הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 157, 2018-12-17 14:06

ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את דיון הוועדה לפניות הציבור בעניין הרחבת רפורמת הר-קו לגוש דן והפסקת טעינת כרטיסי רב-קו אצל נהגי האוטובוסים, עובדה שבירושלים זה כבר קורה אבל בגוש דן זה משהו חדש.

ישראל אייכלר: זה דיון מעקב.

ישראל אייכלר: קיימנו כבר דיונים בנושא הרב-קו גם ב-19.2.2018 וגם ב-4.2018.

ישראל אייכלר: האמת היא שהנושא של הרב-קו, כבר הגשתי הצעת חוק בנושא הרב-קו לפני שנים.

ישראל אייכלר: זה כבר עבר בקריאה טרומית והיה בוועדת הכלכלה, עבר גם קריאה ראשונה, ובוועדת הכלכלה צירפו את זה להצעת חוק ממשלתית שהפכה להפעיל את מרכז השירות של משרד התחבורה.

ישראל אייכלר: אולי מנהל אגף כלכלה ברשות לתחבורה ציבורית יספר לנו.

ישראל אייכלר: אולי תספר לנו במשך הדיון איך מרכז השירות הזה כבר עובד, לא עובד או מה הוא כן עושה, מה הוא לא עושה.

ישראל אייכלר: אנחנו מתמקדים היום בפניות הציבור.

ישראל אייכלר: קיבלנו עשרות פניות שמלינים כי השינוי בגוש דן מקשה על הנוסעים.

ישראל אייכלר: יש הרבה נוסעים שיורדים מהתחבורה הציבורית, יש להם הרבה סיבות לא להשתמש בזה, אבל הסיבה של הרב-קו שאי-אפשר לשלם לנהג, יוצר שאלות.

ישראל אייכלר: מה קורה עם נוסע שאין לו כרטיס טעון?

ישראל אייכלר: מה קורה עם נוסע מזדמן?

ישראל אייכלר: איפה זכויות האדם לנסוע באוטובוס לא בתנאים שקובעים לו מראש שהוא צריך שיהיה לו כרטיס?

ישראל אייכלר: הייתה בקשה, הרבה פעמים כבר החלטות של הוועדה לתת אפשרות לעליה מכל הדלתות, לפחות בירושלים שכבר חודשים ארוכים אדם לא יכול לקנות כרטיס אצל הנהג, ושלא ייווצר פקק לא אצל הנהג ולא אצל הנהגים שבאים אחריו.

ישראל אייכלר: אני ארצה לשמוע גם מה קורה עם הדלתות הפתוחות, מה עם המדיניות?

ישראל אייכלר: מצד אחד מבשרים לנו, אוטובוסים שכולם יכולים לעלות.

ישראל אייכלר: מי היום ממונה במשרד התחבורה על התחבורה הציבורית?

קריאה: קרן.

ישראל אייכלר: המנכ"לית.

רן שדמי: אמור להיכנס בקרוב מנהל רשות חדש, אמיר אסרף.

ישראל אייכלר: יש לו ניסיון בעניין התחבורה הציבורית?

רן שדמי: הוא היה לפני כעשר שנים רכז תחבורה באגף תקציבים.

רן שדמי: בשנים האחרונות הוא עבד בנתיבי ישראל, לאחרונה סמנכ"ל כספים של נתיבי ישראל והוא אמור להיכנס אי שם במחצית השנייה של ינואר לתפקיד מנהל הרשות.

ישראל אייכלר: נברך אותו בהצלחה כי הנושא הזה של עליה מכל הדלתות הוא מאוד חשוב דווקא עכשיו כשהנהג לא צריך לזהות כל נוסע ולבדוק לו את הכרטיס.

ישראל אייכלר: ביקשנו שגם תהיה אפשרות להטעין את כרטיסי הרב-קו בקופות כאלה באוטובוסים עצמם.

ישראל אייכלר: מה נעשה בעניין, מה התקדם?

ישראל אייכלר: יש הרבה פניות בעניין זכאות להנחות ללא רב-קו אישי.

ישראל אייכלר: מה עושים עם ילדים, בני נוער, נכים, תיירים, קשישים?

ישראל אייכלר: האם יש להם את ההטבות, יש להם את ההנחות או רק כשיש להם את ההטענה מבחוץ?

ישראל אייכלר: מה קורה עם מי שיש לו תעודת נכה, תעודת סטודנט?

ישראל אייכלר: האם הוא יוכל לקבל גם אצל הנהג הנחה?

ישראל אייכלר: כל השאלות האלה, אני חושב שהתשובה היא אחת, לא.

ישראל אייכלר: מי שבא, לא מקבל שום זכויות.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: האם ניתנת להם אפשרות לקנות כרטיס בודד?

ישראל אייכלר: נשאלת עוד שאלה, האם עמדות הטעינה פרוסות באופן שיש כיסוי מספק בשביל כל האזרחים?

ישראל אייכלר: אני יודע שבירושלים הוסיפו הרבה מקומות ועדיין חסרים.

ישראל אייכלר: בגוש דן עדיין לא יודעים מזה כמעט.

ישראל אייכלר: אנשים יכולים ללכת לחפש בכל תל אביב ולמצוא במרחקים גיאוגרפיים, וגם לגבי שעות השירות של אותם מקומות שמוכרים.

ישראל אייכלר: אני הייתי מציע, וביקשנו שתהיה עמדת טעינה בכל תחנה שיש שם הרבה נוסעים או בכל אוטובוס שיש בו הרבה נוסעים.

ישראל אייכלר: כבר הייתה החלטה של הוועדה שבירושלים יציבו עמדות אוטומטיות בתחנות העמוסות, מרובות נוסעים.

ישראל אייכלר: אנחנו נרצה לקבל תשובות האם יש דבר כזה.

ישראל אייכלר: יש עוד הרבה שאלות שיעלו בהמשך הדיון.

ישראל אייכלר: אני רוצה קודם כל להתחיל עם מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת שהכינו עבודה.

ישראל אייכלר: אהוד בקר, מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, הוא הכין מסמך.

ישראל אייכלר: אולי חלק מהשאלות שהצגתי ועוד דברים, יש להם תשובות פה במסמך שלך, אז בבקשה.

אהוד בקר: אהוד בקר, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

אהוד בקר: תודה ליושב-הראש.

אהוד בקר: כפי שאמרת, הגשנו לך ולוועדה מסמך שסוקר את השינוי המתוכנן בכל הנוגע לטעינה של כרטיס הרב-קו בגוש דן.

ישראל אייכלר: אני גם רוצה לומר לצופים, זה מסמך פתוח שכל אחד יכול להיכנס לאתר הכנסת, למחקר המידע והוא יפורסם.

ישראל אייכלר: מתי הוא יפורסם?

אתי שבתאי: מייד לאחר הישיבה.

ישראל אייכלר: מייד לאחר הישיבה יפורסם.

ישראל אייכלר: כל אחד יוכל לקרוא ולקחת שם את כל הנתונים שהוא רוצה.

אהוד בקר: גם באתר הוועדה וגם אצלנו.

ישראל אייכלר: כן, באתר הוועדה ובאתר מרכז המחקר והמידע.

אהוד בקר: בכל מקרה, המסמך סוקר את השינוי שמוצע בטעינת הרב-קו בגוש דן ואת השאלות שעולות מזה.

אהוד בקר: המהלך עצמו צפוי להתחיל בסוף דצמבר 2018 והוא בא בעקבות המהלך שיש היום בירושלים, שבו כבר היום בירושלים אי-אפשר לטעון כרטיסי רב-קו אצל הנהג.

אהוד בקר: הוא סוקר את הפרטים השונים.

אהוד בקר: אני יכול להיכנס אליהם בעצמי.

אהוד בקר: אני מניח שנציג הרשות הארצית לתחבורה ירצה להציג את זה בעצמו.

ישראל אייכלר: לא, אני רוצה שאתה תציג את זה.

אהוד בקר: בסדר גמור.

אהוד בקר: בקצרה, מדובר על זה שמהות השינוי היא הפסקת המכירה של כרטיסים בודדים לרוב הנוסעים, למעט אזרחים ותיקים ונוסעים שמלווים נוסעים עיוורים.

אהוד בקר: הם עדיין יוכלו לרכוש כרטיס נייר בודד ויתר הנוסעים יצטרכו בעצם לטעון את כרטיסי הרב-קו מחוץ לאוטובוס בעמדות הטעינה השונות או באמצעים מקוונים שונים און-ליין.

אהוד בקר: נוסע שיגיע לאוטובוס ושלא יהיה לו כרטיס רב-קו טעון, יצטרך לרכוש מהנהג ב-10.90 כרטיס רב-קו אנונימי שעליו תיטען נסיעה אחת באותו מעמד.

אהוד בקר: זה חמישה שקלים עבור הכרטיס ו-5.90 עבור הנסיעה.

ישראל אייכלר: ממש כפל קנס, אני קורא לזה כך.

אהוד בקר: כן.

אתי שבתאי: שגם לא מקבלים אותם חזרה.

אהוד בקר: נכון, לא מקבלים את הכסף הזה בחזרה.

אהוד בקר: על פניו, הכרטיס עצמו נשאר אצל הנוסע והנוסע יכול להשתמש בו כדי לטעון אותו לאחר מכן לשימושו, אבל הכרטיס הזה לא ילווה בהנחות שניתנות לאוכלוסיות זכאיות כי הוא כרטיס אנונימי.

ישראל אייכלר: גם אחרי שהוא יורד מהאוטובוס והוא מטעין את זה, הוא לא יקבל את ההנחות שמגיעות לו?

אהוד בקר: הכרטיס עצמו אנונימי.

רן שדמי: מה זה ההנחות שמגיעות לו?

רן שדמי: בוא נדייק.

ישראל אייכלר: הוא זקן, הוא קשיש, הוא סטודנט.

רן שדמי: זה לא קשור.

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על הנסיעה.

ישראל אייכלר: אני אתן לך לדבר.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשמוע אותו עד הסוף.

רן שדמי: סליחה, לא קשור לשיטה אם קונים אצל הנהג, לא קונים אצל הנהג.

רן שדמי: הנחה ייעודית אפשרית רק בכרטיס פרסונלי עם זכאות ייעודית על הכרטיס.

רן שדמי: לא שינינו בנושא הזה כלום.

אתי שבתאי: תציג רק את שמך לפרוטוקול.

רן שדמי: רן שדמי, אני ממשרד התחבורה.

אהוד בקר: אני אוסיף בהמשך למה שרן אמר, שבאמת כדי לקבל הנחה שהיא לאוכלוסייה זכאית כמו סטודנטים או נוער צריך להשיג כרטיס רב-קו אישי.

ישראל אייכלר: כן, אבל על מה אני משלם חמישה שקלים על כרטיס?

ישראל אייכלר: אני משלם את המחיר המלא בלי הנחות, אני מבין.

ישראל אייכלר: אתה אנונימי, אין לך זכויות, אבל למה אני צריך לשלם על הכרטיס שאני לא יכול להשתמש בו אחר כך לפי הזכאויות שלי?

רן שדמי: אתה יכול להשתמש בו.

רן שדמי: זאת הזכאות שלך.

ישראל אייכלר: לא, הוא אמר שלא.

אהוד בקר: הכרטיס האישי ניתן לך בחינם אבל הוא אישי, הוא לא הכרטיס האנונימי.

רן שדמי: לכל תושב במדינת ישראל מגיע כרטיס פרסונלי ראשון חינם שהוא מנפיק אותו במרכזי השירות.

ישראל אייכלר: כן, אבל אני שילמתי עכשיו חמישה שקלים לכרטיס.

ישראל אייכלר: לא קיבלתי חינם.

ישראל אייכלר: אני רוצה להטעין אותו לפי הזכאות שלי, אני לא יכול.

רן שדמי: מה זו הזכאות שלך?

ישראל אייכלר: אני זקן בן 64 כמעט.

רן שדמי: אם אתה אזרח ותיק ואתה רוצה ליהנות מהזכאות של אזרח ותיק, אתה צריך או באמצעות האינטרנט או להגיע למרכז שירות.

רן שדמי: אם עד היום לא היה לך כרטיס רב-קו, אתה מנפיק כרטיס רב-קו עם הזכאות שלך ויש לך כרטיס רב-קו.

רן שדמי: פשוט עושים לך שינוי בזכאות.

רן שדמי: ברגע שאתה שינית את הסטטוס שלך לאזרח ותיק, אתה נהנה מהנחות של אזרח ותיק.

ישראל אייכלר: טוב, אנחנו נמשיך אחרי שהוא ידבר.

מיכאל אוחנה: אני רוצה להעיר איזו הערה בהקשר לזה, שתבינו.

