הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 281, 2018-12-11 12:06

עאידה תומא סלימאן: ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, היום ה-11 לדצמבר 2018.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום מדברות על הנשים השקופות, נשים חסרות מעמד.

עאידה תומא סלימאן: כל פעם שאנחנו מזמינות לדיון כזה, אני מתלבטת באיזה מילים להשתמש.

עאידה תומא סלימאן: התואר הזה שניתן לנשים חסרות מעמד הוא בעיני טרמינולוגיה מאוד אכזרית כי בעיני כל אישה יש לה את המעמד שלה ולכל אשה וכל גבר יש את הקיום והזכות להיות במעמד שוויוני.

עאידה תומא סלימאן: אבל לבוא ולהגיד "חסרות מעמד" זה משקף כאילו הנשים האלה שקופות ואם אני רוצה להדגיש משהו אז אנחנו מדברות על איך הן נראות או לא נראות שקופות בעיני הממסד, כי זה אחד הדברים שאנחנו מנסים כל הזמן לבדוק, איך הממסד, איך המדינה, איך הממשלה על כל זרועותיה מתייחסת לנשים הללו ומה השלכות המעמד הזה של חוסר מעמד משפיע על חיי היום יום שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ננסה היום גם לתת מענים ולבדוק, בהמשך לדיון הקודם שהתקיים בוועדה ב-16 לינואר השנה, ואז התייחסנו לשתי אוכלוסיות: מבקשות מקלט הסובלות מאלימות ונשים בתהליך ההתאזרחות הסובלות מאלימות.

עאידה תומא סלימאן: היום נרצה להמשיך את הדיון הזה, במיוחד לאחר שגם המוקד לפליטים ולמהגרים עם המרכז לסיוע משפטי של המרכז הרפורמי הפיקו את הדו"ח הזה שאתם גם תוכלו לקבל העתק ממנו.

עאידה תומא סלימאן: רק לידיעת הנמצאים.

עאידה תומא סלימאן: הדיון משודר שידור ישיר וזה יישאר בפורטל הכנסת, כך שלא צריך להטריח את עצמכם ולצלם.

עאידה תומא סלימאן: תמיד תוכלו להכנס לפורטל הכנסת ללכת לוועדה ולצפות בכל הדיונים שהתקיימו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לתת לרב נעה סתת - - -

קריאה: שרה תתחיל לפני כי נעה מגיעה עוד דקה.

עאידה תומא סלימאן: לא נמצאת עו"ד רעות מיכאלי בבקשה.

רעות מיכאלי: בוקר טוב תודה גבירתי.

רעות מיכאלי: אנחנו מאוד מתרגשים להיות כאן

רעות מיכאלי: לכבוד יום זכויות האדם ולצערנו דווקא זכויות של נשים ובוודאי נשים מהגרות בתוך הקונסטלציה הזאת של זכויות אדם הולכות הרבה פעמים לאיבוד.

רעות מיכאלי: אנחנו בחרנו להתייחס דווקא לנושא של זכויות נשים מהגרות שהן נפגעות אלימות במשפחה, כשאנחנו מדברים בעיקר על סיטואציה של נשים שנישאו לאזרח ישראלי ובעקבות מערכת היחסים האלימה בתוך המשפחה נאלצו לעזוב את מערכת היחסים הזאת.

רעות מיכאלי: אם אנחנו מדברים תמיד על פגיעה בנשים פיזית, כלכלית, נפשית, כאן בן הזוג הישראלי מקבל כוח נוסף.

רעות מיכאלי: חוץ מאשר היכולת שלו לפגוע באישה בכל הכלים ה"רגילים" שקיימים לו, הוא גם יכול לשלוט בהרבה מובנים בהליכי ההגירה שלה, וזה חלק ממה שאנחנו קוראים תסמונת השליטה שלו באישה.

רעות מיכאלי: אם הו רוצה, היא תלך לקבל את הוויזה, אם הוא לא רוצה היא לא תלך לקבל את הוויזה, אם הוא רוצה היא תוכל להתחיל בהליך להסדרת המעמד שלה.

רעות מיכאלי: אנחנו יודעים מסיפורים של הלקוחות שלנו, מדיווחים של הלקוחות שלנו שלקראת מועדים שבהם צריך לחדש את האשרות ברשות האוכלוסין יש עליה באלימות, עליה בשליטה, דרישות חדשות שונות ומשונות של בני הזוג והרבה מאוד פעמים דחיקה באמת של האישה לפינה, עם אלימות מאוד קשה שלא פעם גורמת גם לכך שנשים נאלצות לעזוב למקלטים לנשים מוכות.

רעות מיכאלי: לפני כעשור, והדו"ח הזה בעצם מציין עשור, בעקבות הליכים משפטיים שנערכו בעקבות פניות של לקוחות למרכז הרפורמי לדת ומדינה, למעשה משרד הפנים קיבל נוהל שאמור להסדיר את הסיטואציה שבה נשים כאלה עוזבות את הזוגיות.

רעות מיכאלי: אבל לשיטתנו הנוהל הזה א.

רעות מיכאלי: לא מספיק ושנית מיושם בצורה מאוד מאוד דווקנית במהלך העשור הזה, כזאת שמבקשת לתת את המינימום שאפשר ולדחות כמה שיותר מקרים במהלך הבחינה של המקרים האלה.

רעות מיכאלי: אנחנו חושבות, כמו שאפשר לראות בצורה ברורה מהדו"ח והוא גם נמצא באתרי האינטרנט של שני ארגונים, שלמעשה היכולת של אשה לצלוח את הפרוצדורה הזאת בלי עזרה משפטית, היא כמעט ולא קיימת, וגם אם יש לה עזרה משפטית, הסיכויים שלה הם לא מאד מאוד גבוהים.

רעות מיכאלי: בסך הכל אפשר להצביע על שורה של כשלים בתוך הנוהל הזה.

רעות מיכאלי: ואני אשאיר גם לחברות שלי לדבר ולהצביע עליהם, אבל אני כן רוצה להתייחס - - -

עאידה תומא סלימאן: כי גם לא נעמיד אין סוף זמן לדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

רעות מיכאלי: ברור.

רעות מיכאלי: אני מסיימת בעוד משפט.

רעות מיכאלי: אני חושבת ששני דברים מאוד ברורים.

רעות מיכאלי: האחד הוא שמי שניסח את הנוהל הזה לא יודע מה המשמעות של להיות אישה מוכה זרה בישראל, והדבר השני שמאוד מאוד ברור, שכל המדיניות הזאת מגובשת בלי נתונים, לא על סמך עובדות.

רעות מיכאלי: יש היום עתירת חופש מידע שתלויה ועומדת בבית המשפט המחוזי, שבה בעצם אנחנו ביקשנו במוקד הפליטים והמהגרים מהמדינה לספק מידע, כמה נשים כאלה יש, איזה מעמד ניתן להן וכן הלאה והמדינה פשוט לא מסוגלת לספק את המידע הזה.

רעות מיכאלי: זאת אומרת שמדובר כאן על תחושת בטן ושאם היו בודקים והיו רואים שהמספרים הם לא גדולים.

רעות מיכאלי: מדובר במקרים שמאוד מאוד ברור שאנחנו כחברה חייבים להכיר בהם ולעודד נשים לעזוב מערכות יחסים אלימות ולהגן עליהן.

רעות מיכאלי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: עו"ד שרה לואיס.

שרה לואיס: שלום.

שרה לואיס: אני עבדתי במרכז לסיוע משפטי לעולים במשך עשור ובאמת אני חושבת שהמרכז לסיוע משפטי לעולים של התנועה הרפורמית מרכזת אצלו אולי את הגוף הכי גדול של בקשות מכח נוהל אלימות.

שרה לואיס: אז חשוב לי קודם כל על קצה המזלג להסביר מה זה נוהל אלימות.

שרה לואיס: נוהל אלימות אפשר לפצל אותו לשתי תת קטגוריות.

שרה לואיס: יש קטגוריה שמתייחסת לנשים שהן גם אימהות לילדים ישראלים ששם הקריטריונים יותר קלים ויש קריטריונים בנוהל שמתייחסים לנשים שסבלו מאלימות שלא נולדו ילדים ישראליים במסגרת הקשר.

שרה לואיס: לגבי נשים שיש להן ילדים, הן צריכות להראות שמדובר בנישואין כנים, שהן נכנסו לתוך ההליך, לא משנה איזה מעמד הן הספיקו לקבל, הן צריכות להוכיח שהן סבלו מאלימות במספר דרכים שונות והן צריכות להראות שלהן יש את המשמורת על הילדים הישראלים, פרי הקשר.

שרה לואיס: לגבי נשים שלא נולדו להן ילדים ישראליים - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת פרי הקשר?

שרה לואיס: ילדים שנולדו במסגרת קשר הנישואין לפני שהוא נקטע בגלל אלימות במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: אז פרי הניתוק.

קריאה: אם הוא רשם אותם.

קריאה: לפעמים לא רושמים אותם אפילו.

שרה לואיס: אז לפעמים צריך ללכת לעשות בדיקת דנ"א.

עאידה תומא סלימאן: איך אפשר.

עאידה תומא סלימאן: הילדים נולדו מהקשר.

עאידה תומא סלימאן: אז איך פרי הקשר?

שרה לואיס: אולי המילה "פרי" היא לא מוצלחת, אני מדברת על נשים שנולדו להן ילדים במסגרת קשר- - -

עאידה תומא סלימאן: פרי במובן - - -אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: פרי באנגלית זה לפני.

עאידה תומא סלימאן: אני בגלל זה לא הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: פרי הקשר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: לאחר שהבנתי שמדובר בפירות - - -

שרה לואיס: אוקיי.

שרה לואיס: ולגבי נשים שלא נולדו להן ילדים במסגרת הקשר הדרישות הן יותר מחמירות והן כוללות דרישת ותק שבע

שרה לואיס: צם אומרת שהאישה סיימה יותר ממחצית ההליך המדורג לפני שההליך נקטע בגלל אלימות והיא צריכה להראות שיש לה זיקה משמעותית לישראל, ביחס לזיקה שלה למדינה הזרה.

שרה לואיס: הדרישה לזיקה היא דרישה כמובן מאוד משמעותית כי קשה מאוד לכמת דבר כזה, ולפחות במסגרת הניסיון שלי ושל המרכז לסיוע לעולים בעשרות תיקים אני חושבת, אנחנו לא נתקלנו בכלל באישה שקיבלה מעמד כשאין לה ילדים מכח הנישואין.

שרה לואיס: יכול להיות שיש מקרים כאלה, כנראה שמקרים מאוד מאוד בודדים.

שרה לואיס: המקרים שאנחנו מכירים שבהם אישה קיבלה מעמד מכח נוהל אלימות, זה אך ורק כשיישנם גם ילדים שנולדו במסגרת הקשר.

שרה לואיס: אני חושבת שחשוב לספר איך היה הטיפול של הרשות במהלך השנים.

שרה לואיס: בתחילת הטיפול של הרשות ב-2007, בשנים הראשונות, ראינו שנשים שיש להן ילדים ישראליים, פחות או יותר קיבלו אוטומטית מעמד, אם הן עמדו בקריטריונים של הנוהל.

שרה לואיס: אישה עם ילדים ישראלים שעמדה בקריטריונים של הנוהל פחות או יותר אוטומטית קיבלה מעמד.

שרה לואיס: החל משנת 2011 בערך, פלוס מינוס, התחילו לפסול את הבקשות האלה גם של נשים שהן אימהות לילדים ישראליים, גם שהן עומדות בכל הקריטריונים של הנוהל, ולהגיד שלא, היא לא תקבל מעמד.

שרה לואיס: ואז היינו פונים בזמנו לוועדת ההשגה ופחות או יותר ברגע שפנינו לוועדת ההשגה הרשות חזרה בה והאישה קיבלה מעמד.

שרה לואיס: החל משנת 2015, שוב, פלוס מינוס, הרשות התחילה לטעון "האשה עומדת בכל הקריטריונים, אבל אנחנו העלינו את התיק שלה לוועדה כפי שדורש הנוהל והוועדה החליטה שאין לה זיקה", ואז התחלנו לצעוק "רגע, אבל לא נדרשת זיקה, זו אמא של ילדים ישראלים.

שרה לואיס: אמא לא נדרשת להוכיח זיקה וכבר נאמר בפסיקה של העליון כבר פעמיים שהילד מהווה חזקת זיקה ולכן באמת אין דרישה לזיקה.

שרה לואיס: אבל הרשות עמדה על זה ואמרה "לא, הנוהל הוא לפנים משורת הדין.

שרה לואיס: נכון היא עומדת בקריטריונים, אבל" אז בהמשך הטיעון הזה של הרשות התפתחה לטיעון שכל המהות של נוהל אלימות במשפחה זה לא לתת מעמד אלא זה כרטיס כניסה לוועדה, ואז ברגע שהתיק עולה לוועדה הבין משרדית, הוועדה הבין משרדית תבחן את זה לפי הכלים הרגילים שלה, והיא תבחן את זה איך שבא לה, עם התייחסות לתכלית של נוהל אלימות, עם התייחסות לאלימות, עם פחות התייחסות לדברים האלה.

שרה לואיס: והתחלנו לקבל בתקופה האחרונה החלטות באמת משונות.

שרה לואיס: למשל מעבר לזה שהאישה הקריטריונית שהיא גם אמא לילדים ישראליים שאין לה זיקה, על אף שאין לה דרישה כזאת בנוהל, התחילו לטעון שגם חסר נימוק הומניטרי.

שרה לואיס: כל התכלית של הנוהל הזה זה הנימוק ההומניטרי של האלימות, אבל התחילו להגיד שאין נימוק הומניטרי, התחילו להגיד שהאלימות התיישנה.

שרה לואיס: איך אומרים שהאלימות התיישנה?

שרה לואיס: אומרים "טוב, התיק עבר בין הוועדה לערכאות מספר פעמים בפינג פונג, שקלנו את זה לאורך השנים, האירוע של האלימות זה כבר לפני ארבע שנים אז האלימות התיישנה, היא כבר לא רלבנטית להחלטה".

שרה לואיס: מה שאפילו יותר היה קשה לראות זה שבתיקים של אימהות לילדים ישראלים התחילו להגיד "אוקיי, מדובר בגבר מאוד אלים ולכן טובתה של האשה והילדים הישראלים היא לצאת מישראל כדי להגן על הביטחון שלהם".

שרה לואיס: אפילו קיבלנו החלטה שבה אמרו שהגבר הוא דמות לא חינוכית.

שרה לואיס: אני חושבת שנוצר פה מן מצב שהתחילו קצת לפספס את התכלית של הנוהל עצמו שבאמת הרשות הרי באה להגן על התכלית הזאת אבל מצד שני ברמת היישום נוצר פה פספוס.

עאידה תומא סלימאן: השאלה כאן אם זה פספוס.

שרה לואיס: זה לא בשבילי להגיד.

שרה לואיס: בית המשפט העליון התייחס למצב הדברים הזה פעמיים, פעם בפרשת סוואדי משנת 2011, ופעם לאחרונה ממש בפסק דין מספטמבר 2018, הוא דחה את הפרשנות של הרשות, הוא אמר שנוהל אלימות זה נוהל מהות, זה לא כרטיס כניסה לוועדה.

