פנה נותן אישור לרשות, כי בוטל רישיון.

יואב קיש: אמרנו שיפעל תוך 45 ימים.

טל ימיני: אנחנו מבקשים שזה יהיה 14 ימים.

שי עגמי ליבוביץ: עשינו שני שינויים.

שי עגמי ליבוביץ: האחד, שהיא לא תבטל אלא היא תודיע על מצב הדברים.

שי עגמי ליבוביץ: אם יש להם צרכים אחרים, יש צרכים אחרים.

טל ימיני: אני אסביר את ההיגיון.

טל ימיני: אם יש עסק שאנחנו מבקשים לבטל לו את הרישיון, יש סבירות לא מועטה שאנחנו גם נוציא לו צו סגירה.

טל ימיני: אם אני מוציא צו סגירה וצו הסגירה הוא ל-30 ימים במקסימום, ועל זה , כאשר הולכים לבית משפט, בטוח מקצרים את זה או במקרים רבים כי אנחנו מכירים את החיים, בזמן הזה, 21 ימים רק עד שקובעים את השימוע והעסק כבר נפתח מחדש.

טל ימיני: זה עסק שאנחנו מבקשים לבטל לו את הרישיון.

טל ימיני: זאת אומרת, יש בו סיכון.

טל ימיני: זה צעד קיצוני.

טל ימיני: אנחנו לא סתם מסתובבים ומחפשים לבטל רישיונות.

יואב קיש: למה הזזנו את זה מ-21 ימים ל-45 ימים?

לירון אדלר: כי כשזה לא צו הפסקה מינהלי, ההליך הזה יותר מורכב.

טל ימיני: למה זה מורכב להגיע לשימוע?

טל ימיני: לקבוע שימוע תוך12 ימים?

קריאה: ביטול רישיון זה לא דבר טריביאלי.

טל ימיני: אין בעיה, אבל לכנס את השימוע תוך 14 ימים.

טל ימיני: לזמן את השימוע תוך 14 ימים.

טל ימיני: זה סביר.

טל ימיני: לשם ההשוואה, אם אנחנו עכשיו מגיעים לדיסקוטק ביום שישי, במוצאי שבת, ביום ראשון או ביום שני הוא אצלנו בשימוע.

יואב קיש: למה הזזת את זה מ-21 ל-45 ימים?

שי עגמי ליבוביץ: זה היה בהתכתבויות וכנראה עכשיו יש מחשבה אחרת.

לירון אדלר: זה נכון לביטול רישיון.

לירון אדלר: כשרוצים לבטל רישיון ואין צו הפסקה מינהלי, ההליך הזה הוא הליך מורכב והגיוני שייקח הרבה זמן.

לירון אדלר: זה בסדר ה-45 ימים.

יואב קיש: אתם רוצים להפריד בין הדברים?

טל ימיני: 45 ימים לזמן שימוע?

לירון אדלר: לא לזמן שימוע.

לירון אדלר: הדיבור כאן היה על 45 ימים שתעדכן.

לירון אדלר: יכול להיות שכבר יצא שימוע.

תומר רוזנר: אם הוצאת צו הפסקה מינהלי במקביל לבקשה לביטול רישיון, תוך 14 ימים הם צריכים להודיע לך מה הם עושים.

תומר רוזנר: אם הם לא עושים כלום, אתה יכול לבטל את הרישיון.

קריאה: לא קשור לצו הפסקה מינהלי.

יואב קיש: יש שני סוגים של ביטול רישיון.

יואב קיש: זה דווקא רעיון טוב.

יואב קיש: שני כיוונים להפסקה של ביטול של רישיון.

יואב קיש: האחד, אירוע חמור שאתה רוצה להוציא אתו גם צו הפסקה מינהלי.

יואב קיש: אלה המקומות ש-45 ימים לא נותנים לך מענה.

יואב קיש: השני, שלא מדבר על צו הפסקה מינהלי, אולי על הפרות חוזרות ונשנות של איזה שהם ליקויים, דברים שאתם רוצים עדיין לבטל את הרישיון כי אי אפשר להתנהל בצורה הזאת עם אותו עסק והוא מפר את תנאי הרישיון שלו, אבל אתם עדיין לא בצו הפסקה מינהלי.

יואב קיש: אם אנחנו בהליך, נקרא לו המתון, אז נישאר במה שאמרנו עם נותני האישורים, 45 ימים.

דוד שטרית: אולי 30 ימים.

יואב קיש: 30 ימים.

יואב קיש: בסדר.

דוד שטרית: אם יש צורך כזה.

דוד שטרית: אחרי שאנחנו מחליטים על ביטול רישיון עסק, יש עוד 30 ימים.

דוד שטרית: אנחנו כבר מגיעים ל-51 ימים.

לירון אדלר: סעיף קטן (ד).

תומר רוזנר: אתה יכול בינתיים להוציא צו סגירה מינהלי.

קריאה: אבל הצו הוא ל-30 ימים.

יואב קיש: אם זה צו סגירה מינהלי, במקרים האלה, ההחלטה של רשות הרישוי צריכה להתקבל תוך 14 ימים.

יואב קיש: זה עונה לך על הצורך הדחוף?

קריאה: אם מוציאים צו מינהלי, מקסימום ל-30 ימים, הרשות תהיה מחויבת תך 14 ימים לומר לנו.

קריאה: נכון.

קריאה: אם היא לא אומרת לך, אתה יכול לעשות מה שאתה רוצה.

קריאה: אתה יכול לבטל את הצו.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: זה בסדר.

יואב קיש: את זה נכניס למסלול.

יואב קיש: אם יש צו הפסקה.

יואב קיש: זה הנושא הזה של הצו.

יואב קיש: אמרנו 14 ימים.

יואב קיש: אני דווקא רוצה להאריך במקרה השני כדי לאפשר לעסק להתארגן.

שי עגמי ליבוביץ: אבל יש כאן ניואנס.

שי עגמי ליבוביץ: בגלל שה-45 או ה-30 ימים האלה הם לא הימים שעד אליהם יבוטל הרישיון אלא הם הזמנים שבהם רשות הרישוי - - -

יואב קיש: צריכה לקבל את החלטתה.

שי עגמי ליבוביץ: מעדכנת את נותן האישור על מה שהיא עשתה עד כה.

שי עגמי ליבוביץ: לכן אם אני מקצר זמן, אני לא כל כך מודאג שכאילו יפעלו בגסות מול בעל העסק כי רק אחרי 30 ימים אני מעדכן את נותן האישור.

שי עגמי ליבוביץ: אני לא חייב שזה יבוטל.

שי עגמי ליבוביץ: משם נותן האישור יכול להחליט אם זה הגיוני מה שאמרו, ואם לא, הוא לוקח את המושכות אליו.

שי עגמי ליבוביץ: לכן אני חושב שיותר ראוי 45 ימים מאשר ימים.