מיכאל אוחנה: יש יותר בין הפרסונלי, שבן אדם מגיע לו את כל הזיכויים, כלומר, אם הוא איבד משהו, שכח, יש לו בעיה כספית, בפרסונלי, ונותנים את זה חינם.

מיכאל אוחנה: לעומת זה שבן אדם רוצה להיות אנונימי ולא לדעת כלום, הוא צריך לקחת בחשבון שאי-אפשר לזכות אותו בכלום.

ישראל אייכלר: כן, אבל למה להוסיף לו עוד חמישה שקלים?

ישראל אייכלר: את זה אני לא קלטתי.

אהוד בקר: אגב, מיכאל תיקן אותי.

אהוד בקר: יש גם כרטיס חצי אנונימי שהוא מאפשר לך את ההנחה אבל הוא מאפשר לך אותה בלי המעקב במערכות.

מיכאל אוחנה: בדיוק, בלי הזהות.

מיכאל אוחנה: אנשים לא רוצים להזדהות.

אהוד בקר: בסדר, אז יש גם את האפשרות הזאת אבל גם אותה צריך ללכת למכרז או להוציא את זה באופן און-ליין.

מיכאל אוחנה: כן, כן.

ישראל אייכלר: הלאה.

אהוד בקר: וזה כאמור כמו שהזכרתי קודם ואתה גם שאלת ספציפית על אזרחים ותיקים.

אהוד בקר: אזרחים ותיקים גם עם השינוי אזרחים ותיקים יוכלו לרכוש כרטיס נייר עם הנחה.

ישראל אייכלר: על האוטובוס?

אהוד בקר: כן, אצל הנהג.

ישראל אייכלר: אמרת רק עיוור.

אהוד בקר: אמרתי אזרחים ותיקים ומי שמלווה נוסע עיוור.

אהוד בקר: העיוור עצמו לא צריך לשלם.

אהוד בקר: נחזור רגע לרפורמה עצמה.

אהוד בקר: המטרה שלה במסגרת השינוי הזה לאפשר לנהג להתמקד בנהיגה ולהפחית את הצורך שלו לטפל בנוסעים ודרך זה בעצם לאפשר נסיעה מהירה יותר, עליה מהירה יותר של נוסעים, ונסיעה.

אהוד בקר: זה אמור למשוך הרי בסופו של דבר נוסעים לתחבורה הציבורית.

אהוד בקר: אם זאת המטרה הסופית, אנחנו מתחברים לאחת מהשאלות העיקריות, אני חושב, בדיון כאן, שהיא מה הלקחים שעולים מהרפורמה בירושלים ואיך מיישמים אותם בתל אביב, כי בסופו של דבר אי-אפשר לנתק בין מה שנעשה היום בירושלים לבין מה שהולך להיות בגוש דן.

אהוד בקר: אפשר לראות את מה שקורה עם נוסעים בהמשך גם לפניות שמגיעות לוועדה, לראות איזה קשיים יש.

אהוד בקר: אם אני מבין נכון, יש פניות לוועדה וכפי שגם הוצג בדיונים הקודמים שהיו, שהמהלך הקשה על חלק מהנוסעים יצר בלבול ואולי הרתיע אנשים מלהשתמש בתחבורה ציבורית, אולי עיכב נסיעות, וזאת נקודה שצריך באמת לשמוע מה נעשה כדי לשנות את זה.

אהוד בקר: שאלנו בנוגע ללקחים שהופקו מירושלים ונאמר לנו שהלקח העיקרי היה שצריך לפרוס יותר עמדות, לדאוג לפריסה של העמדות כך שיהיו יותר אפשרויות טעינה.

אהוד בקר: אני ארצה להעלות כאן עוד שאלה, איזה לקחים הופקו בנושא ההסברה, בנושא הפניה לתושבים ולנוסעים, ולראות כמה הם מודעים למהלך הזה ומהערוצים שפתוחים בפניהם, והאם הזמן שהוקצה לזה והערוצים שהוקצו לפרסום הזה, לפי מה שנמסר לנו, שלושה שבועות עד השינוי עצמו, זה מספיק כדי לחנך את הציבור ולהנגיש את המידע הזה לכל האוכלוסיות הזכאיות במיוחד, ולמי שתלויים במיוחד בתחבורה ציבורית.

ישראל אייכלר: אוקי.

ישראל אייכלר: כתבת פה עוד דברים לגבי פיקוח ואכיפה.

ישראל אייכלר: הולך להיות מצב, מה שקרה בסיטיפס והרבה תלונות הגיעו בשנתיים האחרונות על זה שאנשים חשבו שהם תיקפו והמכונה לא קלטה, כן קלטה.

ישראל אייכלר: הם קיבלו 180 שקל קנס, יכלו לדבר לקירות, כולל בושות ומשטרה וכל זה.

ישראל אייכלר: אני מבין שהולכים לתת באוטובוסים גם אפשרות לתת קנסות.

אהוד בקר: כן, נכון להיום יש בוועדת הכלכלה דיון בתיקון לפקודת התעבורה, שיאפשר סמכויות דומות לאלה שיש לפקחים של סיטיפס, גם לפקחים של חברות התחבורה הציבורית, שיופעלו במסגרת ההוראות שיינתנו על ידי משרד התחבורה ותנאים שונים שמפורטים בתיקון המוצע.

ישראל אייכלר: מתי זה יבוא?

אהוד בקר: זה עדיין נמצא בדיונים בוועדה.

אהוד בקר: למיטב ידיעתי יש עוד דיון שנקבע גם ל-1 בינואר.

אהוד בקר: אני לא יודע כמה זה ימשיך אחר כך.

ישראל אייכלר: מתי התקנה נכנסת?

אהוד בקר: התיקון עצמו, עדיין לא החליטו עליו, הוא עדיין בדיונים.

ישראל אייכלר: עדיין אי-אפשר לתת קנס של 180 שקל?

אהוד בקר: קנס אפשר לתת אבל יש סמכויות נוספות שמתבקשות.

ישראל אייכלר: מה, להביא משטרה?

אהוד בקר: לעכב נוסעים שלא מוכנים להזדהות בפני הפקח.

ישראל אייכלר: כי אנחנו קיבלנו פה תלונה שהקנס קיים.

ישראל אייכלר: אדם כותב שהוא עלה לקו 161 בגוש דן עם שני ילדים.

ישראל אייכלר: "תיקפתי שני כרטיסים.

ישראל אייכלר: הכרטיס שלי טעון חופשי-חודשי וכרטיס נוער עם ערך צבור.

ישראל אייכלר: המכשיר צפצף לי שוב.

ישראל אייכלר: אני המשכתי, התיישבתי בין האנשים.

ישראל אייכלר: עולה מבקר אדיב ונעים ואני לשמחתי הגשתי לו בביטחון את שני הכרטיסים, ואז נודע שכרטיס הנוער לא חויב.

ישראל אייכלר: נאלמתי דום.

ישראל אייכלר: אני אזרח מסודר, שומר חוק, אדם שומר תורה ומצוות, חונכתי על איסור גזל.

ישראל אייכלר: הפקח לא שעה לשום הסברים או תחנונים, בקושי הקשיב, לא הזדהה למרות בקשתי, וזאת עבירה על החוק, ולקח פרטים, רשם דוח שאפילו את ההעתק לא קיבלתי.

ישראל אייכלר: אומר שוב, אני העברתי את הכרטיס ואף שמעתי צפצוף ויתכן והמכשיר היה תקול".

ישראל אייכלר: זה יסביר את העובדה שהכרטיס שהיה טעון חופשי-חודשי חויב בכרטיס הנסיעה והוצג לפקח, "והכרטיס השני שתיקפתי באותו רגע לא נקלט.

ישראל אייכלר: פניתי לחברת דן ולמשרד התחבורה.

ישראל אייכלר: לא הצלחתי להגיע אליהם".

ישראל אייכלר: הוא מבקש מאיתנו, "כיצד ניתן להטיל את מלוא האשמה על אי-תשלום על הנוסע, בעוד המכשירים לתיקוף הרב-קו מיושנים ורבים מהם תקולים?

ישראל אייכלר: יש בידי הוכחות שמדי פעם בשיטת מצליח כרטיס הרב-קו שלי ושל אשתי מחויבים כרטיס נסיעה למרות שהם טעונים תמיד בכרטיס חופשי-חודשי".

ישראל אייכלר: קורה לפעמים שהמכונה מחייבת אותו על נסיעה כאשר הוא בחופשי-חודשי, והוא לא יכול לקבל פירוט תנועות אחרונות.

ישראל אייכלר: זו שאלה שאני שואל אותך, רן, נציג משרד התחבורה, מדוע אין אפשרות לקבל פירוט תנועות אחרונות?

ישראל אייכלר: אני מוריד סכום כסף ואין לי כל בקרה על הכסף.

ישראל אייכלר: הוא לא ידע אם זה ירד לו.

ישראל אייכלר: ירד לו, הוא יודע שהוא שילם.

ישראל אייכלר: לא ירד לו, אז הוא יודע שהוא לא שילם, אז יש פה בעיה.

ישראל אייכלר: למה הוא צריך לחכות לפקח?

ישראל אייכלר: מדוע אי-אפשר לבטל נסיעה לאחר תיקוף של כרטיס נוסף?

ישראל אייכלר: הוא שילם על חופשי-חודשי וזה חייב אותו במשהו אחר.

ישראל אייכלר: בקיצור, יש בלגן גדול מאוד בתפעול של המכונות.

ישראל אייכלר: אני שומע הרבה פעמים שהמכונות מיושנות והולכים להכניס חדשות.

ישראל אייכלר: תמיד הנוסע אשם וזה ממש בלתי אפשרי.

ישראל אייכלר: עוד דבר, ילד עד גיל חמש פטור מתשלום, אבל אם הוא מביא שני ילדים בני פחות מחמש, כבר אי-אפשר ואז הוא צריך לקנות לו כרטיס, אבל לא מנפיקים כרטיס לילד בן פחות מחמש.

רן שדמי: מנפיקים, למה לא?

ישראל אייכלר: מנפיקים כרטיס לילד בן פחות מגיל חמש?

רן שדמי: גם לילד בגיל שנתיים.

רן שדמי: הוא יבוא עם ההורים, ננפיק לו.

רן שדמי: אין שום בעיה.

ישראל אייכלר: אז התלונה הזאת, אנחנו נענה לו לפחות חצי, שלגבי הילד השני הוא כן יכול לקנות כרטיס עם הנחה.

אהוד בקר: אם אני מבין נכון, אתם מתכוונים להנפיק רב-קו אישי לילד.

יעל כהן-פארן: מה עושים עם אנשים שהם לא נוסעים קבועים בתחבורה ציבורית ואין באזור מגוריהם מכונת הרכשת רב-קו?

יעל כהן-פארן: זו הדילמה הכי גדולה.

יעל כהן-פארן: הם לא יכולים לנסוע בתחבורה ציבורית.

ישראל אייכלר: על זה דיברנו עכשיו, שבגוש דן, זו הבעיה הבסיסית של הדיון הזה, להבדיל מירושלים שכבר הציפו, לא מספיק אבל יש הרבה מקומות, בגוש דן עדיין אין לאדם איפה.

יעל כהן-פארן: אפילו לא בגוש דן ובכלל מחוץ לגוש דן.

יעל כהן-פארן: אתן לך דוגמא אישית.

יעל כהן-פארן: הבת שלי, היא לא נוסעת הרבה בתחבורה ציבורית.

יעל כהן-פארן: בחנוכה היא רצתה לנסוע.

יעל כהן-פארן: אתה יודע מה עשיתי?

יעל כהן-פארן: נתתי לה את הרב-קו שלי, לא הרב-קו של חברי הכנסת כמובן, רב-קו שהיה לי.

ישראל אייכלר: באיזה אזור?

יעל כהן-פארן: פרדס חנה.

יעל כהן-פארן: אין לנו מכונה להרכשה.

יעל כהן-פארן: היא הייתה צריכה לנסוע לתל אביב או לחיפה.

ישראל אייכלר: אין בפרדס חנה מכונה?

יעל כהן-פארן: לא.

ישראל אייכלר: מכונה להטענה?

יעל כהן-פארן: לא, אבל היא צריכה את הרב-קו הראשון.

יעל כהן-פארן: אין לה איפה לעשות.

מיכאל אוחנה: יש לה בזיכרון.

יעל כהן-פארן: היא לא יכולה לעלות על אוטובוס וזו רק דוגמא.

יעל כהן-פארן: אנחנו רואים כמה תלונות מגיעות פה, גם פניות של חברי כנסת.

ישראל אייכלר: מיכאל, מה שאתה אמרת עכשיו בתום לב, שהיא תיסע לזיכרון, זו הבעיה של כל המערכת הזאת, כי אתה בונה מערכת על דעת שרוב האנשים נוסעים קבוע, וזה יכול להיות, אבל יש זכויות גם לאנשים שלא נוסעים קבוע.