שרה לואיס: הוא אמר שהוועדה, מרגע שהתיק עולה, מכח הנוהל הייעודי הזה, נוהל אלימות, הוועדה כן חייבת לבחון את הבקשה לאור הקריטריונים שבנוהל, לאור התכלית, היא חייבת לשים דגש על האלימות לא רק על מידת הזיקה של האשה, והם גם אמרו שבמצב שבו יש ילד ישראלי העמידה בתנאי הנוהל תוביל לרוב למתן מעמד כברירת מחדל, וזה משהו שאנחנו תמיד טענו, שכן, כשיש ילד ישראלי אז ברירת המחדל אם אישה קריטריונית, היא כן לתת לה מעמד ובית משפט אמר שלרוב זה אכן המצב.

שרה לואיס: מבחינה אופרטיבית, הסעד שאנחנו היינו רוצים לראות זה, כמובן תמיד אפשר לבקש כל מיני תיקונים של נוהל, אבל היינו לפחות רוצים לראות יישום של האמירות האלה של בית משפט עליון של איפה הוא ברירת המחדל, איזו שהיא אמירה כזאת בתוך הנוהל, כדי להקל על הטיפול בנהלים האלה בפועל.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לחזור על המשפט האחרון?

עאידה תומא סלימאן: קצת הייתה לי הסחת דעת.

שרה לואיס: אין בעיה, אני אומרת, מבחינה אופרטיבית מה שאנחנו מבקשים בקו התחתון זה שתהיה איזו שהיא התייחסות לפסיקה הזאת החוזרת של בית משפט עליון מ-2011 ועכשיו מ-2018 שאומרת לגבי נשים ללא ילדים שצריך לשקול לא רק זיקה אלא גם את האלימות, בגלל זה אנחנו כאן, ולגבי ילדים, לגבי מקרים שבהם יש גם ילדים ישראליים שנולדו במסגרת הקשר אז כן, ברירת המחדל זה לתת מעמד.

עאידה תומא סלימאן: אתם פניתם למשרדים וביקשתם שימלאו אחרי פסיקת בג"צ?

שרה לואיס: בוודאי.

עאידה תומא סלימאן: מה התגובה?

שרה לואיס: לא חושבת שקיבלנו תגובה עקרונית לדבר הזה ואני גם לא חושבת שקיבלנו בינתיים החלטות חדשות של הוועדה הבין משרדית מאז פסיקת בית המשפט העליון בספטמבר.

שרה לואיס: בית הדין לעררים כבר התייחס לזה בפסיקה שלו, אבל כמה שאני יודעת הוועדה עוד לא נתנה החלטות ביחס לזה.

שרה לואיס: אבל מה שכן, הייתה כבר פסיקה כאמור ב-2011, ואנחנו מרגישים שגם הפסיקה של 2011 שאותה הזכרנו במיליון פניות לרשות הלכה קצת לאיבוד, זאת התחושה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו נציגות של הרשות, נכון?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבקש התייחסות מצידם אבל נוכחים איתנו חברי כנסת שכיבדו אותנו בנוכחותם והם רוצים להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת סעיד אלחרומי בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה גבירתי יושבת הראש ותודה לאנשים שעוסקים במלאכה.

סעיד אלחרומי: אני חושב שזה דבר שהוא סופר זכויות אדם מהמעלה הראשונה.

סעיד אלחרומי: לכן אני באופן אישי ואני חושב שאנחנו כחברי כנסת צריכים לתת את הדעת בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: דווקא ביום של זכויות האדם שציינו אתמול, עברה חקיקה של הוראת שעה שבעצם כל חברי הכנסת הביעו מורת רוח מהסיפור של איסור על מבקשי המקלט להעביר כסף לארצות המוצא שלהם, למרות שאנחנו יודעים שישנם בערך עשרות אלפים ויש מדינות שיש בהם מיליוני מבקשי מקלט ומיליוני אנשים שהגיעו אליהם וידעו להתמודד עם הסיפור הזה בעזרת האו"ם ובעזרת גופים בינלאומיים.

סעיד אלחרומי: לצערי אנחנו עם סיפור קטן של עשרות אלפים לא יודעים להתמודד.

סעיד אלחרומי: עכשיו יורדים עוד מדרגה בנושא של הנשים.

סעיד אלחרומי: הרי מבקשות מקלט שמגיעות לכאן הן האוכלוסייה החלשה ביותר בישראל.

סעיד אלחרומי: נגיד לא, אבל הן נמצאות בישראל.

סעיד אלחרומי: אישה מבקשת מקלט שהיא חסרת מעמד, חסרת כלום, היא שום כלום, ומופעלת נגדה אלימות, מה הפתרונות שאנחנו מציבים בפניה.

סעיד אלחרומי: מה אנחנו אומרים לה?

סעיד אלחרומי: היא נמצאת כאן.

סעיד אלחרומי: עכשיו עד שהוועדות, עד שיהיה פתרון של מבקשי המקלט או שיוחזרו, או שארץ שלישית, כל הסיפור הזה לא מעניין אף אחד.

סעיד אלחרומי: האישה הזאת מוכה והאישה הזאת סובלת ביום יום ולכן חובתנו וחובת חברי הכנסת – ואני שוב מודה לך גבירתי יושבת הראש שאת יוזמת מעקב אחרי הנושא החשוב הזה – לתת את התשובות.

סעיד אלחרומי: הסיפור השני של נשים שנשואות לישראלים, אסור להשתמש בעצם בחרב על הצוואר של האישה הזאת, ברגע שהיא מתגרשת או שנפרדת מבן הזוג אז היא מאוימת בגירוש מהארץ, גם אם יש לה ילדים ברוב המקרים, אבל זה בעצם נותן כלי כוח מאוד עצום בידי הבעל או בידי הגבר שהיא חיה איתו שישתמש בו נגדה שהיא תסבול מאלימות ותשתוק.

עאידה תומא סלימאן: תודה חבר הכנסת סעיד.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שכל המושג הזה של חסרות מעמד מתייחס לקבוצות שונות בתוך האוכלוסייה.

עאידה תומא סלימאן: זה גם מתייחס למבקשות מקלט אבל הוא גם מתייחס לנשים ערביות פלשתיניות שהתחתנו עם ערבים פלשתינים ישראלים והן נמצאות תחת הכותרת הזו ועוד אני ארחיב ואגיד שיש זרות ואני יודעת, יש לנו את כל הנושא הזה של שידוכים מאוקראינה ומכל מיני מקומות שנשים מגיעות כדי להתחתן עם ישראלים או יבוא כלות, כמו שקראו לזה אז.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש גם - - -

קריאה: מה זה תעשיה?

קריאה: יבוא כלות?

קריאה: אנחנו צריכים לחזק את התעשייה הזאת?

עאידה תומא סלימאן: איך את רואה שאני מחזקת את התעשייה הזו אני לא יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אני משתמשת במונח, אמרתי שיש תופעה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, קודם כל בואו, לכל מי שנוכחת בוועדה פעם ראשונה ולכל מי שהייתה פעם ושכחה, מקבלים רשות דיבור, מתייחסים בכבוד רב לכל דוברת או דובר ויכולים לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא מתפרצים תוך כדי.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שאף אחד לא יגיד לי שאני מחזקת את התעשייה הזאת אם אני משתמשת במונח.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שקורה לצערי הרב, והגיע הזמן שנעמוד פנים מול פנים מול כל התופעות המכוערות הקיימות, ולקרוא להן בשמן כדי להבין את עומק הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: מי שיש לה דעה אחרת תבקש זכות דיבור ותגיד את דעתה.

עאידה תומא סלימאן: אין לי שום בעיה.

עאידה תומא סלימאן: התחלתי להגיד שיש גם נשים ערביות בדואיות בדרום ששוללים מהן את האזרחות ולא רושמים אותן ולא מסכימים לרשום אותן והן גדלו בלי שום סטטוס.

עאידה תומא סלימאן: כמובן יש גברים ויש נשים.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו יודעים שכלל האוכלוסיות האלה, במיוחד כאשר יש אלימות, עניין סטטוס האשה הופך ככלי לשליטה בה ולניסיון לשלוט בחיים שלה.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו רק תזכרו שיש כמה וכמה קבוצות ואנחנו היום ננסה גם להתייחס לזה ולזה.

עאידה תומא סלימאן: התחלנו עם מבקשי מקלט ונעבור גם לקבוצות אחרות.

מיכל רוזין: רק להגיד שזה לא רק קבוצות שונות, יש גם חוקים שונים לכל אחת מהקבוצות.

עאידה תומא סלימאן: יש גם חוקים ונהלים שונים במקרים האלה.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אפילו בין זאת שיש לה ילדים וזאת שאין לה ילדים.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שנצטרך באיזה שהוא שלב לשמוע גם מנציגת הרווחה, אבל בעיקר מנציגת רשות האוכלוסין, איפה בדיוק חל השינוי בשימוש בנהלים האלה שמתייחסים לנושא האלימות כפי ששמענו מהמתדיינות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהרב נעה הגיעה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גבירתי.

עאידה תומא סלימאן: שלוש דקות.

נעה סתת: אז באמת הדו"ח שאני מקווה שחברות הכנסת וגם נציגות משרדי הממשלה קראו אותו, מעורר חלחלה.

נעה סתת: פשוט התעללות בירוקרטית בנשים הכי חלשות בחברה שלנו.

נעה סתת: אני מנסה להבין מהי הסיבה להתעללות הזאת ואני מניחה שזאת הסיבה שמשרד הפנים מניח פעמים רבות כשהוא מנסה לדבר על מניעת מעמד מהנשים וזה הרצון לשמור על האופי היהודי של המדינה, ולמנוע מכל אדם שאין לו זיקה ליהדות או שאינו מוגדר כיהודי, להכנס.

נעה סתת: אני חושבת שכאן אפשר להסתכל על המהלך הזה או הניסיון הזה בהרבה רמות ואופנים, אבל בוודאי התפיסה היהודית מתנגדת באופן מאוד גורף לאלימות נגד נשים, מהמאה ה-12, ההלכה היהודית גם במאה ה-20 מדברת על כך שהאלימות נגד נשים היא סיבה למתן גט, אפילו אם בן הזוג מתנגד לכך, לכן אני חושבת שצריך לעקור את התירוץ הזה מהתוכן, צריך לשנות מהיסוד את ההתייחסות לנשים החלשות בחברה שלנו ואני חושבת שאני קוראת לחברי הכנסת ולוועדה לנהל מעקב ארוך אחרי הסחבת הבירוקרטית הזאת מאחר והיא משמשת נגדנו שוב ושוב ושוב, והנשים האלה הן חלשות וזקוקות לעזרתנו.

נעה סתת: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי בתחילה שהיה לנו דיון בחודש ינואר ואז באותו דיון שלחתי שאלות בהן ניסיתי לקבל תשובות על מה שלא הצלחנו להבין בתוך הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: בשעה טובה שלחנו קיבלתי אתמול בערב את התשובות.

עאידה תומא סלימאן: כך שבאמת להגיד לכם את האמת, אחרי 24:30 בלילה כשיצאנו אחרי חקיקה לא היה לי כוח לקרוא אותן, אז ננסה תוך כדי.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אנחנו מדפדפות ורואות את התשובות.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש טרנד חדש, אני מקבלת תשובות ואני שומעת על תזכירים ממשלתיים, תמיד תמיד בערב עוד דיון שקבעתי.

יעל כהן-פארן: זה יפה שהם עובדים עד 24:00.

עאידה תומא סלימאן: לא, הם שלחו לפני.

עאידה תומא סלימאן: אני לא התפניתי לקרוא את זה.

יעל כהן-פארן: לפעמים שלחו לי ב-24:00 בלילה משהו לקראת ועדה וחוץ מזה עצם קיום הוועדה גרם להם לענות לך, אחרת בכלל לא היית מקבלת שום תשובה כי זה זלזול בחברי הכנסת לצערנו.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: יש איתנו גברת - - -

ליאת שטיינברג: זה משהו שמופץ לנוכחים פה?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: זה משהו שקיבלתי בתשובה למכתב שאני שלחתי כיושבת ראש הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אם נמצא במידע משהו שיעניין חלק מהנוכחים, תהיו בקשר עם מנהלת הוועדה ונחליט איך להוציא את זה, כי זו תשובה לוועדה שנשלחה.

עאידה תומא סלימאן: גברת מזל כהן מנהלת תחום אשרות זרים, בבקשה גבירתי.

מזל כהן: קודם כל אני אקדים ואומר שנוהל אלימות זה לא בכדי נוהל ייעודי שנכתב על מנת להקל על אותן נשים וגם אנחנו מבינים- - - לא בכדי רשמנו את הנוהל הזה למרות שיש לנו נוהל שנקרא נוהל הפסקת הליך מדורג.

מזל כהן: נוהל אלימות הוא מקל הרבה יותר מנוהל הפסקת הליך מדורג ועשינו את זה כי הבנו עד כמה מדובר בנשים חלשות שבאמת זקוקות - - -

מיכל רוזין: זו מחמאה עצמית לא במקום.

מיכל רוזין: עשיתם את זה אחרי שבכנסת הקודמת לחצנו, אני וחברת הכנסת לשעבר עדי קול, ואנחנו לחצנו עליכם לשנות את הנוהל לגבי נשים נפגעות אלימות במשפחה.

מזל כהן: אני אתקן אותך.

מזל כהן: הנוהל המקורי נכתב לפני שנים רבות.

מיכל רוזין: אבל הוא לא - - -

מזל כהן: אבל הוא נרשם.

מזל כהן: נוהל ייעודי לאוכלוסייה הזאת.

מיכל רוזין: הוא לא פעל, לא הופעל, ורק אחרי ששינינו את הנוהל, זה נכנס, עכשיו אני אשמע אם זה אכן נכנס ל - - -

מזל כהן: הוא הופעל, כך עבדנו, לא בכדי, אנחנו לא רושמים נהלים על מנת לא להפעיל אותם.

מזל כהן: יכול להיות שהיו - - - לתקן, תיקנו אותם וכך אנחנו פועלים.

מזל כהן: אמרה פה הגברת שרה לואיס שהיה איזה שהוא בג"צ, היו פעמיים פסקי דין, בית המשפט התערב בנוהל הזה, אני לא זוכרת שהייתה פניה עקרונית אלינו לשנות את הנוהל.

שרה לואיס: - - - פניה עקרונית, זה עשרות עשרות פניות - - -

עאידה תומא סלימאן: השאלה לא רק פניה.

עאידה תומא סלימאן: יש פסיקת בג"צ.

עאידה תומא סלימאן: לא צריך שאף אחד יבקש.

עאידה תומא סלימאן: פסיקת בג"צ מחייבת אתכם.

עאידה תומא סלימאן: אני מצפה שהמחלקה המשפטית תעביר לכם את פסיקת בג"צ בנושא ותבקש למלא אחרי בית המשפט.

מזל כהן: בסדר גמור, ברגע שזה יועבר אלינו אנחנו נשוב ונדון בזה.

מזל כהן: כמו שדנו בכל הפניות הקודמות שהיו, שבעקבותיהן תיקנו את הנהלים.