שי עגמי ליבוביץ: אני לא חושש שאני מבטל באופן לא הגיוני.

יואב קיש: במקום 45 יהיו 30 ימים והוספנו את המסלול שאם יש צו מינהלי – 14 ימים.

מירה סלומון: אני מזכירה לוועדה שהתקבלה החלטה ששימועים צריכים להיות יחד עם נותן האישור.

מירה סלומון: 14 הימים שאנחנו צריכים לזמן שימוע, אנחנו מבקשים שיהיה ברור שנותן האישור מגיע.

יואב קיש: כשיש צו מינהלי, כולם צריכים להזדרז.

מירה סלומון: לא התווכחנו עם הנושא הזה אדוני.

מירה סלומון: אמרתי שנותן האישור יגיע לשימוע שאנחנו מזמנים בתוך 14 ימים.

טל ימיני: היה לא ברור לגבי מפרט אחיד.

טל ימיני: עסק מורכב, עמוד 29 באמצע, סעיף (ג).

טל ימיני: לא הייתה כאן הבהרה מה קורה במקרה שלי יש מפרט אחיד, ונניח לעוד רגולטור אחד, אבל בכללי לסוג העסק הזה אין מפרט אחיד מלא.

טל ימיני: האם אני מחויב לתוך סד הזמנים הזה או לא?

לירון אדלר: כל הסעיף הזה הוא ביחס לכל שר בנפרד.

טל ימיני: לי יש מפרטים אחידים בכל.

טל ימיני: נניח שיש מישהו אחר שאין לו מפרט כמו שהגנת הסביבה, המורכבים.

טל ימיני: בכללי אין לעסק הזה מפרט אחיד.

טל ימיני: האם אני מחויב לדבר הזה או לא?

שי עגמי ליבוביץ: זה נחשב שיש לו.

שי עגמי ליבוביץ: המשרד להגנת הסביבה בפטור, אז המשרד להגנת הסביבה נכנס לסעיף הזה.

שי עגמי ליבוביץ: המשטרה אמורה לכתוב מפרט והיא לא נכנס לסעיף הזה.

יואב קיש: כל אחד לעצמו בעניין הזה.

טל ימיני: רק רציתי לדעת היכן אנחנו עומדים.

טל ימיני: דיברנו קודם על הנושא של הקצין הנוסף או לא נוסף.

טל ימיני: אנחנו מבקשים בהקשר הזה.

יואב קיש: לא דן בזה.

טל ימיני: אפשר שאת ההשגה נעלה ל-60 ימים במקום 30 ימים כדי שנוכל לעמוד בזה.

טל ימיני: אנחנו לא רוצים להיכנס לגזרה שאנחנו לא יכולים לעמוד בה.

טל ימיני: כשהכול ייכנס, אני מחויב לטפל בהשגה תוך 30 ימים.

טל ימיני: זה כתוב בתקנות.

לירון אדלר: אז תעשו את זה בתקנות.

תומר רוזנר: תבקש מהתקנות שישנו את זה.

לירון אדלר: לא ניכנס לזה.

לירון אדלר: זה בתקנות.

תומר רוזנר: זה לא בחוק.

תומר רוזנר: זה נקבע בתקנות.

תומר רוזנר: תבקש משר הפנים לתקן.

טל ימיני: אתם יוצרים לי כאן בעיה ולמה שהוא יתקן לי אותה?

טל ימיני: תקנות רישוי עסקים.

יואב קיש: לא נכנס לזה עכשיו.

טל ימיני: הדבר האחרון, הנושא של כתב אישום.

טל ימיני: עמוד 49.

טל ימיני: סעיף (ב)(1), הצו לא יינתן אם הוגש לבית משפט.

יואב קיש: צו הפסקה מינהלי לפי סעיף קטן (א)(1).

יואב קיש: הצו לא יינתן.

יואב קיש: הוגש לבית המשפט כתב אישום או בקשה לצו הפסקה שיפוטי לפיט סעיף 22ב בעניין.

טל ימיני: כן.

טל ימיני: (א)(1) זה עסק בתקופה הראשונה שלו.

יואב קיש: אין לו רישיון.

טל ימיני: הוא פתח.

יואב קיש: הוא עובד אבל ללא רישיון עסק.

טל ימיני: עובד ללא רישיון.

אייל פורטל: למעשה הוא מעל 18 חודשים עובד ללא רישיון.

יואב קיש: לא מעל.

יואב קיש: עד 18 חודשים.

אייל פורטל: עד 18 חודשים הוא עובד ללא רישיון.

אייל פורטל: יוצא שאם אני אגיש כתב אישום, הוא יוכל להמשיך לעבוד דה פקטו ללא רישיון עד שאני אסיים את כתב האישום.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: תבקש מבית המשפט צו זמני להפסקת העיסוק.

טל ימיני: אמרתם שאי אפשר.

לירון אדלר: לא צו מינהלי.

תומר רוזנר: תבקש מבית המשפט במסגרת ההליך הפלילי צו.

תומר רוזנר: אתה יכול לבקש ממנו צו זמני.

לירון אדלר: כשזה בבית משפט, זה מתנהל בבית משפט.

לירון אדלר: לא תבוא הרשות תוך כדי משהו שמתנהל בבית המשפט ותהפוך אותו.

טל ימיני: אני לא מבקש צו מינהלי.

מאיה וינקלר: לפי הנוסח של הסעיף זה סותר.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: זה לא סותר.

לירון אדלר: צו מינהלי, הוא לא יכול.

יואב קיש: הסעיף מדבר על צו מינהלי.

תומר רוזנר: אני אסביר בצורה מאוד פשוטה.

תומר רוזנר: עסק שעובד פחות משנה וחצי, לכאורה אתם יכולים להוציא נגדו צו הפסקה מינהלי.

תומר רוזנר: אתם החלטתם להגיש כתב אישום, אתם לא יכולים להוציא צו הפסקה מינהלי ולא לבקש צו הפסקה שיפוטי שלא במסגרת כתב האישום.

תומר רוזנר: אם אתם רוצים צו הפסקה, אתם פונים לבית המשפט הפלילי שם הגשתם כתב אישום ומבקשים ממנו סעד זמני במסגרת ההליך הפלילי של צו הפסקה.

תומר רוזנר: זה המצב היום.

לירון אדלר: הרעיון בסעיף הזה הוא שמה שמתנהל בבית המשפט, מן הסתם לא תבוא פתאום בצורה מינהלית - - -

טל ימיני: לא ביקשתי מינהלי.

טל ימיני: לא ביקשנו סעד מינהלי.

הגר סלקטר: אם הוא מוציא צו הפסקה לפני שהוא הגיש כתב אישום.

יואב קיש: מה שאתה עושה היום.

יואב קיש: אתה מגיש.

לירון אדלר: קודם הוא מוציא צו הפסקה לפי השנה וחצי.

יואב קיש: משרד העבודה.