ישראל אייכלר: תאר לעצמך אדם שמקבל קנס כזה בגלל שהמכונה הייתה מקולקלת, אין לו אפילו איפה לערער.

ישראל אייכלר: יש ועדת ערעור ואנחנו יודעים כמה - - -

יעל כהן-פארן: כמה זה מסובך לאנשים.

ישראל אייכלר: לא רק מסובך, אין להם שום סיכוי.

ישראל אייכלר: בסיטיפס היה לנו ריב גדול איתם ואין שום סיכוי.

ישראל אייכלר: אנשים מבוגרים, לא גנבים ולא שום דבר.

ישראל אייכלר: עוד יותר, אנשים ששילמו על הכרטיס אבל לא תיקפו, זאת אומרת, התיקוף לא נקלט.

ישראל אייכלר: לא עזר להם שום דבר.

ישראל אייכלר: הם הוכיחו שהם שילמו, הם הוכיחו שהם ניגשו.

ישראל אייכלר: היו להם עדים שהם ניגשו לתקף והמכונה לא עבדה, לא קלטה.

ישראל אייכלר: זה הרי דברים אלקטרוניים.

ישראל אייכלר: אני רוצה שתסכם את הדברים שלך.

אהוד בקר: אני לא חושב שהרשות הארצית לתחבורה ציבורית צריכה שאני אסנגר עליה, אבל אני רק אוסיף בהקשר הזה שנכון להיום גם אפשר להזמין רב-קו גם עם הנחות של נוער או אוכלוסיות אחרות און-ליין, וזה נשלח אליהם הביתה, אבל זאת הפעם האחרונה שאני מסנגר עליהם.

אהוד בקר: הם יושבים כאן והם ידברו בזכות עצמם.

ישראל אייכלר: אתה מביא את העובדות, אתה לא סניגור ולא קטגור.

אהוד בקר: אני מנסה, אבל כן יש שאלות שעולות גם על הפריסה של עמדות הטעינה.

אהוד בקר: אמורות להיות בגוש דן, זה גם לא כל גוש דן, זו טבעת אחת.

אהוד בקר: זה אזור מאוד מרכזי בגוש דן.

אהוד בקר: מתוכננות כ-2,300 עמדות טעינה בסך הכול מהן 850 במזומן.

ישראל אייכלר: הרוב זה בכרטיס אשראי.

אהוד בקר: כן.

ישראל אייכלר: הנחת היסוד שלכם, שנוסעי התחבורה הציבורית הם אנשים בעלי כרטיס אשראי.

ישראל אייכלר: אני חשבתי שבעלי רכבים, יש להם כרטיס אשראי.

ישראל אייכלר: אני מדבר על הרוב.

רן שדמי: גם בעלי תחבורה ציבורית, יש להם כרטיס אשראי.

רן שדמי: פשוט כרטיס אשראי, יש יותר יכולת להנגיש את זה במקומות שונים כמו כספונט, כמו תל-אופן, כמו אינטרנט, סלולר.

רן שדמי: הדברים האלה הם דברים שעובדים עם כרטיס אשראי.

רן שדמי: מזומן, אנחנו צריכים שיהיה מגע אנושי עם מישהו שיקבל את הכסף.

יעל כהן-פארן: למה?

יעל כהן-פארן: יש מכונות שמקבלות מזומן.

רן שדמי: יש מכונות שמקבלות מזומן.

רן שדמי: לפרוס מכונות ברחובות לטעינת מזומן זה עסק מורכב, מסובך ומאוד ממושך ועם ונדליזם מאוד גדול.

רן שדמי: אנחנו מעדיפים להימנע מלעשות את הצעד הזה שגם דורש בחלק מהמקרים היתרים והסכמות של הרשויות, פה כן אפשר ושם אי-אפשר, ולכן אנחנו מעדיפים ללכת לגישה של רשתות קמעוניות וקיוסקים שדרכם לבצע את המכירה, ולא להציף את המדינה במכונות טעינה.

ישראל אייכלר: בקיוסקים כן אפשר במזומן?

רן שדמי: בקיוסקים אפשר במזומן.

אהוד בקר: ה-850 זה לא רק עמדות אוטומטיות.

רן שדמי: עמדות אוטומטיות אנחנו שמים בתחנות מרכזיות.

רן שדמי: בחלק מהקניונים אפשר למצוא.

יעל כהן-פארן: איך זה עובד עם קיוסקים?

יעל כהן-פארן: כל קיוסק יכול להציע את עצמו להיות פינת ממכר?

רן שדמי: כן.

רן שדמי: אנחנו פרסמנו, כל קיוסק שרוצה, הוא מקבל מאיתנו סוג של מסופון, שהמסופון הזה זה מסופון שאפשר באמצעותו לטעון את כרטיס הרב-קו.

ישראל אייכלר: מה מרוויח בעל הקיוסק?

רן שדמי: הוא מקבל עמלה.

רן שדמי: נכון להיום הם רוצים.

רן שדמי: בהתחלה היה לנו קשה לשווק את זה.

אהוד בקר: המכירה היא עם עמלה גם לנוסע?

רן שדמי: לא.

רן שדמי: המסופון הזה מאפשר טעינה הן בכרטיס אשראי וגם במזומן.

רן שדמי: כמובן שכל עלויות הסליקה בכרטיס אשראי הן לא על בעל הקיוסק.

ישראל אייכלר: כמה קיוסקים בתל אביב יש לכם?

רן שדמי: בתל אביב נכון להיום יש לנו 218 קיוסקים ו-656 עמדות של אשראי.

יעל כהן-פארן: הקיוסקים, אתם עושים איזושהי פעולה יזומה כדי שזה יהיה בפריסה?

רן שדמי: כן.

רן שדמי: עשינו את זה בשני שלבים.

רן שדמי: בשלב ראשון קודם כל הפצנו את המידע ואמרנו, מי שרוצה, אנא פנה, וגם אנחנו הלכנו ועניינו בעיקר גם רשתות קמעוניות.

רן שדמי: יש לא מעט רשתות קמעוניות שנענו למשימה וגם אצלם יוכלו לטעון באשראי ובמזומן.

רן שדמי: לאחר שקיבלנו איזושהי פריסה ראשונית, אמרנו, נראה איפה יש לנו עכשיו "חורים", אזורים שאין.

רן שדמי: מיקדנו את המאמץ שהיה לנו להשיג באותם מקומות נקודות לפריסה במזומן ובאשראי.

רן שדמי: אנחנו בתחושה שהפריסה שלנו בגוש דן היא בסך הכול די טובה.

ישראל אייכלר: כשאתה אומר די טובה, מה הכוונה?

רן שדמי: אם בבני ברק יש לנו סדר גודל של 122 נקודות מזומן ו-85 אשראי.

רן שדמי: ראשון לציון, יש לנו 88 נקודות של מזומן ו-107 נקודות אשראי.

רן שדמי: אנחנו הולכים וגדלים כל הזמן.

רן שדמי: בתל אביב יש לנו 656 נקודות אשראי ו-218 מזומן.

רן שדמי: רמת גן-גבעתיים יש לנו 95 נקודות במזומן ו-107 נקודות של אשראי, וכן הלאה.

רן שדמי: לכל אחת מהערים שתלויות בטבעת אחת יש לנו מידע לגבי מספר נקודות.

רן שדמי: אנחנו עדיין בתהליכים של קליטה או של חיפוש מקומות במקומות שאנחנו חושבים שצפויה לנו בעיה.

רן שדמי: אתה רוצה שאני אתייחס למה שעלה פה עכשיו?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אני קצת חרגתי מהסדר של הדברים אצלי.

ישראל אייכלר: אני פונה לפונים, אחרי זה למתלוננים ואחרי זה למשיבים, אבל עכשיו עשיתי קצת רב-שיח כזה כדי שגם הצופה בבית וגם אנחנו נבין במה אנחנו מדברים.

ישראל אייכלר: אנחנו ניתן לפונה יחיאל רודמן, חבר ועדת התחבורה בירושלים.

ישראל אייכלר: יש לך הרבה ניסיון מירושלים.

ישראל אייכלר: מה תוכל ללמד את הגוש-דנים?

יחיאל רודמן: למרות שאני בוועדת תחבורה, אני רוצה דווקא לדבר בנימה אישית.

יחיאל רודמן: מה שאנחנו חווים באופן אישי למרות שאני מכיר את הנהלים, מכיר הכול, כמה אני באופן אישי והמשפחה שלי סובלת.

יחיאל רודמן: יש לי פה את השותף שלי שהוא יביא יותר נתונים סטטיסטיים על ירושלים, על הפריסה וכו'.

יחיאל רודמן: אני אספר פה סיפור מחנוכה האחרון.

יחיאל רודמן: כל המשפחה שלנו הלכה להורים עם רב-קו מוטען כדת וכדין והגענו לבית של ההורים.

יחיאל רודמן: באמצע החלטנו להתפצל, חלק מהמשפחה חוזרת הביתה וחלק חוזרת יותר מאוחר.

יחיאל רודמן: יש לנו גם שני רב-קווים, אבל רב-קו אחד לא מוטען.

יחיאל רודמן: מה עושים?

יחיאל רודמן: איפה נטעין?

יחיאל רודמן: קיוסקים לא פתוחים ב-23:00 בלילה.

יחיאל רודמן: כרטיס אשראי, איפה יש פה באזור?

יחיאל רודמן: לך תרוץ.

יחיאל רודמן: כל המשפחה חזרה למרות שרצינו מאוד ליהנות, חלק מהילדים להיות אצל הסבתא.

יחיאל רודמן: רק להבין, כל פעם כשיוצאים מהבית, המתח הגדול הזה.

יחיאל רודמן: אנחנו כחלק גדול מאוד מהציבור החרדי, אין לנו אינטרנט.

יחיאל רודמן: אין לי דרך אפילו לבדוק אם הכרטיס, יש לו הטענה, אין לו הטענה, וכל פעם לצאת מהבית, להתפצל באמצע נסיעה הוא סיוט.

יחיאל רודמן: מה שמדברים פה על המזומן, בירושלים מדובר פה בבלוף גדול.

יחיאל רודמן: המכשירים היחידים שפועלים במזומן זה ברכבת הקלה, חוץ אולי מתחנה מרכזית בקומה השלישית.

יחיאל רודמן: אין מכונות במזומן.

ישראל אייכלר: בקיוסקים?

יחיאל רודמן: יש רק את הקיוסקים.

יחיאל רודמן: הקיוסקים, אתה פתוח למצבי הרוח של הקיוסקים, לפי שעות הפתיחה שלהם.

יחיאל רודמן: אני רוצה לספר סיפור אישי.

יחיאל רודמן: הבן שלי לומד בישיבה קטנה, לומד במוסד חינוכי עם משמעת של זמנים מאוד חמורה.

יחיאל רודמן: הוא קם בבוקר מוקדם, רוצה ללכת לישיבה ולהגיע בזמן.

יחיאל רודמן: אומר לי, אבא, נגמר לי הרב-קו.

יחיאל רודמן: לא היה לו זמן ללכת להטעין באשראי באחד הכספונטים.

יחיאל רודמן: אמרתי לו, קח 100 שקל.

יחיאל רודמן: הוא אמר לי, אני אלך ברגל לרכבת.

יחיאל רודמן: אנחנו גרים ברוממה, זה לא רחוק מפה.

יחיאל רודמן: לא עובר 20 דקות, הוא חוזר חזרה.

יחיאל רודמן: אמרתי לו, מה קרה?

יחיאל רודמן: ברכבת אי-אפשר להטעין ערך צבור, רק כרטיסייה.

יחיאל רודמן: ברכבת אי-אפשר להטעין 100 שקל.

יחיאל רודמן: לא מקבלים עודף יותר מ-20 שקל, אז אם יש לו שטר של 100 שקל וב-06:30 לא היה לו אצל מי לפרוט, אין לו דרך בעולם להטעין.

יחיאל רודמן: אגב, זה בניגוד לחוק.

יעל כהן-פארן: רק להטעין את כל ה-100.

יחיאל רודמן: לא, גם את זה הוא לא יכול לעשות כי אין ערך צבור, וכרטיסייה, הוא יכול לקנות רק אחד.

יחיאל רודמן: אין לו מה לעשות.

יחיאל רודמן: הוא עמד חסר אונים.

יחיאל רודמן: זה מדהים וזה נגד החוק, כי החוק מחייב בתחבורה ציבורית שעד פי חמש, אם יש לבן אדם מה לשלם, מותר לשלם, וכבר העברתי לכנסת כמה פעמים לכל מיני גורמים, חבר'ה, תקנו את החוק.

יחיאל רודמן: הרי החוק מדבר על מפקח ועל נהג וכו', אבל אם רכבת הקלה זו הדרך היחידה לנסוע דרך התשלום, אז גם הוא צריך לעמוד באותה חקיקה.