מזל כהן: למעשה, דיברנו פה על ילדים משותפים.

מזל כהן: ברגע שיש ילד משותף ולא משנה אם עבר מחצית הליך או לא עבר מחצית הליך, אנחנו מעלים את זה לוועדה, זה לא כמו שמדובר בבני זוג נשואים שאנחנו לא מעלים את זה לוועדה אם אין מחצית הליך, כאשר מדובר באלימות אנחנו מעלים את זה.

מזל כהן: אותו דבר, אנחנו מעלים לוועדה גם כשאין ילדים משותפים ובודקים גם את המצב ההומניטרי וגם את הזיקות של אותה מבקשת למדינת ישראל.

מזל כהן: טענתם פה - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, שאבין טוב.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי אתם אמורים לבצע ולמלא אחר הנוהל.

עאידה תומא סלימאן: בנוהל מדובר על זיקה ועל מצב הומניטרי?

מזל כהן: כן.

מזל כהן: בוודאי.

מזל כהן: אני צריכה לבדוק את המצב ההומניטרי, אם יש פה טעמים הומניטריים וכמובן בתוך הטעמים ההומניטריים זה האלימות שהיא חוותה, אנחנו חייבים להתחשב בזה, אנחנו כן מתחשבים בזה, ובאשר לזיקות, הרבה פעמים הזיקות מאוד חשובות לנו כדי לדעת מה טוב יותר לאישה הזאת.

מזל כהן: יושבת בוועדה הבין משרדית, יש לנו נציגה של הרווחה.

מזל כהן: אנחנו מאוד מתחשבים בדעתה של נציגת הרווחה באשר לטובת אותה אישה, האם טוב לה יותר להישאר במדינת ישראל או יש לה זיקות יותר חזקות למדינה שלה, שם יש לה בני משפחה ואנשים שיכולים לתמוך בה.

עאידה תומא סלימאן: משהו בתשובה ששלחתם לי מאוד עניין אותי, אני ביקשתי פילוח על הפסקת התהליך לנשים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר הנשים האלה שהחלטתם שלא צריך להמשיך את התהליך שלהם מבחינת קבלת המעמד שלהן והחלטתן שהן צריכות להפסיק.

עאידה תומא סלימאן: אני ביקשתי פילוח מה הסיבה, למה הפסקתם לנשים האלה, והתשובה הייתה שאתם לא עושים פילוח של הסיבות להפסקת התהליך.

מזל כהן: אין לנו אפשרות מחשובית לעשות את הפילוח הזה.

מזל כהן: זה נאמר גם בבית משפט.

מזל כהן: הנושא הזה נדון אכן בבית משפט.

מזל כהן: אין לנו אפשרות מחשובית לעשת את זה.

יעל כהן-פארן: זה נשמע ממש תירוץ עלוב, אני מצטערת לומר ומתפרצת שהתפרצתי, גבירתי יו"ר הוועדה.

יעל כהן-פארן: פשוט נשמע פתטי.

עאידה תומא סלימאן: היו לי תשובות גם ממשרדים אחרים כולל משרד הבט"פ על כל מיני - - -

יעל כהן-פארן: מדינת ההייטק, סטארט אפ ניישן ואין אפשרות מחשובית.

עאידה תומא סלימאן: כן, הסטארט אפ הוא כנראה לא למשרדי ממשלה ולא לתחום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: יש לך מה להוסיף גבירתי?

מזל כהן: הדבר היחיד שאני רוצה להוסיף זה שבאמת ובתמים אנחנו כן מתחשבים בנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: יש לך סטטיסטיקה כמה למשל בשנה האחרונה נשים כאלה קיבלו מעמד וכמה תיקים נסגרו?

מזל כהן: האמת היא שאין לי, אני אומר את האמת, אין לי.

מזל כהן: אני יודעת שנדונו בוועדה בשנה האחרונה - - -

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: הגעתם לדיון בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: מה ציפיתם, שאני אשאל על הנוהל?

מזל כהן: אנחנו גם העברנו את הדברים האלה בכתב, הדברים האלה נדונים עכשיו בבית משפט.

מזל כהן: אין לנו אפשרות מחשובית - - -

עאידה תומא סלימאן: איזה בית משפט?

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי יש פסיקה של בית המשפט.

מזל כהן: .

מזל כהן: לא, בנוגע לנתונים לא.

עאידה תומא סלימאן: אה, בגלל הבקשה למידע.

מזל כהן: אין לי מה להוסיף.

עאידה תומא סלימאן: זה דבר מעניין.

עאידה תומא סלימאן: אתם יכולים כן לשלוח את הסטטיסטיקה שלכם לבית המשפט אבל לבית המחוקקים לא?

מזל כהן: - - - אין לנו אפשרות - - -

עאידה תומא סלימאן: מה הסיפור?

עאידה תומא סלימאן: הכנסת לא צריכה לדעת?

מזל כהן: גבירתי, גם בבית משפט עלתה טענה שאין לנו את האפשרות לבדוק - - - נתונים.

קריאה: - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, שניה, קודם כל בואו, עלתה טענה שאי אפשר לדעת.

עאידה תומא סלימאן: את רוצה להגיד לי שאתם לא יכולים לדעת תוך שנה אחת כמה פסלתם והפסקתם להן וכמה קיבלו מעמד?

עאידה תומא סלימאן: אם את המידע הבסיסי הזה אין לכם, אז אוי ואבוי.

מזל כהן: אנחנו יכולים לדעת כמה מקרים של אלימות עלו לוועדה הבין משרדית.

מזל כהן: זה בערך בין 19-20 בשלושת האחרונות.

קריאה: 20 בשלוש השנים האחרונות?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אתן מרגישות שאני לא מצליחה לנהל את הישיבה?

עאידה תומא סלימאן: בואו, רק כשתראו שאני ממש לא מצליחה, תעזרו לי.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים תנו לי לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: 19 עד 20 מקרים בשלוש שנים?

מזל כהן: בשנה אחת.

מזל כהן: בכל שנה.

עאידה תומא סלימאן: כל שנה רק 19 עד 20?

מזל כהן: שעלו.

מזל כהן: לכן אמרתי שאין לנו את הנתונים המדויקים.

מזל כהן: יש בקשות שהוגשו בלשכות שלנו, שלא עלו בכלל לוועדה כי הן לא ענו על תנאי הסף ואת זה אין לנו אפשרות לספור.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לשאול, נשים ערביות שנמצאות והתהליך לפי חוק האזרחות לא הופסק, מבחינת חוק האזרחות והשינוי במעמד אין להן אפילו את התהליך הזה, אתן מכניסים אותן לקטגוריה הזאת של נשים שסובלות מאלימות ולפי הנוהל הזה יכולים להתקדם?

מזל כהן: אנחנו לא עובדים לפי חוק האזרחות.

מזל כהן: חוק האזרחות זה משהו אחר, אני עובדת לפי חוק הכניסה.

מזל כהן: זה לא אותו דבר.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, עכשיו אני יודעת לפי איזה חוק את עובדת, אבל לא ענית לי.

עאידה תומא סלימאן: הנשים האלה, אתן משתמשים בנוהל הזה למענן כדי שיוכלו להמשיך?

מזל כהן: גבירתי יכולה להגדיר לי לאיזה נשים את מתכוונת?

עאידה תומא סלימאן: נשים נשואות לאזרחים פלשתיניות מהשטחים למשל שאין להן מעמד והן נמצאות והן באות ומתלוננות, או שיש להן מעמד של - - -

מזל כהן: הבנתי גבירתי.

מזל כהן: יש לנו ועדה שונה למי ש- - - נשים פלשתינאיות, לא רק נשים, פלשתינאים שעולים לוועדה הומניטרית למקרים המיוחדים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אז הנוהל הזה, לא מיישמים אותו על הנשים האלה?

מזל כהן: זה בנפרד.

מזל כהן: יש ועדה הומניטרית שונה לנשים פלשתינאיות.

עאידה תומא סלימאן: למה?

קריאה: גבירתי, התשובה היא לא מיישמים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אם אני צריכה לדון במצב שלהן אני צריכה להזמין נציגה אחרת מהמשרד אצלכם.

מזל כהן: כן.

עאידה תומא סלימאן: ואתם לא ידעתם את זה לפני?

מזל כהן: ממש לא ידענו שלזו הכוונה.

מזל כהן: ואילו ידענו היינו אנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אני צריכה להסביר שחסרות מעמד יש כמה וכמה סוגים?

עאידה תומא סלימאן: אתם צריכים ללמד אותי את הקטע הזה.

עאידה תומא סלימאן: אתם צריכים להגיד לי, המשרד עצמו.

מזל כהן: אתם דיברתם איתנו על ועדה בין משרדית, זו לא ועדה בין משרדית, זו ועדה הומניטרית - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל אני לא מבינה, למה לא חל עליהן הנוהל הזה בדיוק ובאותה ועדה.

עאידה תומא סלימאן: למה?

מזל כהן: יש הוראת שעה, זה לא אותו דבר.

מזל כהן: הן אוכלוסייה שונה.

עאידה תומא סלימאן: אוכלוסייה שונה.

עאידה תומא סלימאן: תיכף נשמע מהאוכלוסיות השונות.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת יעל כהן פארן.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להגיד כמה מילים על הדיון הכל כך חשוב הזה שהוא החוליה הכי חלשה בחברה שלנו, אנחנו גם מדברות על נשים ואלימות נגד נשים, ומה לעשות, עוד נשים שאין להן שום מעמד ונמצאות במצב הכי הכי קשה ואם זה פלשתינאיות ואם זה מבקשות מקלט ואם זה אזרחיות זרות שהגיעו לכאן לא חשוב איך - - -

קריאה: חשוב מאוד איך.

יעל כהן-פארן: ונמצאות גם באלימות מצד הגבר שלפעמים הביא אותן לכאן ולא יכולות פשוט לצאת מכאן והן איזה שהוא עבד שלו ובנושא שדיברת עליו מזל, אני רוצה לשאול אותך שאלות כי את לא נתת נתונים, את אמרת מי שפונה, ואת מתכוונת ביחידות המחוזיות, אין לכן שום מידע על הפניות האלה?

יעל כהן-פארן: אתן לא אוספים אותן?

יעל כהן-פארן: זה נראה לי הזוי.

יעל כהן-פארן: אני מתעסקת הרבה מאוד באיכות סביבה ויש שם מידע על פניות מכל הארץ בכל הערכאות, באמת זה לא נשמע לי הגיוני שאין לכם מידע על הפניות האלה, שהן לא נאספות בצורה מסודרת ואפילו אם היא ידנית, אפילו אם היא לא ממוחשבת - - -

עאידה תומא סלימאן: יעל באמת, את חושבת שאין להם את המידע הזה?

יעל כהן-פארן: זה מה שאני אומרת.

יעל כהן-פארן: שלא יכול להיות ש- - -

עאידה תומא סלימאן: נו, אנחנו לא עד כדי כך נאיביות.

יעל כהן-פארן: זה דבר אחד.

יעל כהן-פארן: דבר שני, אני רוצה לשאול אותך.

יעל כהן-פארן: כמה שכן קיבלו, אישה שממתינה לוועדה בנוהל שאנחנו מדברים עליו, איזה מעמד יש לה?

יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים שהופעל כאן כמעט נוהל גירוש לפני שנה.

יעל כהן-פארן: וזה בסוף נעצר, אני מודה על כך לכל מי שהיה מעורב בזה שזה נעצר.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר אותה אישה שהיא מטופלת בוועדה בנוהל אלימות, יכלו לגרש אותה או לא יכלו לגרש אותה?

מזל כהן: לא מגרשים אותה.

מזל כהן: מאריכים לה את המעמד הקיים עד לדיון בוועדה.

קריאה: זה לא מדויק.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לכן להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת צריכה לסיים את הדברים שלה.

יעל כהן-פארן: את ציינת שהיו 20 מקרים שעלו לוועדה.

יעל כהן-פארן: אני מנסה להבין אם התבלבלתי בין הפלשתינאיות - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, זה לא הפלשתינאיות עד כמה שהבנתי.

יעל כהן-פארן: אני מצטערת מזל, הדרך של לבלבל אותנו זה לפזר את כל המידע תחת חוק כזה ותחת חוק כזה ואין לי את המידע על החוק הזה, יש לי רק את המידע על החוק הזה.

יעל כהן-פארן: אני יצאתי מבולבלת מזל, מאלה שכן עלו לוועדה של נוהל אלימות, כמה קיבלו מעמד וכמה עדיין ממתינות?

יעל כהן-פארן: זה שאלה נראה לי די פשוטה לענות עליה.

יעל כהן-פארן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: יש לכן תשובות?

עאידה תומא סלימאן: נציגות הרשות, אני מבקשת שתנסו להתקשר למשרד שלכן ולבקש את המידע שאני שאלתי עליו עכשיו.

תהילה הראל: אפשר לנסות לענות לך.

תהילה הראל: כפי שאמרה מזל, ישנה עתירה מנהלית על חופש מידע בנוגע לדבר הזה, אין לנו עניין להעלים מכם מידע.

תהילה הראל: מה שאני יכולה לומר - - -

יעל כהן-פארן: - - - והכנסת שואלת אתכם שוב ושוב ואתם לא עונים אז גם בבית משפט - - -

תהילה הראל: תני לי להשיב לך, אני מנסה להבהיר את הדברים.

תהילה הראל: אחת מהשאלות ששאלה חברת הכנסת הנכבדה בשאלה מס' 4 אנחנו הגבנו ואמרנו שמרכזת הוועדה בין משרדית, למרות שאין לנו תשובות מהמערכת הממוחשבת, עברה בצורה ידנית על רשימת 270 התיקים שנדונו בוועדה הבין משרדית בשנת 2017 והיא ספרה את הבקשות שכותרתן הצביעה על כך שמדובר בהפסקת הליך מדורג כתוצאה מאלימות מצד בן הזוג הישראלי.

תהילה הראל: אך סדר יומה של הוועדה אינו מפרט בהכרח את מהותה של כל בקשה.

תהילה הראל: המספר שהגיעה המרכזת אליו בסופו של יום הינו 19 בקשות בפילוח על פי חודשים לשנת 2017.

תהילה הראל: הדגשנו גם, כפי שעולה מהפירוט, שלא מדובר בנתון מדויק בהכרח וזה גם לא כולל את כל הבקשות שהוגשו, כדי שניתן לכם את כלל הבקשות.

תהילה הראל: יש לנו את הפילוח של הבקשות שהוגשו במסגרת הוועדה הבין משרדית.

תהילה הראל: בנוסף, עוד בדיקה נוספת שערכה מרכזת הוועדה במענה לשאלות של גבירתי, אותרו 140 תיקים שעל פני הדברים נדונו בוועדה הבין משרדית משנת 2010 ועד לימים אלה.

תהילה הראל: יש לנו נתון נוסף של מ-2007 עד 2017 נדונו בסך הכל בוועדה הבין משרדית ההומניטרית למעלה מ-2,700 בקשות על כל הנושאים, לא נושא של אלימות, על כלל הנושאים.

תהילה הראל: יש לנו נתון, כפי שאמרתי קודם שמ-2010 ועד לימים אלה אותרו 140 תיקים שעל פני הדברים נדונו ושהכותרת שלהם הוא אלימות.