דוד שטרית: אני רוצה לחזור לעמוד 20, סעיף 7ג, סעיף קטן (ב).

דוד שטרית: כאשר הרשות המקומית מחליטה לא לבטל את רישיון העסק, נותן האישור יכול לבטל את רישיון העסק.

יואב קיש: נכון.

דוד שטרית: השאלה שלי.

דוד שטרית: התקיים שימוע ברשות המקומית אפילו בנוכחותנו והרשות המקומית החליטה לא לבטל.

דוד שטרית: אני כן רוצה לבטל.

יואב קיש: אתה יכול.

דוד שטרית: האם אני צריך לקיים שימוע?

יואב קיש: לא.

דוד שטרית: או אני יכול להסתמך על השימוע שנערך ברשות המקומית?

תומר רוזנר: על שני הדברים התשובה היא כן.

תומר רוזנר: אנחנו לא נכנסים לנושא השימוע בחוק, בכוונה.

תומר רוזנר: התשובה היא על פני הדברים כן כי אתה היית שותף לשימוע הזה.

תומר רוזנר: אתה היית שותף ושמעת את הדברים.

יואב קיש: אם לא היית, אתה חייב שימוע.

יואב קיש: אבל לא אם היית בשימוע ואתה סובר אחרת מהרשות.

יואב קיש: סיימנו עם המשרדים.

יואב קיש: אנחנו חייבים לעבור להוראות תחילה.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע מהשלטון המקומי ומנציגי הציבור שנוכחים כאן האם יש דברים משמעותיים מאוד שקשורים רק לנוסח הירוק שהם רוצים שנתייחס אליהם.

מירה סלומון: אחד לנוסח הירוק ואחד דבר שאדוני ביקש שנזכיר לו.

מירה סלומון: בנוסח הירוק, בעמוד 20.

מירה סלומון: דיברנו על הסוגיה של השימוע המשותף.

מירה סלומון: אנחנו לא הבנו את ההנחיה הסופית, את ההחלטה הסופית של הוועדה בעניין הזה.

מירה סלומון: למיטב ידיעתנו, בדיון הקודם דובר על כך שהשימוע שמתקיים לבקשת נותן אישור ברשות הרישוי ייעשה יחד עם נותן האישור שביקש את השימוע.

תומר רוזנר: אם הוא לא רוצה, שלא יבוא.

יואב קיש: אתם תעשו שימוע.

יואב קיש: תזמינו אותו.

יואב קיש: אם הוא לא יבוא, אני לא יכול עכשיו להיות הבייבי-סיטר שלו.

קריאה: כן, אבל הוא לא יכול לבטל לבד.

יואב קיש: אי אפשר כל דבר לעשות.

יואב קיש: לא רלוונטי.

יואב קיש: מה הנושא הבא?

מירה סלומון: ביחס לסעיף 7א בעמוד 16.

מירה סלומון: ביחס לסעיף שלא נעשה בו שינוי, שזה (ב)(2).

יואב קיש: לא.

יואב קיש: מה שלא עשינו שינוי, אני לא דן בו.

מירה סלומון: כמו שכבר אמרתי, אדוני ביקש שנזכיר לו בעניין של העברת בעלות.

יואב קיש: זה הנושא האחרון שיש לכם?

קריאה: יש עוד הוראות מעבר.

יואב קיש: על הוראות מעבר עוד לא התחלנו לדבר.

מירה סלומון: העברת בעלות, זה הנושא.

מירה סלומון: אדוני ביקש שנזכיר לו שהעברת בעלות צריכה להיות מוסדרת על ידי משרד הפנים, שאם לא, הדבר ייכנס בחקיקה ראשית.

יואב קיש: נכון.

מירה סלומון: הנה, אנחנו מזכירים לאדוני.

יואב קיש: בדיון הקודם העברת בעלות הוסדרה על ידי משרד הפנים, אם אני לא טועה.

שחר פרלמוטר: מנכ"ל המשרד ויושב ראש הוועדה הגיעו לסיכום והוועדה קיבלה את הסיכום הזה.

יואב קיש: הוקרא.

שחר פרלמוטר: שינוי הבעלות, הואיל ומוסדר היום בתקנות, יוסדר גם כן בתקנות על בסיס ההסכמה שהייתה.

יואב קיש: שר הפנים הסכים.

יואב קיש: הוא אמר.

יואב קיש: אתה זוכר?

שחר פרלמוטר: אני זוכר שהייתה הסכמה.

יואב קיש: אפילו זה כבר בא לידי ביטוי בוועדה המייעצת שלהם או מה שהיה שם, איזושהי החלטה.

שחר פרלמוטר: כן.

שחר פרלמוטר: בדיוק.

שחר פרלמוטר: הוועדה קיימה דיון.

יואב קיש: קיבלה את ההמלצה והשר קיבל את ההמלצה.

יואב קיש: שינוי בעלות, לא צריך להיכנס לחוק כי הוא כבר יוסדר.

יואב קיש: כל עוד יש התחייבות בתצהיר שאין שינוי בעסק, זה ימשיך.

לילך דחוח: כולל האישורים?

יואב קיש: לא, לא כולל האישורים.

יואב קיש: רק מי שיש לו רישיון.

יואב קיש: אני לא נכנס לשלבים.

יואב קיש: אם זה בשלבים, תעשו מחדש.

יואב קיש: כל האישורים של נותני האישורים והרישיון יישארו בתוקף.

יואב קיש: כשאת אומרת אישורים, זה למי שעוד אין רישיון והוא בהליך.

יואב קיש: זה לא.

יואב קיש: דברים מהותיים מאוד.

אהרון אליאס: עיריית חיפה.

אהרון אליאס: אני חוזר לעמוד 49.

אהרון אליאס: בהנחה שרשות מקומית הגישה בקשה לפי סעיף 22 לבית המשפט, אבל נניח, לצורך הדוגמה - - -

יואב קיש: איפה אתה בנוסח?

אהרון אליאס: בעמוד 49, צו הפסקה מינהלי.

אהרון אליאס: פסקה (ב).

אהרון אליאס: אנחנו הגשנו בקשה על פי סעיף 22 וכתוצאה מהפעילות מחליטה משטרת ישראל שהמקום ממש מסוכן והיא רוצה להוציא צו הפסקה מינהלי שלהם.

יואב קיש: על סכנה מיידית.

אהרון אליאס: על סכנה מיידית.

אהרון אליאס: במקרה הזה לא תהיה מניעה שהם יגישו למרות שאנחנו הגשנו.

יואב קיש: לא תהיה מניעה.

קריאה: זלא באותו עניין.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: נא להקריא את הוראות המעבר.

לילך דחוח: יהיה לנו זמן להעלות נושאים שדיברנו עליהם בדיון הקודם ואמרתם יקבלו ביטוי והם לא קיבלו ביטוי?

יואב קיש: כמה דברים כאלה יש לך?