יחיאל רודמן: שלחתי לסיטיפס גם כן את לשון החוק והם ענו לי: "אנחנו פועלים בהתאם לחוק והחוק מדבר על אוטובוס ואנחנו קשורים לפקודת מסילות הברזל ואנחנו לא מחויבים".

יחיאל רודמן: אז קרעתם אותנו לגזרים.

יחיאל רודמן: זו תחבורה ציבורית הרי, זה לא בינעירוני, זו לא מסילת ברזל.

יחיאל רודמן: אוקי, הילד חוזר הביתה.

יחיאל רודמן: נתתי לו את האשראי.

ישראל אייכלר: בעניין של העודף, כבר כמה וכמה פעמים הוועדה הזאת ישבה על זה והובטח לנו שזה יסודר.

ישראל אייכלר: אמרו לנו בסיטיפס, בגלל שהמכונות ישנות אי-אפשר להחליף את המכונות.

ישראל אייכלר: זאת שערורייה שאין כדוגמתה.

ישראל אייכלר: מה זה נקרא שב-100 שקל לא נותנים עודף?

ישראל אייכלר: מה זה נקרא שב-200 שקל לא נותנים עודף?

ישראל אייכלר: יש היום מה שנקרא waze.

ישראל אייכלר: גם בכל התחנות בגוש דן יש איזה שהן מפות ויש הודעות קוליות והודעות כתובות, כל מיני, יעדים של הקו.

ישראל אייכלר: למה שלא יהיה כתוב שורה אחת, המקומות הקרובים ביותר להטענת רב-קו נמצא ברחוב זה וזה או בסמוך בשכונה.

ישראל אייכלר: מה הבעיה?

רן שדמי: לא אמרתי שיש בעיה.

רן שדמי: אנחנו כן רוצים ללכת לכיוון הזה.

רן שדמי: כמובן שבאינטרנט רואים את זה.

רן שדמי: גם באינטרנט אפשר לקבל את המידע הזה וגם תמיד אפשר להתקשר ל-8787* ויגידו לך מקומות טעינה הסמוכים למקומך, אז ניתן להגיע למידע הזה.

רן שדמי: כמובן שמי שיש לו אינטרנט, אז זה יותר בקלות.

ישראל אייכלר: מתי אתה חושב שזה יהיה על התחנות?

רן שדמי: על התחנות זה סיפור קצת יותר מורכב.

רן שדמי: זה דורש לפתוח שם באמת את הרישום וכמובן צריך לתקן את כל השלטים.

רן שדמי: זה שילוט סטטי - - -

ישראל אייכלר: ב-1.1 זה מתחיל?

רן שדמי: ב-21 בדצמבר.

ישראל אייכלר: אז למה לא חשבתם להוסיף את השורה הזאת?

ישראל אייכלר: לפני שגוזרים גזירה לציבור צריך לאפשר להתמודד עם זה.

ישראל אייכלר: תן דברים שעוד לא אמרת, מר רודמן.

ישראל אייכלר: אל תחזור על דוגמאות נוספות למה שכבר אמרת.

יחיאל רודמן: אוקי, אני לא חוזר על דוגמאות, אני רק אומר, אפשרויות הפריסה הן לא מספקות.

יחיאל רודמן: הציבור עובר סבל איום ונורא.

יחיאל רודמן: אני פעם פניתי לאיש קשר במשרד התחבורה.

יחיאל רודמן: הוא אמר, "הציבור מטעין ואין תלונות".

יחיאל רודמן: בטח שהציבור מטעין ואין תלונות, כי הציבור מוריד את הראש, וככה אני מחנך גם הילדים שלי.

יחיאל רודמן: כשהם באים בתלונות אני אומר, תקשיבו, זה מה שיש.

יחיאל רודמן: איך אומרים?

יחיאל רודמן: אנחנו לא רוצים לגדל דור של ממורמרים, אבל הציבור בהחלט סובל והעסק לא הולך קדימה אלא רק אחורה, אז ללכת לייצא את הכישלון הזה לגוש דן כשבירושלים עוד הפיילוט הזה לא הצליח?

יחיאל רודמן: תעשו סקר, הציבור סובל.

יחיאל רודמן: אנחנו מתחננים על עצמנו, ודאי על אחינו בגוש דן.

יחיאל רודמן: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת פארן רצתה להגיד משהו.

יעל כהן-פארן: אני רוצה רק להגיד משהו כי אני צריכה לצאת, אני מתנצלת, לישיבת סיעה.

יעל כהן-פארן: תראו, מדינת ישראל היא חלם, כבר אמרנו את זה והרבה פעמים, והנה עוד דוגמא.

יעל כהן-פארן: יש פה פתרון נורא פשוט, אנחנו יכולים לעשות את זה וכל השיחות האלה יהיו מיותרות - תחבורה ציבורית חינם.

יעל כהן-פארן: לא צריך את ההתעסקות הזאת.

יעל כהן-פארן: הרי מדינת ישראל מסבסדת.

יעל כהן-פארן: זה עולה כסף.

ישראל אייכלר: כמה?

יעל כהן-פארן: מיליארדים.

יעל כהן-פארן: יש לנו כסף.

יעל כהן-פארן: זה לפתור כל כך הרבה בעיות.

יעל כהן-פארן: אם היום אנחנו רוצים להגיד לאנשים תיסעו בתחבורה ציבורית כי יש כאלה פקקים קטסטרופה, אחד הפתרונות, כמובן צריך לשפר מאוד את המערכת, לקרוא לאנשים לעזוב את האוטו שלהם בבית ולתת להם את הפתרון הזה - - -

ישראל אייכלר: יש מדינה בעולם שיש את זה?

יעל כהן-פארן: כן, יש הרבה מקומות.

יעל כהן-פארן: יש ערים בבלגיה.

יעל כהן-פארן: יש כל מיני דוגמאות באירופה.

יעל כהן-פארן: בטאלין באסטוניה החליטו לעשות תחבורה ציבורית חינם.

יעל כהן-פארן: זה הפך את העיר למקום אחר לגמרי.

יעל כהן-פארן: אנשים הפסיקו להיות תקועים בפקקים, לקחו את התחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: יש אזורי תיירות שמעוניינים בפנים שם - - -

יעל כהן-פארן: לא רק תיירות.

יעל כהן-פארן: הם עשו את זה קודם כל בשביל תושבי העיר.

יעל כהן-פארן: אני גם שואלת את עצמי איך התיירים מתנהלים פה.

יעל כהן-פארן: הם בטח עוברים על החוק כי אין להם ברירה.

ישראל אייכלר: הם לוקחים מונית והוא לוקח להם 100 שקל על 100 מטר.

יעל כהן-פארן: בדיוק, או נוסעים באוטובוס בלי לשלם וגם לא יתפסו אותם, כי אם יתפסו אותם זה יהיה לא נעים למדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: יש את הפתרון הזה.

יעל כהן-פארן: נכון שזה נשמע מופרך מהירח, אבל צריך להתחיל לבדוק אותו.

יעל כהן-פארן: זה אחד.

יעל כהן-פארן: שניים, אני באמת לא יכולה להבין, עם מדינת הסטרטאפ שאנחנו, איך אנחנו תקועים על השטויות האלה.

יעל כהן-פארן: זה פשוט לא יאמן.

יעל כהן-פארן: למה אנחנו לא התקדמנו לזה שאנשים פשוט יעלו עם הטלפון שלהם, ועם כל טלפון, ובטח עם החכמים ולשלם דרך הטלפון מיידית כשאתה עושה, שלא יתפסו אותך, כן היה לך את הרב-קו, שכחת אותו בדיוק במשרד או בבית, כמו פנגו.

יעל כהן-פארן: יש אותו גם בטלפונים לא חכמים.

יעל כהן-פארן: אפשר לפתור את זה.

יעל כהן-פארן: זה פשוט עניין של רצון פוליטי.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: הנה, יש לך משימה להתחיל להעביר בכנסת.

יעל כהן-פארן: ביחד.

ישראל אייכלר: בשמחה רבה.

אהוד בקר: אני רק אוסיף בקשר למה שאמרה חברת הכנסת, שבדיונים בוועדת הכלכלה אמרו שתחבורה ציבורית חינם תעלה בערך 3 מיליארד שקלים.

ישראל אייכלר: היום משלמים 4 מיליארד סבסוד.

יעל כהן-פארן: זה לא בשמיים.

אהוד בקר: עוד.

ישראל אייכלר: עוד 3 מיליארד.

אהוד בקר: יש תחשיבים של העלות של הפקקים למשק, שהיא עלות הרבה יותר גבוהה מזה.

אהוד בקר: זה היה השיח סביב זה.

ישראל אייכלר: לפחות אפשר לעשות את זה בערים צפופות.

יעל כהן-פארן: כן, במטרופולינים.

יעל כהן-פארן: להתחיל בירושלים ובגוש דן.

ישראל אייכלר: או להוריד קצת את המחיר או לא להעלות לפחות.

יעל כהן-פארן: בוא נוריד אותו לאפס ונראה איך גם השטויות האלה יעברו לנו וגם כל התחבורה תיראה אחרת לגמרי.

יעל כהן-פארן: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: נמצאת פה נציגת ארגון "15 דקות".

ישראל אייכלר: איפה הבחור הקבוע, גיל?

לרה פארן: היום אני מחליפה.

לרה פארן: הוא בישיבה אחרת.

ישראל אייכלר: פה בכנסת?

לרה פארן: לא בכנסת.

לרה פארן: קודם כל אני כמובן מברכת על הדיון החשוב הזה ועל הפעילות של חבר הכנסת אייכלר לטובת נושא התחבורה הציבורית, כהרגלו.

לרה פארן: אנחנו גם כן מברכים על המהלך של להפסיק להטעין כסף אצל הנהג.

לרה פארן: זה יאפשר לנהג לנהוג יותר מהר, יותר בטוח, יקל על החיים שלו וגם של הנוסעים בסופו של דבר.

לרה פארן: אנחנו חוששים כפי שהדברים שכבר עלו פה, שבמהלך שאמור לקרות ממש או-טו-טו יש הרבה דברים שלא מוכנים.

לרה פארן: אני קצת אחזור על דברים.

ישראל אייכלר: אם אפשר, דברים שעוד לא נאמרו.

ישראל אייכלר: הרעיון של לוס אנג'לס מצא חן בעיניי.

לרה פארן: אוקי, אז קודם כל אני אגיע אליו, לא לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו.

לרה פארן: עלה פה העניין שמישהו על האוטובוס ומסתבר לו שאין לו מספיק יתרה בשביל נסיעה.

לרה פארן: יש בהרבה מקומות בעולם אפשרות להיכנס למנוס קטן בכרטיס החכם של נסיעה אחת או שתיים.

לרה פארן: בזמן הבא שהוא מטעין את הכרטיס, אז זה מתקזז לו עם המינוס.

ישראל אייכלר: הרעיון שלהם הוא ממש מצוין.

ישראל אייכלר: אדם מגיע, גם אדם מבוגר או סתם סטודנט או ילד, אין לו כסף.

ישראל אייכלר: כמובן שחברות התחבורה לא צריכות לממן אותו, אבל עושים לו מינוס לנסיעה אחת או שתיים, הצעתם, ואז כשהוא קונה את הערך הצבור, מייד יורד לו נסיעה.

ישראל אייכלר: זו כאילו הלוואה ליום-יומיים, לא יותר, של מחיר נסיעה.

ישראל אייכלר: זה לא הרבה.

לרה פארן: יחסוך כאב ראש של נוסעים וגם לנהג, במקום שהוא יצטרך לקנות כרטיס אנונימי עם הקנס הזה.

לרה פארן: גם לנהג זה בעייתי, אז אנחנו מאוד ממליצים לבדוק את העניין הזה.

לרה פארן: עוד דבר, עמדות של מזומן כפי שהוזכר פה.

לרה פארן: יש הרבה אנשים שאין להם אשראי ואין להם טלפון חכם וגם אי-אפשר להטעין באייפון.

לרה פארן: לא יתכן שאין מספיק עמדות הטענה במזומן, בייחוד באוטובוסים גדולים רבי-קיבולת, רבי-נוסעים.

לרה פארן: למה לא להציב בהם מכונות להטענה במזומן?

לרה פארן: לא מובן לנו הדבר הזה.

לרה פארן: גם הבנו שיש היום כבר מכונות שיכולות למחזר עודף, כי הבנו שאחד מהחסמים של להציב מכונות של מזומן זה שצריך לתחזק אותן, לתחזק את כל עניין העודף, אז יש היום מכונות שממחזרות עודף.

לרה פארן: אנחנו לא יודעים למה משרד התחבורה לא שוקל להציב אותן בקווים גדולים.

לרה פארן: זה יחסוך הרבה מאוד טרחה לציבור ומבוכות של הטענה.

לרה פארן: עוד דבר.