עאידה תומא סלימאן: 140 מתוך ה-2,700?

יעל כהן-פארן: כמה קיבלו מהן מעמד?

תהילה הראל: את הנתון הזה אין לנו.

עאידה תומא סלימאן: אם כבר עברתם וספרתם אתם לא יכולתם לדעת מי כן קיבל ומי לא?

עאידה תומא סלימאן: תרשמי לפנייך, אני מבקשת קודם כל, אני אקרא את זה בעיון שוב, אבל אני רוצה לקבל את המידע שאיך הסתיימו התיקים האלה.

עאידה תומא סלימאן: כמה מהן קיבלו סטטוס, מעמד, וכמה נסגרו התיקים, במיוחד בנוהל הזה.

תהילה הראל: גבירתי, אני רוצה להשלים את הדברים ולומר שהוועדה וכל מקרה שנדון, הוא נדון באופן ספציפי למקרה.

תהילה הראל: בכל מקרה יש תיק מערכת ממוחשבת ותיק פיזי ובו מעודכנים ומוזנים כל הנתונים שקשורים לאותו אדם.

תהילה הראל: הרשות פועלת ובודקת את המקרה לגופו של כל מקרה ומקרה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת איך זה תשובה על מה שביקשתי.

תהילה הראל: רק רגע.

תהילה הראל: הנתון שאת מבקשת שהוא נתון כללי, דורש משאבים וכוח אדם - - - זה משהו שאין כרגע.

עאידה תומא סלימאן: שניה, את עוצרת פה.

עאידה תומא סלימאן: אם ירדו השמיים על האדמה אני לא אאמין שהרשות לא יודעת כמה קיבלו מעמד וכמה לא קיבלו מעמד.

עאידה תומא סלימאן: אין דבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: אין דבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: את פותחת תיק, אומרת לי ידני וממוחשב, ומזינה את כל המידע, רק פרט אחד אתם שוכחים להזין, מי קיבל ומי לא קיבל?

עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות.

תהילה הראל: מה שאני אומרת שהנתון הזה קיים אבל הוא לא מוזן בתוך מערכת ממוחשבת שיכולה להפיק אותו בצורה קלה.

תהילה הראל: מה שזה אומר ש- - -

קריאה: - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מכולם להירגע.

עאידה תומא סלימאן: לא אכפת לי כמה עבודה צריכה להיות בקטע הזה, אני רוצה תשובה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובה.

עאידה תומא סלימאן: כמו שעברתם על 2,700 תיקים - - -

קריאה: לא עברנו על 2,700.

קריאה: על 140.

עאידה תומא סלימאן: אמרו 2,700 וספרו ומתוכם 140 על נושא האלימות.

עאידה תומא סלימאן: אז כפי שעברתם תעברו ותעדכנו ואני מבקשת תוך עשרה ימים אני רוצה לדעת מהתיקים על נוהל אלימות, כמה קיבלו מעמד, כמה נידחו ולא המשכתם את התהליך עבורן.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לאסמהן ג'באלי ממרכז מוסאוא.

אסמהאן ג'באלי: ערב טוב.

אסמהאן ג'באלי: קודם כל אני אומרת לך ממש תודות רבות על הישיבה ואני התחלתי לחשוב אם אני מבינה נכון מה הן אומרות, כי - - - הן לא מרגישות את הכאב, את הסערה בתוכנו איך, לא יודעת אם הן מדברות אמת או מבינות מה שהן כן אומרות.

עאידה תומא סלימאן: אסמהאן, בואי תתייחסי לעניין.

אסמהאן ג'באלי: אני קודם כל אומרת תודה על הישיבה ואומרת - - -

מזל כהן: אנחנו לא צריכות לקבל - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה.

אסמהאן ג'באלי: הקשבתי לך עד הסוף.

אסמהאן ג'באלי: אז אני מתחילה ככה, תודות רבות למרכז מוסאוא שליווה אותנו יותר מארבע שנים בתיקים שלנו.

אסמהאן ג'באלי: אני בת 40, אני אמא לשלושה, נולדתי פה לאמא ואבא שניהם ללא מעמד במדינה, והיה להם אישור שהם מתושבי טייבה.

אסמהאן ג'באלי: גדלתי בטייבה ולמדתי ונשואה כבר 23 שנים ויש לי שלושה ילדים בני 21, 19, 14.

אסמהאן ג'באלי: פעם ראשונה שהייתי בכנס והיית לידי, ביקשו ממני "תדברי מה הסיבות" אז התחלתי ככה שאף אחד מכל הנציגים שנמצאים או מחברי הכנסת לא היה במקומי כשהייתי בת 16.5 עם צירים, לידה ראשונה.

אסמהאן ג'באלי: אבל מה, ישבתי על ספסל מברזל, בעלי חייב להביא - - -בבית חולים לא קיבלו אותי כי אני ללא מעמד במדינה.

אסמהאן ג'באלי: אחר כך יש כל פעם כאב אבל הכאב בצבע אחר.

אסמהאן ג'באלי: כל שנה יש משהו חדש.

אסמהאן ג'באלי: עכשיו יש לי א5, אני מחדשת כל שנה, שזה 23 שנים אותו דבר, שאני חייבת להביא כל מיני מסמכים, מסמכים שכבר אין להם טעם להוכיח שאני כן נמצאת בטייבה, שכל הזמן - -

מירב בן ארי: - - -

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת רצתה להבין מה המעמד שלך.

מירב בן ארי: מה המעמד שלך?

אסמהאן ג'באלי: עכשיו יש לי א5.

עאידה תומא סלימאן: אבל היא נולדה בארץ.

קריאה: תושבות ארעית.

קריאה: מגיע לה קופת חולים.

עאידה תומא סלימאן: הן לומדות מושגים שאנחנו לא מכירות.

אסמהאן ג'באלי: מבחינת החוק - - - עכשיו אני רוצה להגיד ככה, קודם כל שאני לא אחראית על הילדים שלי, איך לפרש את זה, לפני שנה הבינוני שלי שקיבל מכה בעבודה אישפזו אותו אז באמצע הלילה אבא הלך הביתה שהוא היה עייף, נשארתי עם הילד שלי, היה מדובר בכריתת רגל, הכניסו אותו לחדר ניתוח, אני חייבת לחתום.

אסמהאן ג'באלי: ביקשו תעודה, הראיתי תעודה, חזרו אלי עם הביטחון, "את ללא מעמד במדינה, את לא חייבת להיות פה" מאיפה להביא את בעלי שהוא כבר בבית וישן.

אסמהאן ג'באלי: גם כן במשרד הפנים, רצו לחדש, זה הילד שלי הקטן, רצו לחדש דרכונים.

אסמהאן ג'באלי: כשהמתנו אחרי ארבע שעות כל המסמכים שחתמו לחתום, אמר לי "תעודה" נתתי לו את התעודה שלי שהיא א5 מתחדשת כל שנה, הוא אמר לי "את לא יכולה לחתום".

אסמהאן ג'באלי: "מה זאת אומרת?

אסמהאן ג'באלי: " "כן, את לא יכולה לחתום" - - -

עאידה תומא סלימאן: כלומר לא מתייחסים אליך שיש לך את האפוטרופסות על הילדים?

אסמהאן ג'באלי: נכון.

אסמהאן ג'באלי: עד גיל 18 הם לא באחריותי.

אסמהאן ג'באלי: שאסור לי לחתום אפילו אם בבית חולים.

עאידה תומא סלימאן: תבינו, יכול להיות שאסמהאן במקרה שלה ובגלל שאני עוקבת איתה כפעילה בנושא הזה, היא לא מקרה של אלימות חס וחלילה, אבל המעמד הזה גורם להרבה סבל שהוא מעבר להיותה אישה, אישה שיודעת שהיא לא יכולה לחתום עבור אשפוז של הילד שלה, אישה שיודעת שהיא לא יכולה להתלוות לבן שלה או לבת שלה.

עאידה תומא סלימאן: היא נמצאת כל הזמן תחת לחץ יכול להיות, אם הגבר רוצה לשלוט בחיים שלה, זו אחת הדרכים לשלוט בחיים שלה.

עאידה תומא סלימאן: "את לא תהיי אחראית, את לא תתלווי".

אסמהאן ג'באלי: אני למדתי באוניברסיטה הפתוחה בכפר סבא, בבית ברל, למדתי והכל, אבל כשסיימתי את הלימודים שלי אסור לי להיות עובדת מדינה.

אסמהאן ג'באלי: אז למה נתתם לי כן ללמוד?

עאידה תומא סלימאן: כי שילמת.

אסמהאן ג'באלי: נכון.

מירב בן ארי: על מה היא שילמה?

מירב בן ארי: על הלימודים?

מירב בן ארי: יש גם סטודנטים שבאים מחו"ל משלמים ולומדים פה.

מירב בן ארי: מה זה, משהו - - -

אסמהאן ג'באלי: סיימתי את הלימודים שלי, עכשיו אסור לי להיות עובדת מדינה, אסור לי להיות מורה בבית ספר.

קריאה: כי את לא אזרחית.

אסמהאן ג'באלי: אני לא אזרחית, אבל אני נולדתי - - -

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין.

מירב בן ארי: הרי ללמוד כאן זה לא בעיה, יש גם סטודנטים זרים שלומדים.

מירב בן ארי: אבל לעבוד כאן

מירב בן ארי: צריך כנראה - - -

קריאה: צריך מעמד.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: נא לסיים.

אסמהאן ג'באלי: בקיצור, כאילו יש כל מיני, כל מיני נקודות שזה ממש כאב אבל כל פעם הכאב הזה בצבע אחר.

אסמהאן ג'באלי: אני רכזת לנושא הזה אצלנו במרכז מוסאוא שאנחנו עוקבים אחרי המשפחות האלה שיש כל משפחה שסובלת ממשהו, יש הרבה משפחות שסובלות, שמבקשים מהם בדיקת דנ"א שיוכיחו את הילדים - - -

עאידה תומא סלימאן: זה משהו אחר, אני הבנתי שיש עדות אחרת בנושא הזה בנושא הדנ"א.

עאידה תומא סלימאן: תיכף נגיע לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לתת לחברי הכנסת.

אסמהאן ג'באלי: אז תודה לכן ותודה לך שאת מלווה אותנו גם כן בתיקים האלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה ניבין.

ניבין אבו רחמון: אני אגיד כמה משפטים.

ניבין אבו רחמון: קודם כל תודה לאסמהאן.

ניבין אבו רחמון: קודם כל לגבי העבודה של הרשות, אני מאמינה שאתם עובדים לפי שלושה חוקים שזה חוק השבות האזרחות והכניסה ואני מופתעת שלא הצלחתם להגיד לנו לאיזו קטגוריה אתם מכניסים את הסוגיה של הנשים הפלשתיניות.

מזל כהן: דיברו איתנו על אלימות נשים, לא הגדירו לנו לאיזה אוכלוסיות מתכוונים.

מזל כהן: אילו היו מגדירים לנו, היינו באים עם כל הנתונים גם - - - לא הייתה לי בעיה להביא מידעים גם לגבי זה.

ניבין אבו רחמון: כן אבל זה מאוד חשוב שזה חלק ממש - - -

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני מבקשת מכולם לא לדבר ליד המיקרופונים כי זה עושה רעש בחדר ואני לא מצליחה לעקוב אחרי הדיון.

עאידה תומא סלימאן: תרחיקו את המיקרופונים ולא לעשות רעש.

ניבין אבו רחמון: עוד שני משפטים.

ניבין אבו רחמון: בעקבות חוק האזרחות הזה נוצר מצב בו חיים אלפי נשים וגברים - - - ועזה בישראל עם בני זוגם ללא שום אפשרות.

ניבין אבו רחמון: מדיניות זו בעצמה מהווה אלימות ממסדית נגד נשים ומהווה הפרה בוטה לאמנה בכל מה שקשור לביטול אפליה נגד נשים שעליה חתומה מדינת ישראל.

ניבין אבו רחמון: אנחנו חייבים עד שהחוק יבוטל, אנחנו צריכים למצוא טיפול מיידי למשפחות שבעקבות אישור החוק הזה שהם עכשיו סובלים ממצב סוציו אקונומי כל כך קשה וברמה של מתחת לקו העוני גם.

ניבין אבו רחמון: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מיכל רוזין בבקשה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר משהו מקדים כי יש לי הרגשה שהדיון פה הוא דיון מקדים, דיון הכנה לבין שלושה עד חמישה דיונים שונים.

מיכל רוזין: יש פה קודם כל שלושה חוקים שונים שמתייחסים לקבוצות אוכלוסייה שונות, יש את חוק האזרחות שמתייחס למה שקראנו פעם איחוד משפחות לערביי ישראל עם פלשתינים, יש פה את חוק ההסתננות שמדובר על מבקשות מקלט ויש פה את הכניסה לישראל שמדובר על בנות זוג שנישאו לישראלים.

מיכל רוזין: בנוסף לכל אחת מהקבוצות האלה, בתוך כל קבוצה יש דיון אחד שהוא על המעמד, שאפשר להתווכח על המעמד ויש על העניין ההומניטרי, עניין של רווחה, עניין של בריאות.

מיכל רוזין: זה גם דיונים שונים.

מיכל רוזין: אתמול בוועדת ביקורת גם היה איזה טשטוש, יש דיונים שונים.

מיכל רוזין: בנוסף לכל זה אני רואה פה את הילד שלך ואני אומרת שגם נושא הילדים חייב לקבל דיון בפני עצמו כי למרות שיש מעמד כזה או אחר לאמהות מכל אחת מהקבוצות, הילדים צריכים להיות במדינת ישראל מוגנים ולא משנה מה האמא שלהם ומה המעמד שלהם ולכן יש פה אפילו חמישה דיונים שונים.

מיכל רוזין: אני רוצה להפריד עוד דבר ובזה אני מנסה לעזור לכם אבל אולי גם להקשות עליכם.

מיכל רוזין: צריך להפריד בין מדיניות של ממשלה, ממשלות ישראל, לא רק הנוכחית, גם קודמות, מדיניות מאוד ברורה שקבעה מה מעמד מבקשות מקלט, קבעה מה מעמד פלשתיניות שנישאות לערבים אפרופו חוק האזרחות וקבעה מהו ההליך של בנות זוג שנישאות לישראלים.

מיכל רוזין: זה נושא של מדיניות, זה בכלל לא התפקיד שלהם, זה אנחנו פה בבית הזה נלחמות ונמשיך להילחם לשנות כך או אחרת לשנות את המעמד של כל אחת מהקבוצות האלה או את החוקים שנותנים להם מעמד כזה או אחר.

מיכל רוזין: השאלה שנשאלת מופנית אליכם, היא בעצם בתוך החוקים האלה שאתן לא קובעות מדיניות וזה חוקים של הממשלה והממשלה קובעת את המדיניות ובתוך הנהלים שנקבעו, הבקשה שלנו לפחות לגבי העניין של הנוהל אלימות במשפחה הייתה שלא ייתכן שגברים ישראלים ודובר פה על גברים ישראלים אזרחים ישראלים, ובמקרה הזה אני חושבת דרך אגב, למרות שהחוק שונה, זו אותה תופעה שקורית לפעמים עם נשים פלשתיניות כמו עם נשים זרות אחרות.