לילך דחוח: כחמישה דברים.

יואב קיש: לא עכשיו.

רוני סורקיס: גם אני רוצה להתייחס.

יואב קיש: תגידו רק בנקודות ואנחנו לא נתייחס.

רוני סורקיס: (8)(ז), דוח ליקויים שניתן לעסק שכבר ניתן לו רישיון או היתר, יהווה דרישה לתיקון הליקויים.

רוני סורקיס: אנחנו דיברנו על כך שבעצם אנחנו נתבסס על זה כי בדוח תיקון הליקויים ובבקשה לתיקון הליקויים מטעם נותן אישור יכולות להיכנס דרישות חדשות.

תומר רוזנר: לא יכולות.

רוני סורקיס: זה לא מופיע כאן.

תומר רוזנר: זה מופיע.

תומר רוזנר: אחר כך אני אראה לך.

יואב קיש: לילך, יש לך נטייה כל פעם לבקש הבהרה על הבהרה על הבהרה.

יואב קיש: אני לא רוצה להיות שם.

לילך דחוח: אין בעיה.

לילך דחוח: אפשר לפתוח את הדיון הזה גם ביום שלישי.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני לא רוצה.

לילך דחוח: אם כן, אני רוצה להעלות את הדברים כי דיברנו על כך שאנחנו נדון בסעיף 29לד(ד)(1) עם ה-150,000 שקלים שזה קנס גבוה.

לילך דחוח: דיברנו על כך שהקנסות יועלו מ-75 ל-200.

תומר רוזנר: דנו והוועדה הכריעה.

יואב קיש: הוועדה הכריעה.

יואב קיש: הוועדה לא קיבלה את בקשתכם.

לילך דחוח: דיברנו על כך שעסקים שיש להם כבר רישיון ועכשיו, בעקבות המפרטים, יש שינוי.

יואב קיש: אלה הוראות מעבר.

לילך דחוח: דיברנו על אזהרה לפני מתן קנס.

יואב קיש: דיברנו על זה.

יואב קיש: זה לא יהיה בחוק.

לילך דחוח: בכלל קנסות לפי חוק רישוי עסקים, שתהיה אזהרה או התראה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: יש עוד נושאים?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: נא להקריא את הוראות המעבר.

לירון אדלר: עמוד 65, סעיף 26.

יואב קיש: אנחנו עכשיו מקריאים הכול ברצף ולא מפסיקים אותך עד שאת מסיימת את ההקראה.

לירון אדלר: 26.

לירון אדלר: הוספת סעיפים 45-50

44 יבוא: "45.

44 יבוא: פרסום ראשון של דרישות רשות הרישוי המקומית עד יום כ"ה בניסן התשע"ט (30 באפריל 2019), תפרסם רשות הרישוי המקומית כמשמעותה בסעיף 5(א)(1) את המסמכים, התנאים, ההחלטות וההוראות מטעמה, כאמור בסעיף 7ג3(א), באתר האינטרנט שלל רשות הרישוי המקומית".

44 יבוא: 46.

44 יבוא: חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 34 – תחילה)

יואב קיש: איך זה מסתדר עם הפרסום של רשות הרישוי עד 30 באפריל 2019?

לירון אדלר: כי הם גם היום אמורים לפרסם.

יואב קיש: נתנו להם יותר מדי זמן.

יואב קיש: תמשיכי.

לירון אדלר: ההצעה הממשלתית הייתה 45.

לירון אדלר: תחילתו של סעיף 20(א)(1) לחוק העיקרי כנוסחו בחוק זה – שמונה עשר חודשים מיום התחילה.

לירון אדלר: שר הפנים ידווח לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, מיום התחילה של חוק זה ועד תום ארבע שנים מיום התחילה, אחת לשנה, על יישומו של סעיף 20 כנוסחו בחוק זה.

לירון אדלר: זה הסעיף של צו הפסקה מינהלי על עסק שהוא בלי רישיון.

לירון אדלר: הממשלה תקבע את השר או השרים האחראים לפי הוראות סעיף 3(ג)(1) בתוך חצי שנה מיום פרסומו של חוק זה.

דוד ימין: פסקה (1) ו-(3).

דוד ימין: שינינו את זה שם.

לירון אדלר: ראש הממשלה אחראי ליישומו של סעיף זה ובכלל זה לנקיטת כל הפעולות הדרושות לקביעת שר או שרים כאמור בסעיף 3(ג)(1) או (3) וכן פעולות שיאפשרו הסמכת בעלי מקצוע לצורך יישום הוראות סעיף זה.

לירון אדלר: המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה ידווח לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת מדי חצי שנה מיום פרסומו של חוק זה על הפעולות שנקטו לצורך יישומו של סעיף זה.

לירון אדלר: אני רק אומר שבדרך כלל לא המשרד הוא אחראי אלא השר או מי שעומד בראשו ולכן כתבנו ראש הממשלה.

יואב קיש: אתם רציתם להוסיף לסעיף הזה נוסח.

רועי הראל: כן.

רועי הראל: רק על זה.

רועי הראל: ראש הממשלה אחראי לנקיטת כל הפעולות הדרושות לקביעת שר כאמור בסעיף.

רועי הראל: ברגע שהוא ממנה את השרים, השרים הם אמורים ליישם את זה ולא הוא.

יואב קיש: נראה לי הגיוני.

יואב קיש: תקריא שוב את הסעיף.

עמיחי פישר: ראש הממשלה אחראי לנקיטת כל הפעולות.

יואב קיש: לא ליישומו של סעיף זה אלא לנקיטת כל הפעולות.

עמיחי פישר: למחוק "ליישומו של סעיף זה ובכלל זה".

עמיחי פישר: לנקיטת כל הפעולות הדרושות לקביעת שר או שרים כאמור בסעיף 3(ג)(1).

עמיחי פישר: בלי ההמשך.

דוד ימין: גם סעיף (3).

טליה לוי: וכן פעולות שיאפשרו הסמכת בעלי מקצוע, נמחק?

עמיחי פישר: זה נמחק.

יואב קיש: למה?

עמיחי פישר: כי זה (1) או (3).

עמיחי פישר: ברגע שאתה ממנה את (3), ה-(3) אחראי על מה שכתוב כאן.

עמיחי פישר: הוא זה שמסמיך את בעלי המקצוע.

לירון אדלר: זה נכון, אבל בגלל שכל הנושא הוא שאין בעלי מקצוע בתחום הבטיחות.

לירון אדלר: זה לב העניין.

יואב קיש: תשאיר את זה.

יואב קיש: אני משאיר את זה.

טליה לוי: הוא לא צריך לעשות את החוק.

טליה לוי: הוא רק צריך לנקוט את הפעולות שיאפשרו.

יואב קיש: זה היינו הך.

יואב קיש: הורדתי את היישום.

יואב קיש: הוא נוקט את היישום.