לרה פארן: הגיעו אלינו פניות לגבי החופשי-יומי.

לרה פארן: אי-אפשר להטעין חופשי-יומי מראש.

לרה פארן: מי שרוצה להטעין חופשי-יומי חייב לעשות את זה באותו יום בבוקר ולהתחיל לחפש עמדת הטענה, אז הצעה שלנו זה או שיהיה אפשר להטעין כמה ימים לפני זה חופשי-יומי ליום המדובר.

לרה פארן: אפשר לעשות את זה?

רן שדמי: אפשר להטעין כמה ימים מראש.

לרה פארן: אוקי, אז זה חדשות.

לרה פארן: בירושלים אי-אפשר.

לרה פארן: זה יהיה בגוש דן?

רן שדמי: כן.

רן שדמי: גם כאן בירושלים - - -

לרה פארן: אוקי, כי קיבלנו תלונות על זה שאנשים לא מצליחים להטעין מראש.

ישראל אייכלר: אם אני נכנס לקיוסק ואני מבקש ממנו חופשי-יומי לעוד שבוע, הוא יכול לעשות לי?

רן שדמי: לעוד שלושה-ארבעה ימים.

קריאה: בתאריך לועזי, לא בתאריך עברי.

לרה פארן: אוקי.

לרה פארן: עוד טענה שקיבלנו זה שחלק מהכספונטים לא מוציאים את כל סוגי החוזים.

קריאה: רק החוזה האחרון שהיה.

קריאה: לא, לא.

קריאה: הוא כותב לך סכום.

קריאה: אם זה היה 30, אפשר 30.

קריאה: היה 50, היה 50.

קריאה: אי-אפשר לשנות.

רן שדמי: נכון.

לרה פארן: אוקי, אז זה דבר שדורש התייחסות.

לרה פארן: צריך להציע את כל סוגי החוזים.

לרה פארן: כאמור, משיכת יתר מאוד חשוב ברב-קו.

לרה פארן: הנושא שחברת הכנסת פארן הזכירה, מה עושים אנשים שלא רגילים לנסוע בתחבורה ציבורית?

לרה פארן: אחד מהחסמים זה שהם פשוט לא יודעים איך לעשות את זה.

לרה פארן: הם לא יודעים איפה משיגים רב-קו.

ישראל אייכלר: יש אלפי תיירים.

לרה פארן: גם תיירים, אבל כאן אני מדברת על הציבור הרחב.

לרה פארן: עלה גם רעיון שלנו, למה לא לשלוח לאנשים שמחדשים רישיון נהיגה, גם רב-קו, לעודד אנשים לנסוע בתחבורה ציבורית.

לרה פארן: לשלוח לילדים בבית ספר כרטיס תלמיד, לעודד.

לרה פארן: שהמדינה תעודד ותשלח רב-קו מיוזמתה במקום שאנשים יתחילו לחפש ולנסוע לזיכרון ולמצוא איפה עושים את הדבר הזה.

לרה פארן: המדינה צריכה לעודד את זה.

ישראל אייכלר: בתי אבות, בתי ספר.

לרה פארן: כן, בכרטיס סטודנט לתת את זה.

לרה פארן: פשוט לתת את זה, לא לשמור את זה אצלנו בכל מיני מקומות נחבאים.

לרה פארן: זה דבר מאוד חשוב.

לרה פארן: דבר שהזכיר חבר הכנסת אייכלר זה הנושא של הפרסום לציבור, אז כן, יופי שיהיו דיילים וטוב שזה באתר אינטרנט, אבל הדיילים יעלמו ולא כולם חשופים לאינטרנט.

לרה פארן: זה היה נשמע הרבה יותר גאוני שלפני שיוצאים למהלך כזה, בכל תחנת אוטובוס יהיה מפורסם איפה עמדות ההטענה הקרובות.

ישראל אייכלר: חשבתי שאמרת שזו עבודה גדולה לעשות את זה אלקטרוני, אבל מדבקה פשוטה לשים בכל תחנה, באזור זה יש לך עמדת הטענה כאן וכאן.

ישראל אייכלר: עד שאתם תעדכנו את המרכז לתחבורה ארצית ואת העירייה שהיא ממונה על השילוט ואת הבחור עם המפתחות שלא שכח את זה בבית ולמחרת הוא לא הגיע.

ישראל אייכלר: אני הרי מכיר את משרד התחבורה.

ישראל אייכלר: אני זוכר מה היה כאשר היו צריכים לעשות איזשהו תיקון קטן בכרטיס.

ישראל אייכלר: לא מצאו, כי אותו בחור שעובד מול המחשב ונותן את ההוראות עסוק בפרויקט אחר.

ישראל אייכלר: עד שהוא לא יגמור את הפרויקט ההוא, לא יוכלו לטפל בפרויקט הזה, אז לפחות מדבקה על הלוח הזה של המפות.

רן שדמי: בואו נעשה סיור בירושלים, נראה איך זה נראה.

לרה פארן: לא מבחוץ, מבפנים.

קריאה: ברובם המוחלט זה קיים.

רן שדמי: מבפנים שורפים.

ישראל אייכלר: בירושלים שורפים אבל בגוש דן לא שורפים.

קריאה: גם בירושלים לא שורפים.

ישראל אייכלר: אני הגבתי בסרקזם.

ישראל אייכלר: אני היה השורף, אבל בגוש דן אין הרבה שורפים, בתל אביב לפחות, אז אפשר לשים מדבקה.

ישראל אייכלר: אמרת על קופות שאי-אפשר להשאיר בגלל ונדליזם.

ישראל אייכלר: אני רוצה לספר לך שיש מדינה, אני לא אגיד את שם המדינה לפני שאני אומר את זה.

ישראל אייכלר: יש שם עיתונים למכירה עם קופסה שאנשים ישלמו וייקחו עיתון.

ישראל אייכלר: אף אחד לא לוקח עיתון בלי לשלם.

ישראל אייכלר: אין פקח.

ישראל אייכלר: יש מדינות כאלה.

ישראל אייכלר: לא חייב להיות ונדליזם.

ישראל אייכלר: אפשר לשים מדבקה והיא תחזיק מעמד.

ישראל אייכלר: מקסימום שמים עוד מדבקה בשבוע הבא.

יחיאל רודמן: גם מכונות של פחיות יודעות לתת עודף ואין ונדליזם וזה עומד יפה מאוד בכל הרחובות בכל ה-24 שעות ביממה.

ישראל אייכלר: על פחיות מקבלים ברחוב כסף חזרה?

יחיאל רודמן: מקבלים עודף, ודאי, מכשירים של פחיות שמוכרים פחיות וממתקים.

ישראל אייכלר: אה, פחיות עם שתיה.

ישראל אייכלר: חשבתי המחזור.

ישראל אייכלר: רצית להוסיף על מה שעוד לא נאמר?

ישראל אייכלר: לגבי ירושלים.

ישי בלך: אנחנו דבר ראשון מברכים על הרפורמה.

ישי בלך: אני רכז פורום של כל המנהלים הקהילתיים בתחבורה ציבורית בירושלים, ואני חייב להגיד שבירושלים במהלך הזה לא הצליח.

ישי בלך: אנחנו מבקשים דבר פשוט, שישימו מכונות מזומן.

ישי בלך: כמו ששמים כספומט עם מצלמה, שישימו גם מצלמות על המכונות של התשלום.

ישי בלך: אין שום סיבה שלא יעשו את זה.

ישי בלך: עיריית ירושלים שמה מצלמות איפה שיש שטחים חומים ומשתלטים על ידי הקצאות.

ישי בלך: למה שלא ישימו מצלמות במקומות שרוצים להטעין?

ישראל אייכלר: השאלה כמה עולה מצלמה לעומת הקופה הקטנה הזאת.

ישי בלך: בסדר, ישימו במקומות מרכזיים.

ישי בלך: אני לא אומר לשים בכל תחנה.

ישי בלך: נגיד רחוב עם חמש תחנות, לא בכל תחנה.

ישראל אייכלר: זה הדבר היחיד שמפריע לך, העניין של המזומן?

ישי בלך: המזומן, כן.

ישראל אייכלר: אבל הפריסה בסדר בירושלים?

ישי בלך: הפריסה היא לא טובה.

ישי בלך: דוגמא, שכונת רמות.

ישי בלך: שכונת רמות זו שכונה עם 50,000 תושבים.

ישי בלך: רמות א, יש מקום אחד שאפשר להטעין.

ישי בלך: גם אם יגידו לי שיש כספונט, הכספונט נמצא צמוד למכולת.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, באותו מקום.

ישי בלך: כן.

ישי בלך: אנשים צריכים ללכת 20 דקות.

ישראל אייכלר: הסדרנו משהו בבתי הכנסת, לא?

ישי בלך: בסדר, אבל לא בכל מקום יש בית כנסת.

ישי בלך: יש מכולת מרזייב ליד רמות פולין שהם כבר מחכים חצי שנה בתור כי הם ביקשו.

ישי בלך: אני ניסיתי לתווך.

ישראל אייכלר: אני לא מבין.

ישראל אייכלר: אמר פה אחיקם שכל בעל קיוסק מקבל.

ישי בלך: לא נכון, אז הם מחכים רשימה בתור.

ישי בלך: חבר הכנסת - - - שלח אותי לעשות סיבוב ברמות.

ישי בלך: רמות עם מלא מכולות.

קריאה: אנחנו מדברים על תל אביב.

ישראל אייכלר: בתל אביב כל מי שרוצה מקבל?

ישראל אייכלר: למה בירושלים לא?

רן שדמי: גם בירושלים נותנים.

רן שדמי: מאיפה ה-200 האלה?

ישי בלך: ברמות יש לי חמש מכולות שמחכים ברשימת המתנה ולא נותנים.

ישראל אייכלר: תרשמי את זה, כי אנחנו נעביר את זה למנכ"לית.

ישראל אייכלר: שר התחבורה אמר לי שכל מה שיש לנו להעביר על תחבורה ציבורית, שנדבר עם המנכ"לית.

ישראל אייכלר: אמרתי לו, היא יכולה לטפל בפרטים כאלה כאשר היא צריכה לנהל את שדות התעופה ואת הנמלים ואת הכבישים והמחלפים?

ישראל אייכלר: היא תטפל באישה בעומדת בתחנת האוטובוס?

ישראל אייכלר: הוא אמר לי, כן, זה הדבר הכי חשוב, תפנה למנכ"לית.

ישראל אייכלר: אני לא יכול להגיד לה שברמות, מכולת, איך קוראים לו?

ישי בלך: מרזייב.

ישראל אייכלר: מרזייב, הוא רוצה לקבל מכונה, שהמנכ"לית תלך להביא לו.

ישראל אייכלר: זה לא עובד ככה.

ישראל אייכלר: אולי אתה תעביר את זה.

ישראל אייכלר: תרשום לך שבירושלים איפה שיש בקשה, שיעבירו מייד מכונה כזאת.

ישראל אייכלר: אליהו יצחק יסיים את הפונים ונעבור לתשובות.

יצחק אליהו: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לדבר פה על שלושה-ארבעה דברים שמעיקים.

יצחק אליהו: קודם כל, אני גר בפסגת זאב.

יצחק אליהו: ליד הבית שלי אין בכלל מכשיר טעינה.

יצחק אליהו: אני אבא לששה ילדים ויש שם הרבה מהאוכלוסייה החרדית-דתית אצלי בשכונה שגם כן אין להם כסף מזומן באותו רגע.

יצחק אליהו: איפה שאני גר, אני רוצה להגיד לך, ב-04:30-04:45 כשאני צריך ללכת לפתוח את בית הכנסת, אני צריך לנסוע לקניון בפסגת זאב ולהטעין את הרב-קו של הילדה שלי, ולחזור.

יצחק אליהו: זה לגבי עמדות טעינה.

יצחק אליהו: אין עמדת טעינה בכלל לידי.

יצחק אליהו: אתה צריך ללכת 20-25 דקות עד חצי שעה.

ישראל אייכלר: בפסגת זאב.

יצחק אליהו: בפסגת זאב.

ישראל אייכלר: אתה מכיר בעלי מכולת שרוצים לקבל מכונות כאלה?

יצחק אליהו: מתחת לבית שלי יש "זול וגדול" והוא לא רוצה.

יצחק אליהו: למה לא שמים מכונת טעינה ליד התחנה?

יצחק אליהו: זה מרכז שעולים שם הרבה אנשים.

יצחק אליהו: גם באים מ"בנה ביתך" וגם מכל המקומות שם.

יצחק אליהו: לא רק זה, אני ראיתי כמה ילדים שהלכו לתלמוד תורה, שהם הולכים ללמוד בחב"ד ברוממה, עלו, לנהג לא היה כסף, לקחו את ה-30 שקל, הלכו ברגל עד הקניון להטעין כדי שההורים לא יכעסו עליהם, כי אם אתה עולה באוטובוס, אתה צריך לקנות כרטיס בחמישה שקלים ועוד 5.90.