מיכל רוזין: גברים ישראלים שנישאים לנשים זרות, מביאים אותן לחיות כאן במדינת ישראל, נוהגים בהתעללות ואלימות, בין אם כלכלית שהיא לא פחות אלימות, ונפשית ופיזית כלפי הנשים שלהם, בצורה כזאת או אחרת משחקים עם משרד הפנים, מוסרים או לא מוסרים מידע ובעצם הופכים את המדינה להיות כלי בידי גברים מתעללים אכזריים, שפוגעים בנשים שלהם.

מיכל רוזין: כאן בדיוק נכנסה הכנסת ואמרה, אתן חייבות לשים לב באיזה תהליכים הנשים הופכות להיות לא רק מופלות ונחותות מכיוון שהן לא אזרחיות ישראל - - -

עאידה תומא סלימאן: בנות ערובה.

מיכל רוזין: הבנות ערובה זה אפילו, אני חושבת שזו מילה עדינה, הן חיות במסוכנות עצומה שבעצם המדינה מגבירה את המסוכנות הזאת.

מיכל רוזין: איך היא מגבירה את המסוכנות?

מיכל רוזין: בזה שהיא נותנת לגבר את הזכות להחליט האם היא תישאר פה או לא.

מיכל רוזין: וכשאמרתי ילדים, אז העניין של ילדים הוא קריטי, מכיוון שאחת התופעות שראינו של נשים זרות שנישאו לישראלים הייתה שבעצם אמרו לה, הגבר התגרש ממנה, נפרד ממנה, שגם לא מובן למה עניין הנישואין פה מתחייב, מדינת ישראל מכירה בידועים בציבור, היא מכירה בנישואי חו"ל וכדומה - - -

מזל כהן: אני אשיב לך על זה.

מיכל רוזין: תשיבי לי על העניין של ידועות בציבור - - -

עאידה תומא סלימאן: תסיימי מיכל.

מיכל רוזין: אני מסיימת אבל אני באמת מנסה לעשות סדר בנושא מאוד כבד.

מיכל רוזין: השאלה שלי, אחת הבעיות הקשות שנוצרו ועל זה אני רוצה לשמוע אתכם גם רווחה וגם משרד הפנים, שכשנשים זרות נישאו לישראלים והיה ילד משותף, פעמים רבות האבא אמר "לא מעניין אותי הילד, שתלך גם עם הילד" ומשרד הפנים ומשרד הרווחה אמרו לה "תעזבי את הארץ עם הילד".

מיכל רוזין: משרד הפנים ומשרד הרווחה נכנסים לבעיה כשהאבא אומר אני רוצה את הילד, אז אי אפשר לסלק את אמא שלו.

מיכל רוזין: ואז היא נשארת פה, אין לה מעמד, היא לא יכולה לעבוד, אין לה מעמד מול בית חולים, מול בית ספר וכדומה, אבל עוד יותר גרוע כאשר האבא אומר לא מעניין אותי הילד, שתיקח אותו ותלך.

מיכל רוזין: ואז אתם פשוט, אני יודעת שעובדות סוציאליות אומרות לנשים זרות "קחי את הילד ותלכי מפה" למרות שהילד ישראלי, עם תעודת זהות ישראלית ומדינת ישראל מפקירה אותו ואומרת לו "לך מפה".

שפי פז: יש פה איזה מיליון ילדים ש- - -

מיכל רוזין: שפי פז, הנושא הזה לא נוגע בכלל לדברים שאת מטפלת בהם.

שפי פז: את לא תחליטי בשבילי - - -

מיכל רוזין: זה רק מראה על בורות - - - וחוסר הבנה.

שפי פז: לא תחליטי בשבילי מה מעניין אותי ומה לא.

מיכל רוזין: אי אפשר ככה, באמת.

מיכל רוזין: יש פה בורות וחוסר הבנה מצידך לחלוטין, במה מדובר.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת עכשיו לסיים את הוויכוח הזה.

קריאה: מיכל מה זה קשור, היא יכולה לשבת פה - - -

מיכל רוזין: היא יכולה לשבת, אני - - -

מירב בן ארי: אני הקשבתי לך קשב רב, הייתי - - -

עאידה תומא סלימאן: בואו נעצור את זה.

שפי פז: אני רוצה לשאול כמה שאלות.

עאידה תומא סלימאן: את תבקשי ואני אתן לך זכות דיבור.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, חברת הכנסת מירב, רצית - - -

מירב בן ארי: אני מדברת בקצרה, פשוט לא הבנתי מה היה במשפט האחרון של מיכל שגרם לרחש אצל כולם.

מירב בן ארי: לא קשור לשפי.

מירב בן ארי: היה כאן רחש, משהו שנאמר כאן - - -

שפי פז: גירוש ילדים ישראלים.

מירב בן ארי: אוקיי, אני אשמח שאולי גורמי המקצוע יתייחסו כי היה פה רחש - - -

מיכל רוזין: ילד ישראלי, שיש לו אבא ישראלי?

מיכל רוזין: לא הבנתי על מה הרחש.

מירב בן ארי: משהו כאן קרה, בסוף דברייך.

מירב בן ארי: אני אומרת לך שהקשבתי לכל מה שקורה כאן.

מירב בן ארי: עניין אותי.

מירב בן ארי: אני אגיד בקצרה, אני ניהלתי את הדיון אם את זוכרת לפני שנה, וגם לא כל כך קיבלתי תשובות.

מירב בן ארי: לא יודעת אם קיבלת תשובות בהתחלה ופספסתי.

עאידה תומא סלימאן: קיבלתי אתמול בערב.

מירב בן ארי: יש בעיה.

מירב בן ארי: כי בסוף, זה גם עלה בדיון הקודם, אני לא יודעת אם בכלל משהו נפתר, תעדכנו אותי.

מירב בן ארי: אבל בסוף האישה הזאת שמגיעה בדרך כלל ממזרח אירופה, את לא תאמיני, ביום ראשון הייתי במספרה ונכנסה אשה כזאת, אאוט אוף דה בלו, והיא לא מדברת עברית, - - -שהיא גם הגיעה מרוסיה לפני הרבה זמן והיא סיפרה לי עליה שהיא הגיעה, ראתה באינטרנט מישהו, הגיעה, הוא לקח אותה, לא נגיד מה העבודה שלו כי אולי נחשוף אותו, בנתניה, עבודה ספציפית, והוא לא יודעת מה עשה, התעלל בה, והיא באה ופשוט נהייתה חסרת כל.

מירב בן ארי: לא יודעת למה נכנסה לספרית שלי, ביקשה ממנה, אני זוכרת שהיא ברוחב לב נתנה לה 2,000 שקל, מה שאתן שומעות, ממש משרד הפנים נהייתה או משרד הרווחה, וכשאני הייתי היא באה להחזיר לה את הכסף, כי היא מצאה עבודה.

מירב בן ארי: אמרתי לה "מה פתאום נתת לה", היא אומרת לי תקשיבי, הבחורה אומרת לי אני גרה ברחוב, ההוא זרק אותה מהבית, היא ברחוב, היינו במקלט וראינו כמה כאלה.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין משהו אחד.

מירב בן ארי: אני בדילמה פה, כי מצד אחד המדינה לא צריכה לקחת אחריות על אותם גברים שהזמינו מהאינטרנט, הגיעה האישה, עברה את מה שעברה ועכשיו המדינה צריכה לבוא ולהתמודד עם מישהי שאין לה תעודות, אין לה מעמד, היא אפילו לא יודעת עברית והיא מוצאת את עצמה ברחוב.

מירב בן ארי: אני שואלת האם אנחנו כמדינה באמת צריכים לקחת אחריות גם על האישה, עזבי את הילד, הילדים אני מסכימה איתך, אבל האשה הזו שעכשיו באמת לא מוצאת את עצמה ובסוף מי שעשה את כל האירוע הזה הוא אותו גבר מתעלל - - -

מיכל רוזין: אזרח ישראלי.

מירב בן ארי: אזרח ישראלי.

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: אני אומרת לך שאני בדילמה והייתי גם בדילמה פה בפעם שעברה, בגלל זה אמרתי שלא נראה לי שהדילמות שלי נפתרות.

מיכל רוזין: אני מסכימה איתך שהיא לא צריכה לקבל אזרחות אולי, אבל היא צריכה לקבל טיפולים, היא צריכה לקבל סעד אם היא אישה מוכה למשל - - -

עאידה תומא סלימאן: - - - מדינה על מה שעושים האזרחים שלה.

שפי פז: לא מהמדינה, מהגבר שהכה אותה.

מירב בן ארי: רגע, מצד אחד את מוצאת אישה, בדרך כלל הן מגיעות מאותן מדינות, חסרת כל, שבסוף גם התעללו בה נפשית, מינית, חשוב לומר, ובסוף המדינה אומרת לה "בעיה שלך, תצאי מפה, את לא מעניינת".

מירב בן ארי: מצד שני אני גם אומרת, מה המדינה אשמה שאותו גבר בא והביא אותה לכאן, אגב, אני חייבת לומר שראיתי לא מזמן - - -

עאידה תומא סלימאן: מה המדינה אשמה בהרבה דברים שהאזרחים שלה עושים - - -

מירב בן ארי: אז אני שואלת את השאלה, למה אנחנו אחראים - - -

מיכל רוזין: כי יש למדינה אחריות על האזרחים - - -

מירב בן ארי: אבל היא לא אזרחית.

עאידה תומא סלימאן: אבל בן הזוג הוא אזרח.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו, עאידה, אני לא הכרעתי פה, אני שואלת.

מירב בן ארי: כי בסוף היא לא אזרחית, עם כל הכבוד, המדינה הזו גם ככה קורסת על נטל הרווחה.

ליאת שטיינברג: מה ההבדל בינה לבין קורבן סחר?

ליאת שטיינברג: למה בקורבן סחר משרד הפנים השכיל ליישם - - -

מיכל רוזין: אבל זה לשנה בלבד.

ליאת שטיינברג: שניה, יש נוהל - - - אצל קורבנות סחר משרד הפנים השכיל לקבוע נוהל ולאישה שעברה סחר על ידי אזרחי מדינת ישראל נותנים לה תקופה מסוימת, משקמים אותה.

ליאת שטיינברג: יש לה תקופה שנה לשבת בצורה מכובדת.

ליאת שטיינברג: אז אותו דבר גם פה, מה ההבדל בין סחר ל- - -

קריאה: - - -

עאידה תומא סלימאן: אתן יודעות מה, אני מבקשת עכשיו שניה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מוכנה לקיים דיון בצורה כזו.

עאידה תומא סלימאן: הראש שלי משתגע עכשיו מכל השיחות הצדדיות.

עאידה תומא סלימאן: או שאנחנו מקיימות דיון או שכל שתיים יתפסו להם מקום בחוץ וידברו.

עאידה תומא סלימאן: זה בלתי אפשרי.

מירב בן ארי: אני בדילמה.

עאידה תומא סלימאן: עו"ד ליאת התחלת, אני מבקשת שתסיימי את הדברים שלך.

עאידה תומא סלימאן: זה זמן הדיבור שלך.

ליאת שטיינברג: כבוד היושבת ראש תודה רבה על כינוס הוועדה ותודה לכל מי שמשתתף פה.

ליאת שטיינברג: אנחנו התכנסנו לראשונה לפני שנה, חברת הכנסת בן ארי החליפה אותך והעלתה בסוף הישיבה שאלות נכונות שהיו ראויות לתשובה מהרשות.

ליאת שטיינברג: כמה זלזול יכול להיות מצד הרשות לתת תשובה לכנסת, וזה רק מעיד על כמה חוסר יחס וכמה חוסר רצינות בטיפול בבעיה אם מביאים תשובה לכנסת ב-12 בלילה לכבוד היושבת ראש - - -

עאידה תומא סלימאן: לא לא, אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: אני הערתי הערה, אל תכנסו לזה עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: הערתי, תנצלי את הזמן שלך להביא את הסוגיות.

ליאת שטיינברג: אני חושבת שהתשובות היו יכולות לשפוך אור והן שאלות נכונות כי מה שבישיבה הראשונה נשאל זה כמה תיקים טופלו והיו דברים של נתונים טכניים שהיו אמורים להגיד אותם, כי כאן בישיבה הראשונה מה שהציגו כאן, אני הצגתי נתונים אחרים שהעידו שהתשובות לא נכונות, וגם היום יש לנו את נציגי משרד הפנים שפשוט מוסרות תשובות שהן לא אמיתיות.

ליאת שטיינברג: זה לא נכון שיש רק 20 תיקים של נשים באלימות.

ליאת שטיינברג: שהרשות תציג את התמונה כמו שהיא, שיש ראשי דסק שלא מעבירות בכלל את התיקים, יש תיקים שלא זוכים בכלל להכנס לוועדה.

ליאת שטיינברג: כמה תיקים כאלה נדחים על הסף על ידי ראשות דסק?

ליאת שטיינברג: אישה דוחה טענה של אישה מוכה ולא מוצאת לנכון אפילו להעלות אותה לוועדה.

ליאת שטיינברג: זה דבר שאין לו שום נתון, הוא לא קיבל שום ביטוי וזה לא אומר שאותן נשים שלא זכו להכנס לוועדה הן לא נשים מוכות.

ליאת שטיינברג: זה כל העניין של הכוח והריסון של כניסה של אישה מוכה להכנס לוועדה על ידי ראשי הדסק זה דבר שצריך למדר ולבקר ולצערי עד עכשיו היות ולא ראינו את תשובת הרשות אני מניחה שאין את התשובה הזאת ומה הפתרון לכך.

ליאת שטיינברג: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שנאמרו לגבי הבדלים בין מבקשות מקלט לבין פלשתינאיות לבין נשים שהיו כאן במעמד.

ליאת שטיינברג: כל אישה לא משנה מה היא, לא משנה אם היא מבקשת מקלט ואם היא פלשתינאית ואם הייתה נשואה כאן לבעלה ובעלת תעודת זהות, כל אישה מוכה צריך להגן עליה.

ליאת שטיינברג: שלא יתבלבלו כאן, אני לא חושבת שצריך לבטל את מדיניות ההגירה, לצורך העניין אם עכשיו קבעו תקופה מסוימת לנשים שהתחתנו, קבעו חמש שנים הליך מדורג, לא יעלה על הדעת שאשה באה, סתם לדוגמה אחרי שלוש שנים, באה לנציג ואומרת לו "אני נאלצת להפסיק את ההליך" שלא ישאלו אותה למה.

ליאת שטיינברג: וברגע שהיא אומרת "יש אלימות" לא ייתכן שהדבר הזה לא יקבל טיפול.

ליאת שטיינברג: צריך ליצור מנגנון שכן בודק את הדבר הזה, ולא יעלה על הדעת שבוועדה שדנה כבר בתיק הזה לא תהיה נציגות של מעמד האשה.

מירב בן ארי: מה זה מעמד האישה?

ליאת שטיינברג: לא יכול להיות שלא ישמיעו את הטענה של אלימות בצורה ראויה בפני הוועדה.

מירב בן ארי: אבל מה זה נציגות של מעמד האשה?