טליה לוי: אני מבקשת שיתווסף הסמכה או הרשאה כי אמרנו את זה גם בהתחלה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: נגמר הדיון.

יואב קיש: משרד ראש הממשלה, מספיק.

יואב קיש: תמשיכי להקריא.

לירון אדלר: יכול להיות שצריך לשנות את זה כי שינינו.

יואב קיש: נכון.

לירון אדלר: 47.

לירון אדלר: תחולה החל מיום התחילה –

לירון אדלר: 47א.

לירון אדלר: (א) הוראות סעיף 7א1 לא יחולו על צו הראשון שיפורסם לפי הוראות סעיפים 6א1 ו-6א3 כנוסחם בחוק זה, ובכלל זה על עניינים אחרים שנקבעו באותו הצו, והנלווים לקביעת הליכי הרישוי שיחולו על סוגי עסקים, לפי הוראות אותם סעיפים.

לירון אדלר: 48.

לירון אדלר: הוראות מעבר בתקופה של שלוש שנים מיום שפורסם מפרט אחיד לגבי סוג עסק מסוים -

לירון אדלר: הוראות פסקה (4) שבסעיף 6א2(א) לחוק רישוי עסקים, כפי שהוחלו על עסקים בלא אישור בסעיף 6א(א1)(2) ועל רישוי על יסוד תצהיר בסעיף 6א3(ו)(3) לחוק האמור, כנוסחו בחוק זה, יחולו לגבי אותו סוג עסק רק על הרשעה בשל עיסוק בלא רישיון או היתר זמני בעסק טעון רישוי.

לירון אדלר: 49.

לירון אדלר: חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 27) – תחילה וכניסה לתוקף של תקנות והוראות מעבר

לירון אדלר: אני רק מבהירה שהכוונה כאן לתקנות, להוראות התקנות הכלליות של רישוי עסקים שהותקנו מכוח תיקון 27.

לירון אדלר: נסביר את זה בהמשך.

לירון אדלר: 50.

לירון אדלר: הוראות לעניין פרסום מפרטים אחידים

לירון אדלר: (2) עד תום ארבע שנים מיום התחילה, יפרסם המנהל הכללי של משרד הפנים, הודעה ברשומות על השלמת המפרטים האחידים של פריטי הרישוי שאינם מנויים בפסקה (1).

לירון אדלר: זאת אותה הוראה שקראנו קודם לגבי הפרסום של הרשות המקומית.

לירון אדלר: נקבע בצו כי לגבי סוג עסק מסוים יש לפרסם מפרט אחיד, ועד תום המועדים הקבועים בפסקאות (1) או (2), לא השלימו כל נותני האישור שאותו סוג עסק נקבע כטעון רישוי בהתייעצות עמם, את הכנת המפרט האחיד לאותו עסק, יפורסם מפרט אחיד הכולל את התנאים שקבעו נותני האישור שהשלימו את הכנת המפרט האחיד מטעמם עד תום המועדים כאמור, ותפורסם הודעה ברשומות לגבי פרסום המפרט כאמור, בדרך הקבועה בחוק זה.

לירון אדלר: 27.

לירון אדלר: תיקון התוספת בתוספת, במקום "תוספת" יבוא "תוספת ראשונה".

לירון אדלר: 28.

לירון אדלר: הוספת תוספת שנייה ותוספת שלישית

הראשונה יבוא: "תוספת שנייה (סעיף 29יט(א)) תוספת שלישית (סעיף 29יט(ב))

יואב קיש: סיימנו להקריא.

תומר רוזנר: סיימנו את הקראת החוק.

יואב קיש: תכף נדון על הוראות תחילה והוראות מעבר.

יואב קיש: יש לנו נושאים שאמרנו שנשארו פתוחים.

יואב קיש: אלה האטליזים, המשטרה עם ההגדרות של מסעדה ופאב ואולם.

יואב קיש: הגדרות ומשך הזמן, מה שאמרנו 10 שנים.

יואב קיש: משרד המשפטים, סעיף על התוספת של ביקורת שיפוטית.

יואב קיש: יש עוד דברים שאמרנו?

יואב קיש: מלונות, נסגר.

תומר רוזנר: פנתה אלי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (פלילי) בנושא של מה שהחרגנו, חוקי העזר , וביקשה לחשוב על זה.

תומר רוזנר: היא פנתה אלי באופן אישי.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: נחשוב על זה ביום שלישי.

נטע דרורי: גם המנכ"ל שלנו ביקש.

נטע דרורי: את הנושא של ההחרגה.

יואב קיש: התקנות.

יואב קיש: הוא אולי רוצה להביא משהו כבר עכשיו ונוכל להתייחס אליו.

נטע דרורי: כן.

נטע דרורי: הוא רוצה את הרשימה של העסקים המוחרגים.

יואב קיש: הוא יכול להביא ואנחנו נסתכל על זה.

יואב קיש: אני לא בטוח שנספיק לבחון.

יואב קיש: שישלח ביום ראשון כדי שנוכל לראות את זה.

יואב קיש: הגדרה של A.

מירה סלומון: גם הגדרה של מסעדה ופאב.

יואב קיש: זה אמרתי.

יואב קיש: מה עוד?

תומר חזות: נושא הנגישות.

יואב קיש: נגישות, סגרנו.

יואב קיש: הפכנו את העניין שזה משרד המשפטים ולא משרד הפנים.

יואב קיש: הורדנו עבודה ממשרד הפנים.

תומר רוזנר: הוא צריך להסכים.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: הוא צריך להסכים.

יואב קיש: מצד שני, כל מה שבתצהיר, לא יהיה מחויב בנתינת אישורף.

תומר רוזנר: חוות דעת.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: לכן יש כאן גם השפעה.

לירון אדלר: צריך למחוק את הצו הראשון.

יואב קיש: לדעתי אפשר למחוק, אבל תכף נגיע לזה, כשנעבור על זה.

יואב קיש: תכף נדבר על מה שהקראת.

יואב קיש: תכף נדבר על נושא הנגישות ולוחות הזמנים.

יואב קיש: אם זה ברמה של דברים שהוגדרו והובהרו, הכול בסדר.

יואב קיש: כאן היו הרבה שינויים מהנוסח הקודם ולכן רצינו לעשות יישור קו.

יואב קיש: בזה סיימנו.

יואב קיש: אני אומר לפרוטוקול, לכל חברי הכנסת וגם משרדים אם ירצו, הסתייגויות עד יום שני בשעה 12:00 בצהרים.

יואב קיש: ביום שלישי יהיה דיון אחרון ויתכן שגם תהיה הצבעה בוועדה על הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יואב קיש: אני ארצה להעביר את זה למליאה ביום שני הבא להצבעה.

יואב קיש: אני ביקשתי עוד שני דברים שאני מוודא.

יואב קיש: משרד הפנים, כל השינויים שעשינו עם חוה ושהגדרנו, אני רוצה את זה מוסדר במסמך ושזה יהיה סגור.