יצחק אליהו: היה לי מקרה בשבוע שעבר ביום רביעי, פעילה חברתית באה מדימונה עם פוסט טראומה.

יצחק אליהו: היא לא באה עם האוטו.

יצחק אליהו: כשהיא באה היא שילמה חמישה שקלים עבור כרטיס וגם כן שילמה 5.90.

יצחק אליהו: בחזור כשנסעתי איתה הנהג אמר לה, לא, לא, אני לא יכול להטעין לך, תביאי עוד 10.90.

יצחק אליהו: עוד כרטיס.

יצחק אליהו: אני שילמתי לה מהכיס שלי כדי שהיא לא תקנה עוד כרטיס.

יצחק אליהו: אם יש לי רב-קו, אני נותן אותו לנהג שימלא לי ב-.5.90, זה אסור לו, למה?

יצחק אליהו: הוא צריך לקנות, אבל לקנות בחמישה שקלים כשאני יכול לקנות בזה חלב לילד, אני צריך לקנות כרטיס ועוד 5.90?

יצחק אליהו: לאן הגענו.

יצחק אליהו: זה דבר אחד.

יצחק אליהו: דבר שני לגבי החברים ממרכז הארץ שהולכים לעשות את התהליך הזה.

יצחק אליהו: אני אומר לכבודו, אימא שלי גרה בפתח תקווה ואני הולך לסעוד אותה פעם בשבוע.

יצחק אליהו: אני עולה באוטובוסים.

יצחק אליהו: יש לי רב-קו.

יצחק אליהו: כשאני באגד עולה, הכול בסדר.

יצחק אליהו: אני עולה באפיקים, "אין אצלך סטודנט שנתי".

יצחק אליהו: אמרתי לו, אתה יודע מה, אני לא משלם לך, תעלה מבקר.

יצחק אליהו: את ה-5.90, יש לי שתי אחיות עם 13 ילדים כל אחת.

יצחק אליהו: אני אתן להם את החלב הזה, אני לא אשלם לך.

יצחק אליהו: או שאני אומר לו, אדוני, אתה יודע מה, אני לא רוצה גזל.

יצחק אליהו: לוקח 3 שקל.

יצחק אליהו: תן לי קשיש, אני אומר לו, כי זכות שלי לקבל את ההנחה שלי של הסטודנט.

יצחק אליהו: מביאים קודם כל את הרכבת, אחר כך את הפסים?

יצחק אליהו: יש שלטים בעברית שבדצמבר צריכים להחליף בגוש דן, לא יודע באיזה תאריך.

ישראל אייכלר: 21.

יצחק אליהו: למה אין באמהרית?

יצחק אליהו: למה אין ברוסית?

יצחק אליהו: יש שם אוכלוסיות קשות.

יצחק אליהו: אני מכיר את כולם שם.

ישראל אייכלר: איפה, בפתח תקווה?

יצחק אליהו: פתח תקווה, בני ברק, פרדס כץ.

יצחק אליהו: אני נוסע מתל אביב לפתח תקווה לבית חולים וחוזר.

יצחק אליהו: כמו שאני מכיר את היושב-ראש, והיושב-ראש יכול לעשות הרבה גדולות ונצורות כמו במקרה שלי שעזרת לי.

יצחק אליהו: אני חושב, הקרדיט, מה שכבוד היושב-ראש יכול לעשות, ואני אומר את זה בכנות, לחסוך את כל הבלגן של הרב-קו, לשבת, פשוט מאוד.

יצחק אליהו: לא מעניין אותי אם יש בחוץ-לארץ.

יצחק אליהו: למה אני צריך כל שלושה ימים להוציא 30 שקל כשאין לי ללכת לקנות לילדה?

יצחק אליהו: לשבת, לעשות חשבון-נפש.

יצחק אליהו: כבוד היושב-ראש, 213 שקל חופשי-חודשי.

יצחק אליהו: יש לי שלוש בנות סטודנטיות.

יצחק אליהו: הם משלמים יותר מהחופשי-חודשי, 40 שקל, לא יודע כמה אתה משלם.

יצחק אליהו: אנא, למען השם, למען הנוער המסכן הזה, שאבא כזה לא יסבול.

יצחק אליהו: כל ילד, שאבא יעשה לו רב-קו, פשוט חשבון-נפש.

יצחק אליהו: יש לקשיש חופשי-חודשי, 106 בחודש, אז תביאו לנוער 150 שקל חופשי-חודשי ואז אם הוא מאבד את הרב-קו, הוא הולך לשלם 10 שקלים - - - .

יצחק אליהו: למה אני ארוץ אחרי ששה הילדים שלי?

יצחק אליהו: גם נכים - - -

ישראל אייכלר: תרשמי את זה.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדרוש את זה ממשרד התחבורה.

ישראל אייכלר: נותנים 4 מיליארד שקל סבסוד.

ישראל אייכלר: דווקא לנוער אי-אפשר לתת?

קריאה: נותנים לנוער רק דרך כרטיסייה ולא דרך חופשי-חודשי.

יצחק אליהו: אני נותן 30 שקל, זה 60 שקל, ואם אני מתחיל את זה ברכבת, זה 29.5 שקל לעשר נסיעות, אבל זה לא זה.

יצחק אליהו: למה אני בתור אבא, "אבא, נגמר לי הכרטיסייה", אני צריך לעזוב את הבית, ללכת לרכבת ברגל - - -

ישראל אייכלר: ברכבת אי-אפשר.

יצחק אליהו: אני צריך ללכת לרכבת להטעין לה.

ישראל אייכלר: תודה, אני מאוד מודה לך.

יצחק אליהו: ללכת לעשות חופשי-חודשי לנוער.

ישראל אייכלר: רשמנו את זה בהחלטות הוועדה.

יצחק אליהו: גם לנכים.

ישראל אייכלר: נכים לא מקבלים חופשי-חודשי?

יצחק אליהו: לא.

יצחק אליהו: 33%.

יצחק אליהו: נכה, מסכן, גמר את החיים שלו.

ישראל אייכלר: אני לא מבין את ההיגיון של הדבר.

ישראל אייכלר: הרי נותנים לנכים הנחות.

יצחק אליהו: אין.

יצחק אליהו: אני הייתי ממליץ גם לסטודנטים לעשות את זה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: עכשיו אני מבקש שתהיה הקשבה ולא יפריעו להם.

ישראל אייכלר: הם נציגי משרד התחבורה, אגד ודן.

ישראל אייכלר: קודם כל המחותן הראשי, דן.

ישראל אייכלר: ברוכים הבאים לסבל האזרחי שאתם הולכים לעבור מה-21 בחודש, כי אני מבין שאם האזרחים סובלים, גם הנהגים סובלים.

ישראל אייכלר: אחיקם שמעוני, מנהל פיקוח עסקי, איך אתם נערכים לעניין הזה?

ישראל אייכלר: רעיון המדבקות, אתם קונים?

ישראל אייכלר: אתם יכולים לעשות מדבקה על התחנה – התחנה הקרובה להטענה, ברחוב זה וזה פה בשכונה, לא את כל הרשימה.

אחיקם שמעוני: אני לא יודע אם זה יהיה עד ה-21 בחודש כיוון שיש שתי בעיות עם זה: אחת, הנושא של הקיוסקים הוא לפעמים גמיש.

אחיקם שמעוני: נסגר, נפתח-נסגר, נפתח.

אחיקם שמעוני: צריך שהמידע יהיה כמה שיותר מדויק כדי לא להטעות את הציבור.

אחיקם שמעוני: שתיים, יש עניין איך מדביקים על תחנות מבחינת נגישות, מה מדביקים.

אחיקם שמעוני: בתל אביב בכלל זה עולם אחר.

ישראל אייכלר: תבדוק את האפשרות שכל אזרח שעולה לך לאוטובוס, אומר לך, מכונה ליד התחנה, תגיד לו איפה כן.

אחיקם שמעוני: מבחינתנו כמה שהמידע יותר נגיש וזמין, זה מבורך.

אחיקם שמעוני: א, יש מידע באינטרנט על הנושא הזה.

אחיקם שמעוני: למי שאין אינטרנט, יש את הטלפון של משרד התחבורה.

אחיקם שמעוני: אנחנו בדן נערכנו במקביל במודיעין שלנו לתת גם קו חם לנושאים, שמי שמתקשר יגידו לו, איפה אתה נמצא?

אחיקם שמעוני: דרך רחוב זה וזה אתה יכול ללכת, שם יש קיוסק כזה וכזה וכן הלאה.

אחיקם שמעוני: יתנו לו הדרכה איך הוא יכול לטעון, מה הוא מטעין וכן הלאה, זאת אומרת אצלנו בבית גם אנחנו נערכנו מבחינת קו חם לנושאים.

אחיקם שמעוני: במקביל יש לנו קו חם עם נהגים לבעלי תפקידים, שאם נתקלים בכל מיני סיטואציות, בין אם זה תפעוליות פשוטות, בין אם זה אוכלוסיות שיותר רגישות, ילדים שנתקעו בלי או מבוגרים או נכים כמובן, עם כל הרגישות שצריך לטפל בנושא הזה.

אחיקם שמעוני: גם לזה אנחנו נערכים בהתאם.

ישראל אייכלר: מה אתה עושה בחודש הראשון כשילד בא ופתאום הוא לא יודע שאין לו צבור?

אחיקם שמעוני: אף אחד לא יישאר ברחוב.

ישראל אייכלר: טוב מאוד, זו הצהרה מאוד חשובה.

ישראל אייכלר: לפחות בתקופה הראשונה עד שיפרסו - - -

אחיקם שמעוני: יש לנו נהגים ותיקים שהם רגישים ומכירים, יודעים להפעיל שיקול דעת.

אחיקם שמעוני: זה לא אומר שלא נחנך את הציבור שצריך כבר לעבור לזה, אבל נדע גם לפעול ברגישות בנושא הזה.

אחיקם שמעוני: מבחינת עמדות טעינה, באמת יש פריסה ברחבי גוש דן, ברגעים אלה ממש הולכת ונפרסת ועד סוף השבוע אנחנו מדברים על פריסה של מאות עמדות במזומן, בכרטיסי אשראי.

אחיקם שמעוני: יש את המסופונים האלה שאפשר לטעון איתם גם מזומן, גם אשראי, בקיוסקים, ברשתות כפי שציין רן מקודם, ובאמת הפריסה מבחינתנו היא פריסה רחבה ככל שניתן.

אחיקם שמעוני: קודם ציינה חברת הכנסת למה אין אפליקציה בטלפון.

אחיקם שמעוני: יש אפליקציה בטלפון.

אחיקם שמעוני: אפשר לעלות עם אפליקציה של HopOn.

אחיקם שמעוני: עולים, משלמים איתה.

אחיקם שמעוני: אפשר לטעון בצורה פרסונלית, אפשר לעשות הכול עם הטלפון היום.

ישראל אייכלר: שמים את הטלפון ליד זה?

אחיקם שמעוני: כן, יש איזה מזהה, ברקוד, כל מיני דברים כאלה שהוא יודע לקרוא את האפליקציה, יודע לחייב אותך ויודע לעשות את הדברים.

קריאה: יש עוד חברה, און-ליין.

ישראל אייכלר: ראיתי בשדה התעופה שכולם עוברים בלי כרטיסים.

ישראל אייכלר: אני הייתי הקשיש היחיד שהראה כרטיסים.

קריאה: בירושלים זה לא קיים.

קריאה: זה מבוסס אשראי, זה לא מזומן.

אחיקם שמעוני: יש, זה כבר עובד.

אחיקם שמעוני: מבחינתנו אנחנו ערוכים גם בערוץ הזה.

אחיקם שמעוני: אנחנו הרמנו את הכפפה בכתף לכתף, אפשר להגיד עם משרד התחבורה.

אחיקם שמעוני: תגברנו קודם כל את עמדות הטעינה של הרב-קו שלנו שקיימות, הוספנו עוד ארבע עמדות הטענה ברחבי גוש דן לטובת הנושא של כרטיסי רב-קו אישיים.

אחיקם שמעוני: בנוסף, אנחנו מתכוונים בתקופה הקרובה באותן תחנות שציינו פה מקודם, שהן תחנות עתירי נוסעים או נקודות כאלה, שמבקרים שלנו או אנשים שלנו יסתובבו עם מסופונים כאלה ויתנו פתרונות בשטח לאנשים, אבל זה לתקופת ביניים, "נחיתה רכה", לא להשאיר אנשים בשטח.

אחיקם שמעוני: יסתובבו בשטח עם המסופונים האלה ויוכלו לתת אפשרויות תשלום נוספות.

ישראל אייכלר: זה חשוב מאוד שהם יעמדו לפחות בתקופה הראשונה בתחנות העמוסות.