מירב בן ארי: מי זה?

ליאת שטיינברג: נציגות ממעמד האישה.

ליאת שטיינברג: כמו שיש- - -

עאידה תומא סלימאן: מה - - - מהרשות את מתכוונת?

ליאת שטיינברג: לא, יש פתרון.

ליאת שטיינברג: מה שאני רוצה להגיד, זה שיש פתרון לכל הדבר הזה, לכל הבחינה.

ליאת שטיינברג: אני לא חושבת שכל אחת שבאה ואומרת "הרביצו לי" מגיע לה כאן מעמד.

ליאת שטיינברג: זה לא מילת קסם, זה יכול ליצור הפוך על הפוך - - -

עאידה תומא סלימאן: אם כל מה שיש להם 140 תיקים אז בחייאת, אל תגידי לי שמישהו משתמש בזה כמילת קסם.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא משתמש בזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש להם אפילו מתחת למספרים הנכונים.

עאידה תומא סלימאן: התיקים שמגיעים לא משקפים את המציאות.

ליאת שטיינברג: הם לא מעבירים ולא בוחנים אותם כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: בואי תתמקדי, מה בדיוק הטענה שלך.

ליאת שטיינברג: אני אומרת כזה דבר, צריך ונכון לבחון את הטענה בחינה אמיתית.

ליאת שטיינברג: מה זה בחינה אמיתית?

ליאת שטיינברג: ליצור מנגנון שאומר, ברגע שאישה מתלוננת בפני נציגת הרשות ואומרת שיש אלימות, אי אפשר לא להתייחס לזה ולבדוק לעומק.

ליאת שטיינברג: צריך שיהיה דו"ח מסכם ויהיה מישהו שיציג את זה בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא קיים?

ליאת שטיינברג: לא קיים.

עאידה תומא סלימאן: הרי אמרו שהעובדות סוציאליות ונציגות הרווחה מופיעות בפני הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לקבל תשובה - - -

מירב בן ארי: מה המשמעות, שהיא חווה אלימות אז מה המשמעות?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל את התשובה ממשרד הרווחה.

ליאת שטיינברג: יש לי אותה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה אותה ממשרד הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: הם המוסמכים לתת לי את התשובה.

עאידה תומא סלימאן: לא כל מי שנכנס לחדר הזה.

עאידה תומא סלימאן: יש מערכת רווחה, היא אמורה לתת לי את התשובות, עם כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה אם אפשר לחכות עם זה, כי אני גם רוצה - - -

ליאת שטיינברג: אני רוצה לסיים את דבריי עוד דקה אם אפשר.

עאידה תומא סלימאן: לא, דקה לא.

עאידה תומא סלימאן: תסיימי.

ליאת שטיינברג: אני לא אקח את הבמה למשרד הרווחה, אבל אין בחינה מצד משרד הרווחה.

ליאת שטיינברג: אני מוכנה להביא תיקים פרטניים, הם לא בוחנים את טענת האלימות.

ליאת שטיינברג: הטענה הזאת - - -

מירב בן ארי: מה את אומרת, שכל פעם שאת מגיעה הם לא בוחנים את טענת האלימות שלך?

ליאת שטיינברג: לא.

ליאת שטיינברג: אני מוכנה להעביר לוועדה - - -

מירב בן ארי: הייתה פה, אמרו שעובדת סוציאלית בוחנת את העניין של האלימות.

ליאת שטיינברג: לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: קיבלתי את הטענה, שמעתי את הטענה, אני אבדוק את זה עם הרווחה.

ליאת שטיינברג: אפשר לראות את זה במסגרת הדיונים כאשר אני מייצגת בתיק מסוים, אני מבקשת לראות את פרוטוקול הוועדה - - -

מירב בן ארי: זה לא נכון.

מירב בן ארי: גם המשטרה לא אומרת שכל אחד מתלוננת סתם.

מירב בן ארי: את אומרת עכשיו אמירה גורפת שאומרת שכל אחת שאת מביאה לא בודקים אותה וזה נראה לי קצת הזוי.

מירב בן ארי: תגידי לי - - -

ליאת שטיינברג: אני מוכנה להעביר לוועדה, אבל אני חושבת שנכון יותר יהיה שהרשות תעביר את הנתונים האלה, דיונים של אותן נשים שטענו אלימות ואת העמדה של נציגת הרווחה או כל אחד מהנציגים.

ליאת שטיינברג: אתם יודעים איך זה מסתכם?

ליאת שטיינברג: "לא מגיע מעמד, שתחזור לארצה".

ליאת שטיינברג: זו תשובה של נציגת הרווחה.

ליאת שטיינברג: אני רואה את זה בעיני, אני מחזיקה את הראש ולא מאמינה.

מיכל רוזין: כולל כאלה שהיו במקלטים?

ליאת שטיינברג: כולל כאלה שהיו במקלטים.

מיכל רוזין: זה אנחנו צריכים דוגמה ספציפית.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת - - -

מיכל רוזין: עאידה, אם אפשר לבקש דוגמה ספציפית של מישהי הייתה במקלט, כי זה שונה.

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש, שניה.

ליאת שטיינברג: יש לי מקרים כאלה - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, שמעתי.

מירב בן ארי: אבל היא אומרת לך כל - - - זה נראה לי מוזר.

מירב בן ארי: מצד אחד את אומרת, אם מרביצים לה זה לא טיעון מצד שני כשהיא באה ואומרת שמרביצים לה את אומרת שהם לא בודקים - - -

ליאת שטיינברג: זה לא נבדק כמו שצריך ואפשר ליצור מנגנון שבודק את זה כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

ליאת שטיינברג: אם אפשר עוד דבר.

עאידה תומא סלימאן: לא, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: נתתי לך דקה, ניצלת אותה בלענות במקום הרווחה, אז סליחה, לא אתן עוד.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה - - -

שפי פז: אני יכולה לענות לה שניה?

עאידה תומא סלימאן: יעל גולד, מנכ"לית עמותת לא לאלימות.

יעל גולד: אני אולי קצת אסיט את הנושא ואני רוצה לדבר בשם הנשים השקופות לגמרי כי הן גם במקלט ולא יכולות להגיע לפה ולהביע את עצמן.

יעל גולד: מבחינתי אין הבדל מה זה חסרת מעמד, כולן אותו מעמד, במקלט הן שוות וכולן מקבלות את אותן דברים.

יעל גולד: אז אני לא נכנסת לסוגיה מה המדינה צריכה לקחת או לא, אבל קודם כל המדינה, ועל זה אני חושבת שמגיע כל הכבוד, כן שולחת אותן למקלטים, הן מגיעות למקלטים אבל שם במקלטים אנחנו כבולות ידיים כי הן מגיעות ללא ביטוח רפואי, ללא חיסונים - - -

מירב בן ארי: גם שפה לפעמים.

מירב בן ארי: היינו אצלך במקלט.

יעל גולד: שפה, בוודאי.

יעל גולד: אני לא נכנסת לשפה שזה משהו - - - אבל אפילו מצב בריאותי שהן מדביקות, עשויות ועלולות להדביק את כל המקלט, עכשיו בכלל עם הנושא של החצבת שאנחנו צריכים לטפל ולראות.

יעל גולד: נולדים לנו ילדים במקלט שהם לא רשומים בשום מקום.

יעל גולד: יש לנו סיפורים על נשים שיש להן ילדים אבל כאחד הדברים הבסיסיים, האבות בכלל לא רושמים את הילדים, זו שיטה חדשה.

יעל גולד: יש לנו בחורה בהליך כבר חמש שנים, הילדה כבר בת חמש, לא מוצאים את האבא, הוא לא מגיע לבדיקת דנ"א ולאף אחד גם לא אכפת שהאבא לא מגיע לבדיקה הזאת.

יעל גולד: מסתובבים ילדים ונשים שאין להם לא דרכון, לא תעודת זהות, לא שום דבר.

עאידה תומא סלימאן: תהליך הדנ"א הזה דרוש מכל מי שבאה לרשום ילד מאזרח ישראלי.

קריאה: כן.

עאידה תומא סלימאן: ואפילו אם הוא אין לו בעיה והוא אומר "זה הילד שלי"?

מיכל רוזין: אני יכולה לתת לך דוגמה?

עאידה תומא סלימאן: שניה.

קריאה: אם הוא יבוא ויעיד, הוא גם היה רושם אותם, אבל הוא לא רושם אותם, אין לו שום סיבה לרשום אותם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, משרד הפנים, וזה אחד הדברים - - -

ליאת שטיינברג: בית המשפט דורש את זה.

ליאת שטיינברג: יש הלכת וייס בעניין, לעניין מתי הרשות צריכה לדרוש דנ"א ומתי לא.

ליאת שטיינברג: כאשר מדובר בילד מנישואין, בדרך כלל הרשות בעקבות פסק דין - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נחזור, יש לנו אני מבינה עדות בעניין הדנ"א.

מירב בן ארי: מי?

יעל גולד: אני לא יודעת מי העדות.

יעל גולד: יתרה מזאת, הן מגיעות למקלט וכשהן יוצאות הן חסרות כל זכות.

יעל גולד: הן מגיעות, שוהות שם, תהליך שנעשה או לא נעשה בגלל כל מיני בעיות, הן בבעיות קיומיות, אי אפשר לנהל איתן תהליך שיקומי גם בגלל השפה וגם בגלל כל מיני דברים, הבעיה היא שאנחנו לא יכולים לזרוק אישה עם שלושה או ארבעה ילדים לרחוב, כשאין לה, היא לא יכולה לעבוד - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל אלה הקשיים שנמצאים בתהליך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, אתן מנסות להגיע לוועדה, אתן מגישות את זה דרך הנוהל?

יעל גולד: אנחנו עובדות עם שרה לואיס הרבה ועם כל מיני עורכי דין כי אחרת אין סיכוי בכלל להתחיל את התהליך הזה, ולצערנו יש נשים שתקועות, אני אומרת תקועות כי הן רוצות לצאת ולנהל את החיים שלהן, שנה ושנה במקלט עד שנוכל להסדיר את המעמד.

עאידה תומא סלימאן: בעצם זה מה שרציתי לשמוע, את אומרת שאם הייתן עושות את זה, כמנהלות המקלטים או ארגונים שמנהלים את המקלטים והייתם פונים לרשות להסדיר את המעמד, את אומרת לי שאפילו למרות חוות הדעת שלכן על אלימות אין לכן צ'אנס להתקדם עם זה.

יעל גולד: נכון.

שפי פז: כמה עולה כרטיס טיסה.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה אחר כך התייחסות.

מזל כהן: שיביאו לנו דוגמאות.

יעל גולד: נביא לך דוגמאות.

יעל גולד: אין בעיה.

עאידה תומא סלימאן: מלא דוגמאות, אני שומעת את זה כל הזמן.

עאידה תומא סלימאן: תביאו דוגמאות.

מיכל רוזין: רק חוזרים ואומרים "אין לנו נתונים".

שפי פז: אפשר לשאול שאלה?

עאידה תומא סלימאן: שניה, מה השאלה.

שפי פז: אני רוצה להבין משהו, אני יושבת פה משתדלת בשקט, מה הקשר בין אלימות לבין מתן מעמד.

שפי פז: הנשים סובלות מאלימות, צריך לתבוע את הגברים, צריך לפשוט את העור לגברים, המשטרה צריכה להיות מעורבת, אפשר לעזור להן, להקים יחידה שתעזור להן לתבוע אזרחית גם את הגברים ואחר כך שייקחו את הכסף ולהחזיר אותן הביתה למשפחה, לקהילה שלהן, למקום שבו יתמכו בהן.

שפי פז: למה אתם מקשרים, אני רוצה להבין באמת.

קריאה: כי הילדים נולדו פה, חיים פה.

שפי פז: עזבי שניה את הילדים.

שפי פז: אני מדברת עכשיו, הילדים זה סיפור אחר.

שפי פז: חלקו ככה, חלקו ככה.

שפי פז: למה הקישור הזה ואני באמת שואלת את זה משום שאני כבר רואה את העתיד, הנשים האלה מכרו את עצמן, אל תשלו את עצמכן, כשהן מגיעות מהאינטרנט לישראל הן יודעות לאן הן מגיעות.

שפי פז: עכשיו יש עוד אלימות.

שפי פז: דיברו פה על מבקשי המקלט, גם אני אדבר עליהן, אני אפילו אגיד מבקשי מקלט שמיכל רוזין לא תקפוץ.

שפי פז: האלימות שם היא כולה פנימית, גברים אריתראים מכים נשים אריתראיות, הרווחה מוציאה אותם למקלטים, עכשיו גם - - -נבקש מעמד כי הגבר הכה אותן?

שפי פז: איפה הגבולות עוברים?

שפי פז: לכן אני פה ויש לי זכות להיות פה.

מיכל רוזין: אף אחד לא אמר שאין לך זכות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת דווקא בחלוקה ובהסבר שנתנה חברת הכנסת מיכל רוזין ודיברה על שלושה סוגים של הנשים שנמצאות, אם הקשבת לה טוב כמו שאני עשיתי - - -

שפי פז: הקשבתי לכל מילה.

עאידה תומא סלימאן: והצלחתי ללמוד דברים ממה שהיא אמרה, היא חילקה את הציבור הזה לשלוש קבוצות שמחולקים לפי החוק במדינת ישראל, ולכל קבוצה אם בת הקבוצה נשואה לגבר ישראלי זה המעמד שלה והיחס שונה מאשר אם היא מבקשת מקלט.

שפי פז: אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: שניה, אני יודעת שיש נטייה בוועדה הזו ללכת על שיח וניסיונות לשכנע בדברים אידאולוגיים, זו לא מטרתה שאני אקבע את העמדה של המשתתפות.

עאידה תומא סלימאן: מטרתי בדיון הזה הוא לנסות לבדוק איך המדינה מתנהגת במקרים שנקבעו לפי החוק ולפי נהלים שהמשרדים בעצמם פיתחו או החלטות ופסיקות של בג"צ.

עאידה תומא סלימאן: זו הדרך שלנו.

עאידה תומא סלימאן: דיונים יותר של עמדות ושל מה אני חושבת ומה מגיע ומה לא מגיע, נעשה במקום אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת עכשיו לגברת פאטמה עאסי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אסמהאן ג'באלי: ברשותך אני אתרגם.

פאטמה עאסי: (מדברת בערבית)

אסמהאן ג'באלי: יש לה שני ילדים שהם א5 שמחדשים כל שנה ויש לה עוד בת שנולד לה בן שהוא בן שנה ושלושה חודשים שזה גם בעיה של הבת שלה ושל כל מיני משפחות שהתיקים שלהם אצלנו במרכז מוסאוא שלא רשומים, הם נולדו בבית חולים מאיר - - -

עאידה תומא סלימאן: הילד נולד בארץ, מה המעמד של הבת שלה?

אסמהאן ג'באלי: יש לה א5 שהיא מחדשת.

אסמהאן ג'באלי: הבעל שלה מהשטחים, הבן שלה נולד עם תעודת לידה בבית חולים מאיר והוא לא רשום, מקבל קצבה מהביטוח הלאומי אבל לא רשום בתעודה של אמא שלו.