יואב קיש: נושא שני, ביקשתי ממשרד ראש הממשלה, מה שאתם קבעתם בצו של הממשלה לגבי המסלולים והשנים, גם כן, להביא את זה כנקודת פתיחה שנתייחס אליה.

עמיר יצחקי: היו לנו עוד כל מיני סיכומים שקשורים לצו.

יואב קיש: איזה דברים?

עמיר יצחקי: דברים שקשורים לפטור ממפרט.

עמיר יצחקי: היו לנו סיכומים גם עם חוה וגם עם שי.

עמיר יצחקי: אם פותחים, צריך לפתוח את הכול.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: אני לא רוצה שיהיו הפתעות.

יואב קיש: יש דברים שלא סוכמו בממשלה?

עמיחי פישר: היו דיונים שלא היו חלק מהממשלה.

עמיחי פישר: היו דיונים בנפרד.

עמיחי פישר: בהחלטת הממשלה יש סעיף שאומר שיהיו על זה דיונים.

עמיחי פישר: עשינו על זה דיונים ואתה עכשיו לא יכול לומר לי שזה בעבודה שוטפת.

עמיחי פישר: זה היה כחלק מהחלטת הממשלה.

יואב קיש: אם בהחלטת הממשלה לא נאמר משהו חותך ממש ונאמר שיהיו על זה דיונים, אז יהיו על זה דיונים.

יואב קיש: אני לא יכול להיכנס לזה.

עמיחי פישר: היו על זה דיונים.

יואב קיש: יש החלטה?

תומר רוזנר: יש סיכום?

עמיחי פישר: יש סיכומים.

עמיחי פישר: כן.

יואב קיש: נא להציג את הסיכומים האלה.

יואב קיש: היכן שיש סיכום, הוא יוצג.

יואב קיש: אני מבקש עוד דבר אחד שלא דיברנו עליו קודם.

יואב קיש: תומר, אני מבקש ששר הפנים ידווח לוועדת הפנים על ההתקדמות ויישום החוק תוך שנה מיום פרסומו, כדי לראות היכן אנחנו עומדים.

יואב קיש: לפחות בוא נדע על כך שאנחנו לא מצליחים ברפורמה כי המשרדים לא מקבלים תקציב למשל או אין להם כוח אדם.

לירון אדלר: תוך שנה מיום פרסומו, אתה רוצה לדווח על היישום?

יואב קיש: כן.

יואב קיש: אלה הדברים שאני משאיר ליום שלישי.

יואב קיש: מישהו רוצה לומר משהו ששכחנו ליום שלישי?

יואב קיש: לא.

דוד ימין: השאלה אם אנחנו אומרים שראש הממשלה גם ממנה שר וגם אחראי שהשר יעשה את העבודה שלו.

דוד ימין: זה לא נכתב אי פעם בחוק.

יואב קיש: אתה מדבר על התקנות.

דוד ימין: לא.

תומר רוזנר: הוא לא ממנה שר.

תומר רוזנר: הממשלה ממנה שר.

דוד ימין: לכתוב מפורשות בחוק שהוא גם אחראי על כך שהשר יעשה את העבודה שלו?

יואב קיש: אני מוכן לדון על זה ביום שלישי.

יואב קיש: תגיעו להסכמה.

עמיר יצחקי: מה עם הערות על מה שהוקרא עכשיו?

יואב קיש: עכשיו מדברים.

יואב קיש: הוראות מעבר.

תומר רוזנר: קודם כל נסביר.

לירון אדלר: כל החוק – כולל תכנון ובנייה, נגישות וכולי - כמו שהוא כתוב כרגע אמור להיכנס לתוקף, כרגע, לפי מה שכתוב בנוסח, ב-1 בינואר 2019.

לירון אדלר: המסלולים המזורזים מתחילים להיכנס אליהם בצורה הדרגתית.

לירון אדלר: על עסק שפורסם לגביו מפרט, אפשר כבר להגיש לגביו בקשות במסלולים המזורזים.

לירון אדלר: אלה הוראות התחולה.

לירון אדלר: עד שלא פורסם מפרט, עדיין אפשר להגיש בקשות רגילות לרישיון עסק.

לירון אדלר: מרגע שפורסם מפרט, אפשר להגיש רק מה שנקבע בצו כמסלול מזורז.

לירון אדלר: מהרגע שפורסם מפרט, אפשר רק להגיש במסלולים המזורזים.

לירון אדלר: כל עוד לא פורסם מפרט, מגישים בקשה רגילה לרישיון עסק.

יואב קיש: אבל יש איזשהו זמן שאם לא הגישו מפרט.

לירון אדלר: רגע.

לירון אדלר: זה דבר ראשון.

לירון אדלר: אחר כך יש כאן סעיף שמדבר על כל הנושא הזה של ההחמרות בצו שצריכות להגיע לאישור הוועדה.

לירון אדלר: זה לא חל על הצו הראשון שיוציאו כדי ליישם את החוק.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: זה מה שאמרנו לעבור דרך הוועדה המייעצת?

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: הוועדה שלנו.

תומר רוזנר: ועדת הפנים.

תומר רוזנר: הצו הראשון שיפורסם לפי הסיכומים וכל ההסכמות לא יבוא לאישור הוועדה.

תומר רוזנר: אנחנו מצלמים מצב קיים בכפוף לשינויים שהוועדה ביקשה.

לירון אדלר: הוראות מעבר שכתובות כאן, לגבי הנושא של הסייגים של סעיף 6א2, כל העסקים שלא יכולים לגשת למסלולים המזורזים אם הם כבר היום עובדים בלי רישיון וכל מיני דברים כאלה, כדי לאפשר בעצם בתקופה הזאת, בתקופה של שלוש שנים כל פעם מיום שפורסם מפרט, יהיו שלוש שנים שמאפשרות לעסקים שעובדים היום בלי רישיון להסדיר את עצמם בהיתר מזורז.

לירון אדלר: למרות שהם עובדים היום בלי רישיון, הם יוכלו לגשת להיתר מזורז וזה באמת כדי לאפשר לכמה שיותר עסקים להיכנס למסלול.

יואב קיש: זה אומר שמי שאין לו רישיון עסק היום, ולפי ההגדרה אסור לו להגיש, אנחנו עושים הלבנה של שלוש שנים.

תומר רוזנר: נכון.

יואב קיש: הגיוני.

לירון אדלר: כל פעם מיום שפורסם מפרט לאותו סוג עסק.

לירון אדלר: מרכז השלטון המקומי, הבנתם את זה?

מירה סלומון: למדנו את זה לעומק.

לירון אדלר: יש כאן עוד הוראה שגם אפשר להגיש היתר מזורז.

לירון אדלר: יש שם גם סייג על הרשעה.

לירון אדלר: גם ההרשעה תהיה רק אם הוא הורשע על עיסוק בלי רישיון.