אחיקם שמעוני: כן, כן, אנחנו נערכים לזה.

אחיקם שמעוני: אנחנו תגברנו.

אחיקם שמעוני: אני יכול להגיד שיהיו לנו 220 נקודות של המסופונים האלה.

אחיקם שמעוני: אנחנו מתכוונים להגיע עד 350 כולל אלה שהולכים להסתובב ולעבות את התחנות.

אחיקם שמעוני: מבחינת הסברה, אז משרד התחבורה בטח יפרט, אבל יש 150 דיילים ועוד מובילי הסברה.

אחיקם שמעוני: אנחנו מתגברים כוח אדם שלנו בנוסף, של עוד 50 איש.

אחיקם שמעוני: זה אנשים שיודעים את העבודה, יודעים להסביר, יודעים לתת מענה גם לנהג.

אחיקם שמעוני: צריך להבין, כשמתחיל לחץ, גם הנהג נכנס לאיזושהי מצוקה.

אחיקם שמעוני: להוריד ממנו קצת את הלחץ וגם לציבור, להסביר להם, גם בחוץ וגם על האוטובוס איך פותרים את המצוקה של אני הגעתי לאוטובוס ואין לי איך לשלם, אז אנחנו נערכים בכל החזיתות האלה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: מיכאל, מנהלת מחלקת פניות ציבור באגד, איך אתם עומדים עם כל הטענות האלה?

מיכאל אוחנה: אני לא ארחיב יותר מדי.

מיכאל אוחנה: אנחנו ערוכים מבחינתנו בעשר נקודות באזור המרכז, מרחובות ועד לכפר סבא.

מיכאל אוחנה: כל עשר הנקודות יהיו מצוידות באפשרות של קנייה במזומן, באשראי.

מיכאל אוחנה: בחלק מהמקומות שניתן שמנו tvm של מכירה במזומן, כלומר, אתה יכול לבוא עם מזומן וגם לקבל עודף.

מיכאל אוחנה: זה מהבחינה הזאת.

מיכאל אוחנה: אני רוצה להעיר הערה על ירושלים.

מיכאל אוחנה: אני מכיר את ירושלים.

מיכאל אוחנה: אני מכיר גם את אגריפס לפני שהיה כל התהליך הזה.

מיכאל אוחנה: היית עומד באוטובוס, היה עומד באגריפס והיה אחריו תור של 50 מכוניות.

ישראל אייכלר: נורא ואיום.

מיכאל אוחנה: היום אתה לא רואה את זה, אז יש צדדים גם לכאן וגם לכאן.

ישראל אייכלר: ברור.

ישראל אייכלר: שכחתי להגיד בתחילת הדיון שאני מברך על הדבר הזה שהנהג יוכל להיות נהג ולא כרטיסן.

מיכאל אוחנה: אז אני רוצה לומר מהבחינה הזאת שמניסיוני בירושלים התחלנו בתהליך.

מיכאל אוחנה: היו בעיות, יש תקלות, ברור.

ישראל אייכלר: אתה שומע שעדיין יש בעיות.

מיכאל אוחנה: יש אבל מתקנים.

מיכאל אוחנה: כל הזמן מתקנים.

מיכאל אוחנה: לומדים תהליך, אתה חייב לתקן אותו כל הזמן ולהתקדם הלאה.

ישראל אייכלר: אגד מתקן או משרד התחבורה?

מיכאל אוחנה: משרד התחבורה.

ישראל אייכלר: אבל אגד, אין לך שליטה.

מיכאל אוחנה: יש שליטה אבל אנחנו עובדים בשיתוף פעולה, בהתייעצות.

יחיאל רודמן: למה לתקן אחרי שעושים?

יחיאל רודמן: למה לא לעשות את זה מדורג?

מיכאל אוחנה: אי-אפשר לעשות - - -

ישראל אייכלר: אפשר.

ישראל אייכלר: בירושלים כבר סובלים שנה.

ישראל אייכלר: תתחילו עכשיו.

יחיאל רודמן: את כל הבעיות האלה ציפו מראש.

יחיאל רודמן: היה אפשר לעשות את זה מדורג.

ישראל אייכלר: חייבים לעשות את זה, זה לא יעזור.

ישראל אייכלר: שר התחבורה מאוד כועס שמתעסקים בתחבורה ציבורית, אבל אין לי ברירה.

ישראל אייכלר: אנחנו לא נעזוב את זה.

יחיאל רודמן: אנחנו הצענו גם איך לעשות את זה מדורג, בצורה שהציבור יתרגל.

ישראל אייכלר: חייבים לעשות.

מיכאל אוחנה: עוד דבר אחרון.

מיכאל אוחנה: באזור ירושלים - - - פתחנו עמדות ניידות ואנחנו כנראה גם נעשה את זה באזור תל אביב בכל מיני מרכזי בתי אבות שאנשים לא יכולים להגיע ולא יודעים להטעין, על מנת ללמד אותם את הדברים האלה.

ישראל אייכלר: יפה מאוד.

קריאה: הטענות האלה היו חד-פעמיות.

קריאה: זה מבצע פעם בשנה.

קריאה: זה לא קבוע.

מיכאל אוחנה: זה תהליך, בהתחלה.

ישראל אייכלר: בסדר גמור.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך, מיכאל.

ישראל אייכלר: עכשיו זכות הדיבור לרן שדמי.

ישראל אייכלר: אני לא הייתי רוצה לשבת במקומך.

ישראל אייכלר: סך הכול אתה מנהל אגף כלכלה ברשות תחבורה ציבורית.

ישראל אייכלר: הטילו עליך לסבול את כל הצרות של עם ישראל בעניין.

רן שדמי: אני שמח להיות בתפקיד שאני נמצא.

רן שדמי: אני שמח שהפרויקט הזה קרה.

רן שדמי: אני שמח שנהייתי גם אחראי על יישומו ואני חושב שזו הצלחה מאוד גדולה גם בירושלים ואני מניח שגם בתל אביב הפרויקט יזכה להצלחה דומה.

רן שדמי: רשמתי פה כמה נקודות ששאלת עליהן, אני רוצה להתייחס אליהן.

רן שדמי: דבר ראשון, הסיפור של עליה מכל הדלתות שזה בעצם צעד משלים לביטול הטעינה אצל הנהג, אז כמובן שמשרד התחבורה מאוד דוחף ליישם את זה.

רן שדמי: כבר כיום אנחנו בסביבות 10%-15% מקווי השירות במטרופולינים הגדולים, בקווי שירות, יש בהם עליה מכל הדלתות.

רן שדמי: אנחנו, עם העברת החקיקה לוועדת הכלכלה נפתח את כל קווי השירות, כל האוטובוסים בגוש דן.

רן שדמי: אנחנו מאוד מקווים שכבר בתחילת ינואר נסיים את העברת החקיקה לוועדת הכלכלה ומייד לאחריה נפתח את כל קווי השירות בגוש דן בטבעת אחת של כל המפעילים.

רן שדמי: המפעילים ערוכים לזה כבר בגוש דן.

רן שדמי: דן ערוכה כבר עם ולידטורים בכל האוטובוסים.

רן שדמי: אגד מסיימת את ההיערכות שלה בגוש דן.

יחיאל רודמן: על איזו חקיקה אתה מדבר?

ישראל אייכלר: לאפשר לפקחים של אוטובוסים כמו לפקחי סיטיפס.

לרה פארן: לא היה יותר הגיוני לחכות שזה קודם יעבור ואז לעשות את זה?

רן שדמי: לא, כי אני חושב שהדברים הם לא בהכרח תלויים, כי יש יתרון מאוד גדול.

רן שדמי: כבר היום אנחנו רואים, בירושלים בוודאי, שברגע שהנהג לא מתעסק בכסף, זה גם חוסך המון זמן וגם נותן לנהגים את היכולת לנשום, וזה יקרה בסיפור הזה של העליה מכל הדלתות.

רן שדמי: זה קורה, זה יקרה, ואם יש משימה שכל משרד התחבורה על זה, אז זה זה.

יחיאל רודמן: עליה מכל הדלתות מתי מתוכנן?

ישראל אייכלר: אחרי שיאושר החוק.

רן שדמי: בגוש דן, מיידי, בירושלים, כמה חודשים לאחר מכן.

רן שדמי: בחיפה, כמה חודשים לאחר מכן.

רן שדמי: בגדול, במהלך 2019 אם לא ניתקע עם נושאי חקיקה אחרים, בכל המטרופולינים הגדולים כבר יעלו מכל הדלתות.

רן שדמי: כמובן שאנחנו מברכים על הצעד ואנחנו מברכים על הטעינה ללא נהג.

רן שדמי: לעניין הטעינה ללא נהג, אנחנו מתמודדים פה עם שתי בעיות: בעיה אחת, הנושא ההסברתי, שבעצם אנחנו צריכים לגרום לשינוי התנהגותי אצל הנוסע.

רן שדמי: אנחנו יודעים שהכי קל, תזמין דייל ללכת ולקנות אצל הנהג, אבל זה לא הכי נכון.

רן שדמי: זה היה נכון אולי לאותו בן אדם שקונה, וכל אותם 50 איש שיושבים באוטובוס, מחכים - - -

ישראל אייכלר: והנהגים במכוניות מאחוריו.

רן שדמי: והנהגים מלפניו ואחריו ומצדדיו.

רן שדמי: כולם יודעים שזה לא נכון.

רן שדמי: הנושא הזה של השינוי ההתנהגותי הזה, שמה לעשות, הציבור צריך להתרגל לטעון את הרב-קו שלו פעם בשבועיים, פעם בחודש במקום כזה ואחר, הוא שינוי שהציבור צריך להתרגל אליו.

רן שדמי: אנחנו נערכנו לזה הן בפן הפרסומי מצד אחד, והן בפן של ההנגשה.

רן שדמי: אנחנו היינו רוצים בכלל באמת שיטענו בבית, שאנשים יטענו בסלולר או עם הקורא-כותב הזה במחשב שאפשר לטעון, והאתרים.

רן שדמי: ככל שאני יודע, האתרים האלה הם אתרים כשרים מבחינת אפשרות השימוש שלהם לציבור הדתי.

רן שדמי: זה החזון שלנו, שבכלל יטענו בבית, לא יצטרכו ללכת לשום מקום.

רן שדמי: לאחר מכן יש בעצם את אותן רשתות קמעוניות, אותו ציבור שבא ואומר, אנחנו רוצים לטעון באמת במזומן.

רן שדמי: אז נכון, לטעון במזומן זה קצת יותר קשה, דורש קצת יותר מאמץ.

רן שדמי: פרסנו בירושלים סדר גודל של 200 עמדות.

ישראל אייכלר: אומר לך שבפסגת זאב צרכנייה גדולה לא רוצה.

רן שדמי: לא רוצה, לא רוצה, אני לא יכול להכריח אותו.

יחיאל רודמן: הוא גם לא פתוח ב-06:30 בבוקר.

יחיאל רודמן: הוא לא פתוח 24 שעות.

ישראל אייכלר: הוא אומר שבכלל הצרכנייה לא רוצה.

ישראל אייכלר: מה תעשה אם רוב הקיוסקים יגידו לך, לא רוצה ניסיתי, לא כדאי לי?

רן שדמי: היום רוצים.

רן שדמי: אם בהתחלה באמת היה יותר קשה, אני היום רואה שיש ביקוש.

רן שדמי: יש ביקוש ורוצים, וכנראה שמעבר לטעינה גם קונים אצלם עוד איזה מסטיק, אני לא יודע מה עושים שם, או קפה, ויש תנועה, ויש תנועה של רשתות קמעוניות שנכנסות, הן רשתות קמעוניות של המגזר הדתי.

ישראל אייכלר: איך קוראים לצרכנייה שלא רוצה?

יצחק אליהו: "זול וגדול".

רן שדמי: והן רשתות שלא היו מוכנות לחשוב על זה בעבר.

רן שדמי: היום כבר כן יש איתן סיג ושיח כדי שהן גם יכנסו לעולם הזה.

רן שדמי: איזושהי מילה לנושא של המכונות טעינה.

רן שדמי: לצערי הצבת מכונות טעינה זה תהליך בירוקרטי מסורבל אפילו שהיה לנו שיתוף פעולה מלא עם עיריית ירושלים.

ישראל אייכלר: אפילו בכותל המערבי, שלט אחד לקח לנו כל כך הרבה שנים.

רן שדמי: אז להציב מכונות זה סיפור.

ישראל אייכלר: הם התחייבו לפני שנתיים פה בוועדה שישימו מכונות בכל רחוב יפו.

רן שדמי: אם היינו צריכים לבנות על מכונות הטעינה, לא היינו פותחים דלתות גם בעוד 200 שנה.

לרה פארן: מה עם בתוך האוטובוסים?