אסמהאן ג'באלי: אם הם עוברים במחסום, בשבוע שעבר היה מקרה ש- - -

עאידה תומא סלימאן: אסמהאן, היא צריכה לתת את ה עדות.

פאטמה עאסי: (מדברת בערבית)

אסמהאן ג'באלי: שמסרבים לרשום אותה במשרד הפנים.

עאידה תומא סלימאן: הנכד שלה.

מירב בן ארי: הבן של הבת שלה.

מירב בן ארי: ומה היא?

מירב בן ארי: היא תושבת?

מירב בן ארי: גם לא?

עאידה תומא סלימאן: שניה, אני רוצה להבין.

עאידה תומא סלימאן: (מדברת בערבית).

עאידה תומא סלימאן: לא בית החולים מנפיק את תעודת הלידה אלא משרד הפנים.

מירב בן ארי: עברתי את זה לא מזמן.

מירב בן ארי: זה נורא נחמד, יש לך סניף של משרד הפנים בתוך הבית חולים.

עאידה תומא סלימאן: תאמיני לי גם אני ילדתי בחיים שלי - - -

מיכל רוזין: אבל לא היה לנו - - -.

מיכל רוזין: היה של ביטוח לאומי, לא של משרד הפנים.

עאידה תומא סלימאן: הייתה נציגה של משרד הפנים שישבה בבית חולים כשאני ילדתי.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, מה את אומרת לי לא?

עאידה תומא סלימאן: בבתי חולים בנצרת ככה זה.

עאידה תומא סלימאן: יש נציגה של משרד הפנים שיושבת.

אסמהאן ג'באלי: במקרים שלנו נותנים רק את השחרור שהיא ילדה פה בבית חולים.

עאידה תומא סלימאן: אז זה לא תעודת לידה.

אסמהאן ג'באלי: לא.

עאידה תומא סלימאן: (מדברת בערבית) מה הם מבקשים ממנה כדי לרשום אותה בתעודת הזהות?

פאטמה עאסי: (מדברת בערבית)

מירב בן ארי: לא מספיק שאחד ההורים הוא אזרח ישראלי בשביל לרשום את הילד כאזרח ישראלי?

אסמהאן ג'באלי: לא.

אסמהאן ג'באלי: זאת הבעיה.

מירב בן ארי: צריך אבא ואמא?

קריאה: לא לא.

מירב בן ארי: מספיק אחד ההורים.

קריאה: צריך להוכיח שהאבא - - -

מירב בן ארי: אבל ברגע שהוא האבא, הוא מקבל - - -

קריאה: מקבל אוטומטית.

עאידה תומא סלימאן: אבל פה יש בעיה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: האבא לא אזרח והאמא גם כן - - -

קריאה: האבא אזרח והאמא לא - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא להתבלבל.

עאידה תומא סלימאן: אתן מוכנות להירגע קצת.

עאידה תומא סלימאן: אני שמעתי בערבית ואני יודעת מה היא מדברת.

עאידה תומא סלימאן: הבת שלה יש לה א'5, כלומר היא לא אזרחית והבן זוג שלה גם כן לא אזרח.

עאידה תומא סלימאן: שניהם לא אזרחים.

עאידה תומא סלימאן: אבל היא לא מבקשת שהילד יקבל מעמד אזרח, רק שירשמו אותו בתעודת הזהות שלה שתוכל להסתובב איתו

ליאת שטיינברג: רושמים ב-א5.

ליאת שטיינברג: נכון?

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין ליאת, אני אבקש לא לתת לי תשובות באמצע.

ליאת שטיינברג: רציתי לעזור.

עאידה תומא סלימאן: אל תעזרי לי.

עאידה תומא סלימאן: באמת.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תמשיכי את העדות.

פאטמה עאסי: (מדברת בערבית)

עאידה תומא סלימאן: היא אומרת שהיא הולכת למשרד הפנים, מנסה לבדוק איך אפשר לרשום את הילד שלה בתעודה שיש לה שהיא מעמד א5.

עאידה תומא סלימאן: עובד משרד הפנים לא מוכן אפילו להקשיב לה ולא לשמוע מה היא רוצה בכלל.

מיכל רוזין: רק להוסיף שאת זה עושים גם למבקשות המקלט, תקנו אותי אם אני טועה, שלא נותנים להן גם אם הן באות נשואות, לא רושמים, או שהיום כבר כן, את האבא?

קריאה: היום כבר כן.

עאידה תומא סלימאן: (מדברת בערבית) אני רוצה לשאול מהרשות, במקרה כזה הילד הזה לא מקבל שום אסמכתה או לא נכנס לתעודת הזהות של אמא שלו לפי החוק?

מזל כהן: אין לי מושג על מה מדובר, צריך לראות את הפרטים.

מזל כהן: אני לא יודעת על מה היא מדברת.

מזל כהן: בדרך כלל אנחנו נוהגים לתת לילד את אותו מעמד של האמא.

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש דבר כזה - - -

מזל כהן: האבא של הילד הוא תושב האזור?

עאידה תומא סלימאן: לא, הוא מהשטחים.

מזל כהן: מהשטחים, תושב האזור.

עאידה תומא סלימאן: ככה זה נקרא?

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת דבר כזה, תכינו את כל המסמכים של הבת ושל הנכד, תעבירו אלינו ואנחנו נעביר לגברת מזל.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבדוק למה לא רושמים את זה עד עכשיו, את הילד, ונבקש.

עאידה תומא סלימאן: אם החוק אומר שצריך לרשום לילד אותו מעמד של האמא, זה אומר שצריך לרשום את הילד הזה.

מירב בן ארי: אז מה, היא גם א5?

מזל כהן: כן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נטפל בזה דרך הוועדה.

ליאת שטיינברג: אני מוכנה לקחת את זה, לעזור לה.

עאידה תומא סלימאן: אם לא נדע לעשות את זה אני אפנה אליך באופן אישי.

עאידה תומא סלימאן: אבל בינתיים תני לי לעשות את העבודה.

פאטמה עאסי: (מדברת בערבית)

אסמהאן ג'באלי: יש מקרה שקרה איתם שנכנסו לטול כרם, חידשו את התעודה ונתנו להם פתק כזה ששילמו, והתעודה תגיע בדואר תוך שבועיים-שלושה - - - תפעיל את התעודה.

אסמהאן ג'באלי: אז עם הקבלה הזו ממשרד הפנים בטול כרם במחסום אמרו להם שאסור לה לצאת, היא נשארת בטול כרם, בשטחים.

עאידה תומא סלימאן: אז בתקופה בין חידוש לבין קבלת התעודה היא לא יכולה להתנייד בין המחסומים.

פאטמה עאסי: (מדברת בערבית)

עאידה תומא סלימאן: (מדברת בערבית)

אסמהאן ג'באלי: (מדברת בערבית)

עאידה תומא סלימאן: אסמאהן, אם יש לך עוד כאלה מקרים אתם תוכלו לאסוף את המקרים ותעבירו.

מירב בן ארי: איפה הילד עכשיו, בטול כרם או בטייבה?

אסמהאן ג'באלי: בטייבה.

עאידה תומא סלימאן: עם אמא שלו עכשיו בטייבה.

מיכל רוזין: הן רצו לעבור - - -

מירב בן ארי: לא נתנו לה להכנס לטול כרם.

עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת הנכבדות, תנו לי להמשיך כי אנחנו כבר שעה ו-37 דקות יושבות וזה לא קורה בשום ועדה.

עאידה תומא סלימאן: נגה רצית להוסיף משהו.

נגה שילוח: אני מנהלת מרפאה ניידת לנשים בזנות בלשכת - - - ובעצם הקו הישיר למה שקורה לנשים שיוצאות מהמקלט ואין להן מעמד ולא קיבלו סיוע ואין להן שום דרך לא לשכור דירה, לא לקבל משכורת, והאופציה שיש תמיד לנשים, נאמר פה מה הפתרונות, אז הפתרון האולטימטיבי שמוצע לנשים שאין להן שום ברירה אחרת זה זנות ואנחנו פוגשות אותן במרפאה הניידת, נשים גם מבקשות מקלט, גם נשים פלשתינאיות גם נשים מחבר העמים.

נגה שילוח: אנחנו עשינו ניסיון השנה להגדיר אישה שנישאה בניגוד לרצונה לגבר ערבי ישראלי, והוא השתמש בה כשפחת מין ואנחנו ניסינו להגדיר אותה כקורבן סחר.

נגה שילוח: זה לא עבד לנו, זאת אשה שהגיעה לוועדה שלך.

עאידה תומא סלימאן: תשמעי, יש לך פה דוגמה.

עאידה תומא סלימאן: לפני שאת עוזבת.

נגה שילוח: אנחנו עשינו ניסיון השנה לפנות לוועדה.

נגה שילוח: מדובר באשה פלשתינאית שנישאה, הושאה בהסדר בין משפחות לגבר מבוגר ישראלי שניצל אותה כשפחת מין והיא עשתה ניסיון אובדני וכך הגיעה למקלט לנשים מוכות ואחר כך הגיעה לאופק נשי, יש בהחלט נסיבות הומניטריות, אני חושבת, ואלימות, שגם נקבעה על ידי העובדת הסוציאלית בבית החולים וגם על ידי המקלט ובכל זאת המליצו לנו לא לגשת בנסיבות הומניטריות כי אמרו שזה חסר סיכוי וניסינו להגדיר אותה כקורבן סחר, כי בעצם השיאו אותה במטרה לשמש כשפחת מין, אפילו שהיו נשואים, וגם זה לא עבד.

נגה שילוח: אני רוצה להגיד אגב מה שנאמר פה, וכשאנחנו טענו שאין לה לאן לחזור כי אחרי כל הדברים שהיא עברה היא בסכנה לחזור חזרה לשטחים נאמר לנו שתי אפשרויות: שימו אותה במקלט בבית לחם ששם הם בפניה שלנו אליהם אמרו שאין להם מה לקבל נשים כאלה כי לא יהיה להם מה לעשות איתם, או "תשלחו אותה לקנדה" אמרנו להם טוב, אנחנו מוכנות שהיא תצא לקנדה, איך עושים את זה?

נגה שילוח: "תמצאו את הדרך, תפנו לאו"ם, תפנו לזה", ובסופו של דבר מה שקרה שאותה אישה באותו מצב, והאשה הבאה שתגיע, אני בכלל לא חושבת שאגש לוועדה כי כל כך הרבה שעות עבודה שמלכתחילה כולם טוענים שזה חסר סיכוי.

נגה שילוח: אני רוצה גם להגיד על התהליכים הבירוקרטיים הארוכים ארוכים שקשורים ללהביא אבהות, המסמכים המשפטיים האינסופיים, ועכשיו אני לא מדברת על נשים פלשתינאיות.

נגה שילוח: אני רוצה לסיים בנתון מהדו"ח של יעל גור שהיא המנהלת של מרפאת לוינסקי שתיארה שבשנת 2014 היו לפי הערכה שלהם 40 נשים בזנות, נשים אפריקאיות, והיום 365 נשים בזנות לפי הערכה, זאת אומרת זה למה שהמדיניות הזאת גורמת בסופו של דבר.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה נגה.

עאידה תומא סלימאן: גברת מיכל.

עאידה תומא סלימאן: את מוכנה להתייחס גם לשאלות שעלו בעניין חוות הדעת של הרווחה, עד כמה אתן מעורבות במקרים של יישום הנוהל הזה ולמה ההרגשה גם של מנהלות מקלטים וגם של ארגונים שבעצם אין להם גב בתוך הוועדה?

מיכל חנוך אחדות: אני לא עשיתי שיעורי בית על זה, על נציגת הרווחה בתוך הוועדה ההומניטרית, אני מוכנה להשלים, כי דווקא שנציגת רווחה, אני יודעת שיושבת בוועדה, אבל לא שוחחתי איתה לפני כן.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדעת מי היא בתקופה הזאת?

מזל כהן: יש לנו שתי נציגות, כי פשוט העומס של הבקשות לוועדה הולך וגדל.

מזל כהן: החלטנו לעשות ועדות פעמיים בחודש לפחות .

מזל כהן: ואז מה שהציעו לנו לקבל נציגה נוספת.

מזל כהן: הנציגה הנוספת היא שרית צרפתי.

מזל כהן: יש לנו שתי נציגות בוועדה, הן מגיעות אלינו עם דו"חות כשצריך, כשאנחנו צריכים דו"חות.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת, מי קובע?

עאידה תומא סלימאן: אם האישה מגיעה על סמך אלימות, לפי נוהל האלימות.

מזל כהן: לפי נוהל אלימות, בכלל ברגע שאישה מגיעה אלינו למשרד ומגישה בקשה כזו במחוזות, היא צריכה להציג בין היתר מכתב מהרווחה או ממקלט לנשים מוכות שהיא שוהה שם, או מהמשטרה שאכן הגישה תלונה על בעלה וכולי.

מזל כהן: כבר אז יש לנו מסמך שמעיד שהיא אישה מוכה.

עאידה תומא סלימאן: נציגת הרווחה שיושבת בוועדה, אם אין לה, אמרת שהיא מכינה דו"ח כשצריך, וכשלא צריך מה התפקיד שלה בוועדה?

מזל כהן: למשל, היא מכינה דו"ח בדרך כלל כשמדובר שיש ילד משותף.

מזל כהן: מה טובת הילד.

עאידה תומא סלימאן: אז יותר כפקידות סעד ולא כעובדות סוציאליות שבאות לחזק את האשה שצריכה לעבור את התהליך.

מזל כהן: כשצריך כן, הן נותנות את חוות הדעת שלהן.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר בעיקר בדיקת הזיקה.

עאידה תומא סלימאן: אתם עושים.

עאידה תומא סלימאן: יותר מאשר בדיקת האלימות או - - -

מזל כהן: גם האלימות וגם הזיקה.

עאידה תומא סלימאן: אם אלימות, אז צריכה להגיש דו"ח על כל מקרה ומקרה.

ליאת שטיינברג: אבל אין דו"ח מהרווחה על אלימות.

עאידה תומא סלימאן: נאמר פה במפורש שבהרבה מקרים אם יש להם את המסמכים הראשוניים או במקרים של מקלטים, אתם מגישים כאשר מגישים את הבקשה, השאלה היא מעבר להגשת הבקשה כי חלק מהבקשות האלה בכלל לא מגיעות לוועדה.

עאידה תומא סלימאן: הן נתקעות במחוזות ולא מגיעות לוועדה.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שהן מגיעות לוועדות, נציגת הרווחה, אני מבינה את התפקיד שלה, אחרת למה הושיבו, היא צריכה להגיע עם חוות דעת מקצועית שהיא או תומכת או לא תומכת, אומרת שהייתה אלימות או לא הייתה אלימות, האישה נמצאת במסוכנות, אני לא יודעת מה.

עאידה תומא סלימאן: להגיש דו"ח כמו כל פעם שיש נציגה של הרווחה ועכשיו אמרת לי שלא בכל המקרים זה קורה, ובעיקר זה קורה כשיש ילדים, וכלומר היא יותר מתפקדת כפקידת סעד שבאה להגיד מה טובת הילד במקרה הזה, יותר מאשר לדבר גם על מצב האישה.