לירון אדלר: אם הוא הורשע ממש על עיסוק בלי רישיון, הוא לא יוכל לבוא להיתר מזורז, אבל הוא הוא הורשע על הפרת תנאי או דברים כאלה, באופן עקרוני הוא כן יוכל להיכנס להיתר המזורז.

טל ימיני: אם הוא עכשיו בהליך?

לירון אדלר: אין כאן התייחסות לזה.

טל ימיני: יש נגדו כתב אישום והוא ממתין.

לירון אדלר: יש כאן התייחסות רק למי שעובד היום בלי רישיון.

יואב קיש: מי שיש נגדו הליך פלילי, לא יוכל לבקש.

לירון אדלר: לגבי סעיף 49.

לירון אדלר: תיקון 27 הוא בעצם התיקון של הרפורמה הקודמת.

לירון אדלר: עמוד 68 למעלה.

לירון אדלר: כל ההוראות של החוק של הרפורמה הקודמת, נקבעה בהן הוראת תחילה שאמרה שכל החוק יתחיל רק לגבי מה שפורסם לגביו מפרט.

לירון אדלר: היות עד היום פורסמו רק 11 מפרטים, כאילו כל ההוראות הקודמות עוד לא בתוקף.

לירון אדלר: ולכן, כדי שנוכל לתקן אותן ונוכל להתייחס אליהן, אנחנו אומרים שכל מה שלא נכנס לתוקף עד יום פרסומו של חוק זה, ביום פרסומו של חוק זה נכנס לתוקף.

לירון אדלר: גם הוראות החוק וגם הוראות תקנות רישוי עסקים, הוראות כלליות.

לירון אדלר: כל ההוראות האלה, כולן יהיו בתוקף מלא מיום פרסומו של החוק.

לירון אדלר: היות שלפי תיקון 27 כבר ניתן לתת היתר מזורז, עסק שכבר נתנו לו היתר מזורז לפי 27, יראו אותו מיום התחילה כאילו קיבל היתר מזורז לפי החוק הזה וזה יהיה לו למשך שנה.

לירון אדלר: אחרי שנה הוא יקבל רישיון קבוע אלא אם כן סירבו או ביטלו.

לירון אדלר: סעיף 50.

לירון אדלר: כדי לחייב את פרסום המפרטים האחידים בצורה כמה שיותר מהירה, אנחנו הצענו לקבוע כאן שתי פעימות.

תומר רוזנר: בהתאם להחלטות הממשלה.

לירון אדלר: בהתאם להחלטות הממשלה בעניין.

לירון אדלר: עד תום שנתיים מיום התחילה, זאת אומרת, מה-1 בינואר 2019 ועוד שנתיים, צריכים לפרסם את כל המפרטים לגבי עסקים שהם בנספח ו' ונספח ז' להחלטת הממשלה שדיברה על רישוי עסקים דיפרנציאלי.

לירון אדלר: אלה כל העסקים הנפוצים.

יואב קיש: ואם לא פורסם?

לירון אדלר: כמובן שאפשר לפרסם במהלך השנתיים, אמורים לפרסם עוד מפרט ועוד מפרט ולהתחיל בהדרגה אבל הזמן המקסימלי הוא לשנתיים ועד ארבע שנים כל המפרטים האחרים.

לירון אדלר: רשות הרישוי צריכה לפרסם את התנאים שלה עד התאריך שכתוב.

מירה סלומון: התנאים שלה רק ביחס למפרטים שכבר נכנסו.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: לגבי כל מה שהיא צריכה לפרסם.

מירה סלומון: איך אנחנו יכולים לעשות את זה?

תומר רוזנר: החובה לפרסם קיימת בתיקן מספר 27.

תומר רוזנר: זאת לא חובה חדשה.

יואב קיש: כבר עשיתם את העבודה הזאת.

תומר רוזנר: הם הפרו את החוק.

מירה סלומון: לא.

מירה סלומון: אנחנו לא עשינו את העבודה.

מירה סלומון: עד עכשיו יש 11 מפרטים אחידים.

מירה סלומון: לפי מה שהיה עד עכשיו ההסדר, כל עוד לא נכנס מפרט אחיד של נותני אישורים, אנחנו לא היינו צריכים לקבוע את כל התנאים וההסדרים והדברים שקשורים לרשות המקומית.

מירה סלומון: יש בזה גם הגיון.

מירה סלומון: אם אנחנו התחנה האחרונה, אחרי שנותני האישורים נתנו את כל האישורים, אנחנו לא צריכים לפרסם משהו שאחר כך יעמוד בסתירה למפרט אחיד של נותני אישורים.

מירה סלומון: לומר עד ה-30 באפריל 2019 שאנחנו צריכים עכשיו ביחס ל-200 פריטים?

שי עגמי ליבוביץ: נשמע הגיוני, אבל שאלה.

שי עגמי ליבוביץ: להבנתי המפרט שלכם הוא לא כל מפרט, הוא לא לפי כל פריט.

שי עגמי ליבוביץ: יש לכם מפרט רשותי עקרוני שנוגע לחניות, לפינוי פסולת, לדברים עירוניים שהם לא כמו מפרט ספציפי.

שי עגמי ליבוביץ: זאת כל מדיניות.

איילה וסרמן: אני רוצה להבין איך זה עומד ביחס לארבע שנים.

איילה וסרמן: 30 באפריל 2019, אבל עוד שנתיים ועוד שנתיים ואולי גם עוד שנתיים.

יואב קיש: התנאים שלכם לא תלויים פר פריט.

איילה וסרמן: אני מבקשת, בואו נעבוד בהלימה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: לירון, תמשיכי.

לירון אדלר: מה שקבענו כאן זה שאם לא עומדים במועד הזה, בעצם אי אפשר יהיה אחר כך לדרוש – כמובן שאלה עסקים שאמור להיות להם מפרט אחיד ואם לא נקבע מפרט אחיד במועד – אי אפשר יהיה לדרוש תנאים ברישיון אם הם לא נקבעו במפרט האחיד אלא אם כן הם קבועים בתקנות או בחוק.

לירון אדלר: מה שהיה אמור להיות במפרט האחיד ולא נקבע, אי אפשר יהיה לדרוש אותו.

לירון אדלר: כדי לתת כאן מענה, פתח מילוי לדברים שלא הספיקו, יש כאן אפשרות לשר הפנים, בהסכמת נותן האישור הרלוונטי, לקבוע צו שיהיה באישור ועדת הפנים ובאישור הכנסת שדוחה את המועדים בעוד שנתיים לכל היותר ובלבד שתחילת המועד לא תעלה כל פעם על שנה.

יואב קיש: זה בגדול.

יואב קיש: כמה דברים לגבי זה.

יואב קיש: אנחנו לא נתחיל כאן דיון ארוך בנושא הזה.

יואב קיש: אנחנו נשלים את הדיון עצמו ביום שלישי.