רן שדמי: אני יחד עם חברת דן ועוד בחור, אלון שני, ישבנו עם חברת דן.

רן שדמי: אמרנו להם, בואו נכניס מכונות טעינה לתוך האוטובוסים.

רן שדמי: דן הרימו את הכפפה בקו 1 ובקו 189.

רן שדמי: במקביל למה שעשינו בדן, הכנסנו את זה גם בשורה של מרכזים שלנו, בבאר שבע ובמרכז השרון.

רן שדמי: זה הכול היה במקביל.

רן שדמי: בבדיקה לאחור אני אומר לכם, אני חושב שזו הייתה טעות לעשות את זה.

ישראל אייכלר: בבאר שבע היו בעיות, אני יודע.

רן שדמי: בבאר שבע יש אותן בעיות שיש בקו 1 ובקו 189.

רן שדמי: אני אנסה להסביר בקצרה את הבעיות.

רן שדמי: ברגע שהבנתי שיש בעיות, אמרנו שאנחנו לא הולכים לכיוון הזה.

רן שדמי: מה הבעיות המרכזיות שיש לנו עם זה?

רן שדמי: אחד, זה פוגע בזרימה באוטובוס.

רן שדמי: מי שעולה היום לאוטובוס, נוסעים, ברגע שהם חושבים שהם יכולים לטעון באוטובוס, הם באים לטעון באוטובוס ואז אנשים עומדים מול המכונה, לא בטוח שיש להם מה להחזיק.

רן שדמי: האדם השלישי כבר יורד לפני שהוא הגיע למכונה.

רן שדמי: אני ראיתי את זה במצלמות גם באוטובוס וגם הסתכלתי במרכז שליטה של דן בבאר שבע.

רן שדמי: הנוסע השלישי בכלל לא מגיע למכונה.

רן שדמי: זה דבר ראשון.

רן שדמי: דבר שני, מדברים כולם על אזרח ותיק.

רן שדמי: אני רוצה שתלכו לראות אזרח ותיק קונה כרטיס במכונה הזאת.

רן שדמי: הוא לא מצליח.

רן שדמי: המטבעות נופלות על הרצפה.

רן שדמי: הוא מרים, הוא נופל או שהוא מבקש מאיזה ממישהו אחר שיקום ויטען לו.

רן שדמי: זה היה מאוד בעייתי.

ישראל אייכלר: אני מציע בתחנות, לא באוטובוס.

רן שדמי: המכונות האלה, בגלל שהן כל הזמן בתנועה, יש להן בעיות תחזוקה.

רן שדמי: זה מכונות שכל הזמן רועדות בבמפרים, לא בבמפרים.

רן שדמי: התנועה בכביש בארץ היא לא תנועה חלקה וזה גורם להם להתקלקל ואז אנשים חושבים שהם יכולים לטעון באוטובוס אבל אין מכונה באוטובוס, היא לא עובדת.

רן שדמי: ברגע שהבנו את זה, החלטנו שכבר לא ממשיכים בכיוון הזה.

אחיקם שמעוני: גם התפעול של כל הדבר הזה.

ישראל אייכלר: כן, אבל בתחנות חייבים לעשות.

רן שדמי: התחנות עמוסות.

רן שדמי: אנחנו כן נרצה לשים.

רן שדמי: זה תהליך ארוך ובירוקרטי.

רן שדמי: מכונות באוטובוס, אנחנו חושבים שזו טעות לשים.

רן שדמי: ברוב המקומות בעולם שאני מכיר, יש בתחנות מרכזיות מכונות ויש פריסה בקיוסקים, ברשתות וכדומה, אותה שיטה שאנחנו - - -

ישראל אייכלר: באירופה יש בכל תחנה.

רן שדמי: לא, אין בכל תחנה באירופה, יש בכל מטרו.

רן שדמי: אתה מסתובב בלונדון, אתה לא רואה בכל תחנה.

ישראל אייכלר: בלונדון יש בכל תחנה קיוסק.

ישראל אייכלר: אתה נכנס לקיוסק.

ישראל אייכלר: אתה לא רואה את הנהג בכלל, הוא סגור בקופסה.

רן שדמי: אתה לא רואה, אבל אתה לא יכול לקנות אצל הנהג באוטובוס.

ישראל אייכלר: לא, בקיוסק שליד התחנה.

רן שדמי: יש כל מיני מקומות בעולם שהעירייה מחייבת את הקיוסקים כחלק מרישיון העסק שגם ימכרו.

רן שדמי: יש אלף ואחת שיטות בעולם.

רן שדמי: אנחנו חיים ברגולציה של ישראל, לא מכריחים את הקיוסקים למכור, מעודדים אותם למכור.

רן שדמי: הם הבינו את הפוטנציאל הטמון בזה.

רן שדמי: אני רואה שיש התעניינות ובסך הכול אני חושב שהצעד הזה הוא טוב, הוא מבורך וגם הציבור יתרגל לשינוי וזה יעשה טוב לכולם, ואני מצפה שאתם תתמכו בנו.

לרה פארן: מה עם רעיון המינוס?

רן שדמי: רעיון המינוס בטכנולוגיית הרב-קו לטוב ולרע, זה בלתי אפשרי.

רן שדמי: מה שאנחנו כן רוצים לקדם בנושא הזה זה באמת מנגנון הרב-קו, ליצור סוג של הוראת קבע, שבעצם נוסע יוכל לתקף באיזשהו הסדר נסיעה את כרטיס הרב-קו שלו ולשלם בסוף החודש באמצעות הוראת קבע או באמצעות כרטיס אשראי והוא לא יצטרך שיהיה לו מזומן.

רן שדמי: הוא דורש איזשהו פיתוח.

רן שדמי: אנחנו הולכים לכיוון הזה.

רן שדמי: בדקנו את נושא החריגה.

ישראל אייכלר: אין היום הוראת קבע בזה?

רן שדמי: היום אין הוראת קבע.

ישראל אייכלר: צריך לעשות את זה.

ישראל אייכלר: זה דבר הכי פשוט.

ישראל אייכלר: אמרת דבר מאוד הגיוני.

ישראל אייכלר: בחברת חשמל, בחברת המים, בכל מקום אני משלם בהוראת קבע.

רן שדמי: צריך ליצור זהות בין כרטיס האשראי לבין החשבון.

ישראל אייכלר: בעל החשבון, כן.

רן שדמי: זה יקרה.

ישראל אייכלר: ומה עם החופשי-חודשי לבעלי ההנחות?

ישראל אייכלר: מי צריך להחליט על זה?

רן שדמי: זה בהחלט עניין תקציבי.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם את הדיון.

ישראל אייכלר: אנחנו חרגנו ב-20 דקות מהשעה, כי היה לי מאוד חשוב הנושא של הרב-קו.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת להציג בכל תחנת אוטובוס מידע אודות עמדות הטעינה הקרובות לתחנה.

ישראל אייכלר: לפרסם בתקשורת לקראת הפסקת הטעינה בגוש דן, להביא למודעות הציבור.

ישראל אייכלר: הוועדה רשמה את הודעות חברת דן שבתקופה הראשונה יהיו שם דיילים ואנשים שיעמדו גם עם מסופי טעינה כדי לעזור לאנשים.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת לעודד את החנויות והקיוסקים ביישובים בודדים, שיצרפו לאפשרות טעינת רב-קו ולא רק במקומות מרכזיים גדולים.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שתהיה פריסה רחבה של עמדות טעינה ואשראי במזומן בכל התחנות העמוסות.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שיש קו חם לנוסעים, 8787* מטעם משרד התחבורה, שם אפשר לקבל מידע על כל השינויים האלה.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים להנגיש את המידע לנוסעים בתחנות.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים ליצור את האפשרות, אנחנו מבינים שהיום זה אי-אפשר, אבל צריך ליצור אפשרות מינוס, שנוסע שיש לו יתרה נמוכה מדי או שהוא נשאר בלי נסיעה, לאפשר לו נסיעה אחת או שתיים והמינוס יקוזז בהטענה הבאה, והיא תאפשר נסיעה אחת או שתיים, ובטעינה הבאה זה יתקזז עם סכום ההטענה.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים להנהיג הוראות קבע שאנשים יוכלו להטעין את הרב-קו באופן אוטומטי, אנשים שנוסעים באופן קבוע בדרך כלל, לפי רצונם ובקשתם.

ישראל אייכלר: אפשר לעודד בכך אנשים לנסוע בתחבורה ציבורית.

ישראל אייכלר: שהמדינה תחלק את הכרטיסים האלה במוסדות ציבור, בתי אבות, בתי חולים, אוניברסיטאות, ישיבות, בתי ספר כדי שאנשים לא יצטרכו לעמוד בתורים לקבל את הכרטיסים.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שההנחה לילדים מתחת לגיל חמש תהיה בלי תלות במספר הילדים.

ישראל אייכלר: כל מי שמתחת לגיל חמש, החוק מאפשר שהוא לא ישלם.

ישראל אייכלר: אין צורך לחייב לשלם דווקא מי שיש לו שני ילדים מתחת לגיל חמש.

ישראל אייכלר: הוועדה רשמה את התלונה על פסגת זאב, שאין שם עמדות הטענה מספיקות.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים מהצרכניות ומכל מי שאפשר שם, להכניס את זה, וממשרד התחבורה, לאפשר לכל מי שביקש, כמו ברמות ובמקומות אחרים, להביא לו מייד מסוף הטענה כזה.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת לבטל את הקנס, אנחנו קוראים לזה קנס, עבור כרטיס הנסיעה, חמישה שקלים הנוספים עבור כרטיס אנונימי.

ישראל אייכלר: מספיק שאדם משלם את ה-5.90 בלי הנחות.

ישראל אייכלר: לא צריך כפל קנס על זה שהוא לא עושה רב-קו.

ישראל אייכלר: הגיעו הרבה פניות בעניין.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מי צריך, ועדת הכלכלה או מישהו שצריך להתקין את זה.

יחיאל רודמן: זה נגד חוק כוח המצרכים, הכרטיס הזה.

ישראל אייכלר: תסמוך עליהם, הרי מדובר באנשים שעושים את החוק.

יחיאל רודמן: שלחתי להם תלונה ולא הגיבו לי.

רן שדמי: הנושא הזה היה בבג"ץ.

רן שדמי: עברנו את בג"ץ.

רן שדמי: בג"ץ אישר לנו את זה.

ישראל אייכלר: אין לי ספק.

ישראל אייכלר: כל עוול שהמדינה עושה, היא עושה על פי החוק.

ישראל אייכלר: אני מכיר את זה.

ישראל אייכלר: אני אף פעם בוועדה לא אומר לאנשים, זה עובר על החוק.

ישראל אייכלר: אני יודע שמגיעים פה מצוידים בחוות דעת משפטיות כמה שאתה רוצה, ואם צריך, יש עוד יועץ משפטי.

ישראל אייכלר: על פריסת עמדות הטענה בתחנות מרובות נוסעים באוטובוסים, רשמנו את ההודעה שיהיו עמדות הטענה, ואנחנו רוצים לעודד שוב שכל תחנה מרובת נוסעים, שיהיה שם מסוף הטענה קבוע או נייד.

ישראל אייכלר: לא אכפת לי שזה נייד, אבל שיהיה.

ישראל אייכלר: הוועדה שואלת שאלה, למה מונעים מהאזרח את הזכות בעמדת הטענה במזומן?

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים את הבעיות של הוונדליזם ודברים כאלה, אבל כמו שהבנקים יכולים להציב כספומטים וכספונטים ומכונות שתיה וממתקים, כולם יכולים, גם משרד התחבורה יכול להציב עמדות הטענה לכרטיסים.

ישראל אייכלר: הדרישה האחרונה זה לעשות חופשי-חודשי לנוער, לנכים ולכל הזכאים.

ישראל אייכלר: לא יתכן שאדם זכאי להנחה, בגלל שהוא עושה חופשי-חודשי, צריך לעודד את זה, אז לא נותנים לו את ההנחה.

ישראל אייכלר: הדבר האחרון, הנהג רואה בכרטיס כמה יש לי בכרטיס הצבור.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה על צג האוטובוס, בדלת, באיזשהו מקום, שהנוסע יוכל לראות כמה נצבר לו בכרטיס.

ישראל אייכלר: שהוא יוכל לבדוק בעצמו.

קריאה: אבל אז זו תהיה פגיעה בזכות הפרט.

ישראל אייכלר: לא, הוא יכול לראות את זה.

ישראל אייכלר: יש לו בצ'יפ.

ישראל אייכלר: הוא מכניס ורואה שחסר לו כסף, אז הוא יודע שהוא צריך למלא.

ישראל אייכלר: למה הוא צריך לעלות ולראות שאין לו, ולא יתנו לו וזה לא עובר וזה כן עובר.

ישראל אייכלר: ככה הוא רואה בתחנה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכולכם שבאתם.