קריאה: היא לא בוחנת את האלימות, רק את טובת הילד.

עאידה תומא סלימאן: אני אשלח לכם, אני ארצה את הנתונים והפילוחים והפעם אני לא מוותרת.

עאידה תומא סלימאן: לא מוותרת בשום פנים ואופן ולא אחכה שנה לקבל את זה לדיון הבא.

ליאת שטיינברג: גבירתי אם אפשר לבקש מהרשות גם במקרה אלימות את חוות הדעת של פקידת הסעד?

ליאת שטיינברג: מדובר רק ב-20 נשים.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני לא אבקש חוות דעת של פקידות הסעד.

עאידה תומא סלימאן: מה אני צריכה לעשות עם זה?

עאידה תומא סלימאן: יש סודיות.

עאידה תומא סלימאן: גבירתי, אני מבקשת, אני יודעת בדיוק מה אני יכולה לבקש, אני יודעת טוב מאוד מה אני כן יכולה לבקש ומה אני לא יכולה לבקש.

מיכל חנוך אחדות: אם יש צורך בנתונים להשלים מנציגת הרווחה אני בהחלט אעשה זאת.

מיכל חנוך אחדות: מה שחשוב לדעת ואני לא מחדשת, ובוודאי לא לך, שהמדינה מטפלת בחרום והפירוש שהמדינה מטפלת בחירום זה אומר שנשים נפגעות אלימות מגיעות למקלטים ללא הבדל דת, גזע, לאום וחסרות מעמד, כפי ש- - - ציינה, הן ללא הבדל ביניהן, החלוקה שחברת הכנסת מיכל רוזין עשתה היא מאוד ברורה ונכונה אבל אנחנו מטפלים באמת בכולן.

מיכל חנוך אחדות: המשרד מעביר תקציב, המדינה משלמת עבור נשים שנמצאות במקלטים.

מיכל חנוך אחדות: חשוב להגיד פה שהשהות במקלט, היא יכולה לקבל את מה שהיא יכולה לקבל בתוך המקלט, אבל חשוב מאוד לדבר על חוסר הזכויות שמקשות מאוד גם על השהיה בתוך המקלט וגם על היציאה מהמקלט כפי שצוין פה.

מיכל חנוך אחדות: מדובר על חוסר זכויות בסיסיות שכוללות טיפול רפואי וכוללות ביטוח לאומי, כל מה שאזרח זכאי לקבל וברגע שאין זכויות כשהיא נמצאת במקלט וגם אין אופק לתכנן אותו, זו בעיה מאוד קשה.

מיכל חנוך אחדות: כך שאת המענה של המקלט הן מקבלות ב-14 מקלטים, ב-2017 אני יכולה לדבר על כ-90 נשים ללא תעודת זהות ששהו במקלטים, מתוך 686, ב-2018 עד היום, בדקתי, כ-70 נשים מתוך 628.

מיכל חנוך אחדות: זה לא מעט.

מיכל חנוך אחדות: בכלל, יש מעמד פליטה, עובדת זרה, תיירת, אחר, פלשתינאיות, גבירתי מבינה כמה ש - - - אני מדגישה את הקטע של חוסר זכויות כי זה מאוד מאוד חשוב לציין.

מיכל חנוך אחדות: כן חשוב לי לציין כנציגת המשרד שיש תקציב ייחודי לנושא של טיפול בנשים שאינן - - - שבאמת מדובר הרי אם אני לא טועה באריאתראיות וסודן, שזו הקבוצה, ששם באמת השנה הגיע תקציב שמדובר בדרי רחוב, בנשים נפגעות אלימות או בבעלי מוגבלויות - --

מיכל רוזין: אתמול שמענו שזה עוד לא יצא לפועל.

מיכל רוזין: משר הרווחה.

מיכל חנוך אחדות: אנחנו מדברים כרגע על מסגרות חוץ ביתיות.

מיכל חנוך אחדות: אני מחריגה את המקלטים כי במקלטים ישנם סעיפים תקציביים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולה עכשיו לפתוח דיון על פתרונות אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה בתהליך הזה לקבל תשובה, כלומר מי ה-70 או ה-90 שהיו במקלטים בשנים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: כמה מהן למשל אתן יודעות שהן קיבלו מעמד?

עאידה תומא סלימאן: אתן יודעות על משהו כזה?

מיכל חנוך אחדות: אני יכולה לבדוק את הפילוח הזה.

יעל גולד: אני יכולה להגיד לך שבשלוש השנים האחרונות אצלי אף אחת לא קיבלה.

ליאת שטיינברג: אין גבירתי, אין.

מיכל חנוך אחדות: אני יכולה להגיד כך: יש מעמדות שונים, יש חסרת מעמד לחלוטין, יש נשים שנכנסות עם מעמד ומעמדן אינו מחודש על ידי הגבר.

מיכל חנוך אחדות: אני יכולה לנסות לעשות פילוח ולהעביר לך.

עאידה תומא סלימאן: את יכולה לעשות?

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: אשמח לקבל את זה לידיי.

מיכל חנוך אחדות: חשוב לי גם להגיד, עורכות הדין של המקלט, עם כל הכבוד, הן מומחיות בדיני אישות והן לא אמורות לפעול בנושא הזה זה איזה שהוא תיק - - - משהו שנדרש מהן כן, בנוסף.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: עלי ג'אבר.

מיכל רוזין: אני ממש מתנצלת, אני חייבת לצאת לדיון נוסף.

עלי ג'אבר: גם משרד הפנים יצאו.

עלי ג'אבר: חבל, רציתי שהם ישמעו את הקול שלי.

עלי ג'אבר: את הסבל שלי ושל משפחתי מלפני 18 שנה.

עלי ג'אבר: אני נישאתי לאשה פלשתינאית כי לא הסתדרתי עם האישה הראשונה.

עלי ג'אבר: למזלי, אני אומר את זה בפירוש, נישאתי לאישה פלשתינאית שמאז אנחנו ממורמרים בחיים.

עלי ג'אבר: יש לנו שני ילדים, הבן הגדול כמעט 17 והבת שלי בת 15.5.

עלי ג'אבר: השאלה שאני רוצה לשאול, איך זה יכול להיות.

עלי ג'אבר: איזה הגיון פה שלבן שלי יש אזרחות מלאה הוא יכול להסתובב בכל העולם, בכל המדינה בחופשיות, ואמא שלו שהביאה אותו לחיים לא יכולה.

עלי ג'אבר: לא תעודת זהות, לא אישור - - - נכון שהיה לה אישור - - -רוב הזמן, אחרי מאמץ גדול השגנו את זה, אבל מתאריך 9.2 שעבר, לקחו לה את האישור.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עלי ג'אבר: לא יודע למה.

עלי ג'אבר: אמרו "תחכו, נשלח לכם לעשות ישיבה, כל אחד בנפרד" לא יודע איך קוראים לתהליך הזה, שישמעו איך אנחנו חיים ביחד.

עלי ג'אבר: עדיין חיים, לא חיים.

עאידה תומא סלימאן: אתם צריכים להוכיח שאתם ביחד.

עלי ג'אבר: שימוע.

עלי ג'אבר: אז מתי עשינו את השימוע?

עלי ג'אבר: ב-15.5.

עלי ג'אבר: עשו שימוע והלכנו הביתה.

עלי ג'אבר: ביקשנו לחדש את השהייה, שהיא תוכל להסתובב, ללכת.

עלי ג'אבר: "לא, עד שיש לכם תשובה זה התשובה שלנו בינתיים".

עלי ג'אבר: אשתי עברה כמה ניתוחים במדינה הזאת מאז שהתחתנו והיא חייבת להיות במעקבים רפואיים בכמה מקומות, זה מזלה בחיים.

עלי ג'אבר: לפני שנה הייתה צריכה לעשות מעקב רפואי חשוב מאוד בחזה שלה ועד עכשיו היא לא יכולה לקבל טיפול רפואי, הפסיקו אותו.

עלי ג'אבר: שהיא הולכת לבקר אצל ההורים שלה זה בעיה, אין לה אישור.

עלי ג'אבר: איך היא יוצאת, איך היא נכנסת, לא - - - איך.

עלי ג'אבר: אז זה החיים שלנו - - - במדינה הזאת ואני אומר את זה למזלי הרע שהתחתנתי עם אשה פלשתינאית.

עאידה תומא סלימאן: לא, מזלך הטוב שהתחתנת איתה ויש לך שני ילדים.

אסמהאן ג'באלי: מזלנו הרע עם החוק שלא מחדשים.

עלי ג'אבר: מזלי שאני חי ממורמר, חיים ממורמרים.

עלי ג'אבר: הסיבה שהתחתנתי עם אישה פלשתינאית - - - ככה?

עלי ג'אבר: זה החיים שלי - - -

עאידה תומא סלימאן: לא לא - - - שעתיים כבר, אני לא יכולה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עלי ג'אבר: סליחה, יש לי פה אישורים שמוכיחים שהיא חייבת טיפול רפואי דחוף.

עלי ג'אבר: איך זה יכול להיות?

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ממך כמו שביקשתי מהקודמים, תביא את המסמכים האלה אחרי הדיון ואנחנו ניגש למשרד ונברר את העניין.

עלי ג'אבר: גבירתי הנכבדה אני לא - - -

עאידה תומא סלימאן: אדוני, אני מבקשת, אמרתי, אחרי הדיון.

עלי ג'אבר: רציתי להשלים עוד משהו, שזה נובע ממה שיש לי בפנים, שלא יכול להיות שאחיה חיים כאלה.

עלי ג'אבר: מה עשינו בחיים שלנו שנקבל שירות כזה מהמדינה הזאת?

עאידה תומא סלימאן: נולדת פלשתיני.

עאידה תומא סלימאן: מה, אתה לא יודע את זה?

עלי ג'אבר: זה הבעיה שלי בחיים שנולדתי פלשתיני?

עלי ג'אבר: זה הבעיה שלי?

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: זה בעיה שלך, זה בעיה שלי, זה בעיה של הרבה אנשים.

עאידה תומא סלימאן: מה אני אגיד לך, אני מתנצלת.

עלי ג'אבר: אני באתי מהאדמה הזאת.

עלי ג'אבר: גבירתי.

עלי ג'אבר: אני משמיע את זה לכל אחד - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל בוא נרגע קצת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתה מדבר על משהו מאוד כאוב לך וזה כואב לי.

עאידה תומא סלימאן: אחרי הדיון נוכל לשבת ולדבר ואני אנסה לעזור כמה שאפשר והלשכה והוועדה תנסה לעזור כמה שאפשר, אבל עכשיו אני לא יכולה להמשיך כך את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אתם רואים, אנשים כבר עזבו, משרדי הממשלה שצריכים לתת תשובות גם כן יש להם דיונים אחרים, דיונים בכנסת לא מתקיימים שעתיים וחצי ושלוש שעות.

עאידה תומא סלימאן: אנשים יש להם זמנים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת שאני חייבת לקטוע את הדברים, אבל רק אם מישהי שמרגישה שיש נקודה שלא עלתה וחייבת לעלות עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: דקה.

צמרת הרשקו: אני לא אחזור על דברים שנאמרו פה.

צמרת הרשקו: אני מ"אשה לאשה" מרכז פמיניסטי חיפה.

צמרת הרשקו: יש גורם אחד שלא התייחסו אליו בכלל וכן חשוב להתייחס אליו, המשטרה.

צמרת הרשקו: נשים מפחדות להגיע ולהתלונן וגם היו לא מקרה אחד ולא שניים שכשאישה הגיעה להתלונן השוטרים לקחו ושלחו אותה לגירוש.

צמרת הרשקו: גם המשטרה חייבת להיות גורם בתוך השינוי אם אנחנו באמת רוצות לעשות שינוי.

יעל גולד: זה רק הפחד, אני יכולה להגיד לך, שהן מגיעות, מהמשטרה.

צמרת הרשקו: זה לא רק הפחד.

צמרת הרשקו: יש גם מציאות, יש נשים שמצליחות ויש נשים שלא.

צמרת הרשקו: זה כל הזמן חוזר על עצמו, המשטרה המשטרה בדיונים פה סביב הנושאים האלה, אנחנו מכירות, חבל שאין פה אף נציג של המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי, לפחות מהעבודה הקודמת שלי אני יודעת שהיו מקרים שהמשטרה כן עזרה לנשים חסרות מעמד להגיע למקלטים.

עאידה תומא סלימאן: זה תלוי כמה זה מחלחל לכל התחנות, אפשר לבקש מהשר שירעננו קצת את הנהלים, שידאגו להעביר מסר מאוד ברור בעניין הזה, אבל את האמת, אני יודעת שבהרבה מהמקרים הן מגיעות דווקא למקלטים דרך המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת, אבל אי אפשר להמשיך את הדיון יותר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנגענו בנושאים העיקריים.

עאידה תומא סלימאן: שוב, יש מדיניות על שהיא תוצר של מדיניות הממשלה והממשלות הקודמות והיא תוצר של החלטות פוליטיות שעובדי משרדים, ואי אפשר להטיל עליהם את האחריות לדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יכולים להתחשבן עם עובדי המשרדים בצורה שהם פועלים ועובדים ואם הם עוקבים או מבצעים את מה שהחוק והנהלים מבקשים לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אני מזועזעת מהעובדה שכל פעם שאני פונה, ואני יודעת עד כמה הנושא הזה – בגלל המדיניות ובגלל ההחלטות הפוליטיות – הפכו אותו לסוד אטומי שאי אפשר לקבל נתונים וזה חלק מהמדיניות, ואני יודעת שזה חלק מהמדיניות כי השרים בסופו של דבר הם אלה שצריכים להעביר אלי את המידע או לכל ועדה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה למשרד ונבקש את המידע על מספר התיקים שהתקבלו בכל שנה, על הפילוח של מצב כל תיק, איזה עדיין פתוח ומתגלגל, איזה כבר סגרו, כמה נשים כן קיבלו מעמד, כמה נשים לא קיבלו מעמד, כמה מקרים במחוזות היו בקשות ונסגרו הבקשות לפני שעברו לוועדות, ואנחנו נרצה ללמוד משם איך מתנהלים בכל המקרים ה אלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה גם כן שנפנה לוועדה הקשורה בנשים פלשתיניות לפי הנוהל הזה, למדנו היום שיש ועדה שונה, לא אותה ועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל את כל המידע שקשור לוועדה הזו לפי המידע שביקשתי עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני אברך על זה שנקבל לידיים שלי ניסיון לפלח מה קרה עם הנשים שהיו במקלטים ויצאו מהם, כמה מהן כן קיבלו וכמה לא קיבלו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה לאחראית מצד הרווחה, שיושבת בשתי הוועדות, גם של הפלשתיניות וגם של האזרחיות הזרות ונבקש לדעת כמה חוות דעת הוגשו ובאיזה מקרים כן מגישים חוות דעת בנושא אלימות והאם זה קשור רק בעניין הילדים או גם כן בעניין הנשים עצמן.

עאידה תומא סלימאן: אני שוב מדגישה, תפנו אליי את המקרים שתקועים ואין בהם תזוזה ואנחנו כוועדה נעקוב באופן אישי מול המשרד ונעדכן אתכם מה קורה עם המקרים האלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.