יואב קיש: יש לנו ביום שלישי כמה שעות עבודה?

יואב קיש: מ-1:00 עד 4:00.

יואב קיש: אנחנו מעריכים את סיום העבודה על החוק בכשלוש שעות דיון.

יואב קיש: אני מאמין שיש עוד זמן, וזה כולל ההצבעות וההסתייגויות במידה ויהיו.

יואב קיש: אמרתי שההסתייגויות יוגשו עד יום שני בשעה 12:00.

יואב קיש: הנמקת הסתייגויות ביום שלישי.

יואב קיש: מי שלא יבוא לנמק את ההסתייגויות שלו, ההסתייגות לא עומדת לו.

יואב קיש: זה בעיקר לחברי הכנסת.

קריאה: אבל הסתייגויות של שרים?

תומר רוזנר: לחברי הכנסת, האם אתה תאפשר הסתייגויות בכתב או רק מי שינמק הסתייגות בוועדה?

יואב קיש: אני מחייב אותם לבוא.

תומר רוזנר: מחייב לבוא ולנמק.

יואב קיש: ודאי.

יואב קיש: יכול להיות שאני מצביע.

יואב קיש: אני צריך להצביע על ההסתייגויות.

יואב קיש: אם הם לא כאן, ההסתייגות לא תעלה.

תומר רוזנר: צריך להודיע להם את זה.

יואב קיש: תודיעי לחברי הכנסת.

יואב קיש: גם להעביר בכתב.

יואב קיש: מי שלא יבוא לנמק את ההסתייגויות שלו ביום שלישי, ההסתייגויות שלו לא יהיו.

יואב קיש: הם צריכים להגיש את ההסתייגויות בכתב עד יום שני בשעה 12:00.

תומר רוזנר: לאה, תשימי בסדר היום של יום שלישי גם את ההצעה של חבר הכנסת פולקמן.

יואב קיש: למיזוג.

יואב קיש: לגבי לוחות הזמנים.

יואב קיש: יהיו מספר תאריכים שייקבעו.

יואב קיש: תאריך אחד הוא כניסה של הרפורמה לתוקף וכרגע כתוב כאן 1 בינואר 2019 כאשר המשמעות של זה בעיקר היא הדברים שמבחינת היערכות המשרדים והרשויות, הם יכולים להיכנס מיידית.

יואב קיש: למשל, תכנון ובנייה, ההקלות שנתנו בתכנון ובנייה.

יואב קיש: אין סיבה לעכב אותם.

יואב קיש: נוח להכניס אותם בשימושים חורגים שדיברנו וכל הדברים האלה.

יואב קיש: מן הראוי שהם ייכנסו כמה שיותר מוקדם.

יואב קיש: עכשיו אני הולך לבנות מדרוג בהתאם למשימות העבודה הנדרשות, למשל, נגישות.

יואב קיש: לפני שעשינו את השינוי, ההיפוך, חשבנו שנגישות יהיה נושא מאוד מורכב, אולי נצטרך לפצל או יגרום לנו לדחות את הכניסה של החוק.

יואב קיש: דיברתי על זה עם שר הפנים.

יואב קיש: כרגע, צריך עוד לבדוק את זה סופית, אני לא רואה סיבה לדחות את הכניסה גם בנושא נגישות.

יואב קיש: אם תגידו שעדיין כן, נבחן כל דבר לגופו.

יואב קיש: אולי נדחה בכמה חודשים.

יואב קיש: הכוונה שלי היא לייצר מצב שמה שמעכב בעיקר את העניין זאת ההחלטה מתי המסלולים נכנסים לתוקף.

תומר רוזנר: מתי מתפרסם הצו של שר הפנים והתקנות המלוות.

יואב קיש: הצו והתקנות והמסלולים.

יואב קיש: מה לוחות הזמנים שנראים לכם?

יואב קיש: אני רוצה לשמוע את משרד הפנים.

יואב קיש: שים את הנגישות בצד.

שחר פרלמוטר: לפי מה שנמסר לנו, הסיכום המקצועי הוא ה-1 באפריל.

שחר פרלמוטר: זה מועד התחילה.

יואב קיש: אני מפרק את זה.

יואב קיש: יכול להיות שב-1 בינואר הדברים האלה וב-1 באפריל יפורסם הצו.

יואב קיש: לכן זוהי הכוונה גם לגבי הרשות המקומית והמחויבות שלה.

יואב קיש: אנחנו נבחן.

יואב קיש: משרד ראש הממשלה, אני מבקש שתבדקו ומשרד הפנים עם הרשויות.

יואב קיש: אמרתם דבר נכון.

יואב קיש: אמרתם מצד אחד אתם לא צריכים להיערך לכל סוג מפרט אלא משהו יותר גלובלי והתייחסות כללית, אבל אם אתם צריכים עוד כמה חודשים – כך שזה יהיה ב-1 באפריל ולא ב-1 בינואר – אפשר יהיה לתת לכם.

שי עגמי ליבוביץ: לא הבנתי מה התאריך לגבי התקנות.

לירון אדלר: הצו יהיה ב-1 באפריל.

תומר רוזנר: עד ה-1 באפריל.

ניר קפלן: הצו בחודש אפריל?

ניר קפלן: תוקף העסקים הוא רק בחודש אפריל 2019?

ניר קפלן: עוד שנה?

קריאה: זה בשימוע ציבורי.

ניר קפלן: אבל זה כבר הסתיים כאן.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: יש להם בחירות ברשויות המקומיות וזה מעסיק את החבר'ה האלה עד אוקטובר-נובמבר.

מירה סלומון: זה לא שייך לצו של השר.

מירה סלומון: יש את המפרטים שלנו.

יואב קיש: יש להם עבודה במשרד הפנים על בחירות מקומיות שזה גורר עומס רב.

יואב קיש: אם היו לנו עכשיו חמישה חודשי עבודה, הייתי סוגר את הכול ב-1 בינואר אבל כמו שאתם מבינים, אנחנו יוצאים עוד מעט לקיץ, לחגים, לבחירות ובעצם זמן העבודה האפקטיבי שיהיה להם, אני אומר לכם את זה מהשיחה שלי עם השר, הוא מחודש נובמבר והלאה.

יואב קיש: הם לא יספיקו.

איילה וסרמן: השנים, זה לא ייפתח.

איילה וסרמן: נכון?

יואב קיש: זה סוכם.

יואב קיש: לא יהיה בדיון.

יואב קיש: לא ייכנס עד ה-1 באפריל.

מירה סלומון: אולי כדאי להכניס את זה כ- - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: חברים, אני רוצה לומר לכם קודם כל תודה לכל מי שהגיע לכאן ועל ההשתתפות לכל אורך הוועדה.

יואב קיש: אנחנו מתכנסים ביום שלישי לסיים על פי הדברים שאמרתי ונדבר גם על לוחות הזמנים.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: הישיבה נעולה.