הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 379, 2018-12-11 11:00

יואל חסון: שלום לכולם, בוקר טוב, אני שמח לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

יואל חסון: אני מודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ', יושבת ראש הוועדה, שאפשרה לי לנהל את הדיון החשוב הזה כאן בוועדה.

יואל חסון: האמת שזה גם קצת מחזיר אותי אחורה – בדיוק לפני תשע שנים ישבתי על הכיסא הזה כיושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה והנה אני פה.

יואל חסון: בדרך כלל אני לא מאמין שצריך לחזור לאותו תפקיד, צריך להתקדם בחיים, אבל עדיין אני שמח להיות כאן.

יואל חסון: בוודאי שאני, מהיכרות עמוקה עם הוועדה, גם זו הזדמנות, פלורינה, להגיד לך בהצלחה כמנהלת החדשה.

יואל חסון: שיהיה לך המון בהצלחה.

יואל חסון: אבל אני רוצה לומר כמי שישב בוועדה ומכיר את סודותיה אז אני אומר לכם שזו אחת הוועדות הכי משמעותיות וחזקות בכנסת עם יכולת השפעה ויכולת הנעה ויכולת גם לשנות ולגעת בכל נושא שרוצים, אם זה בוועדה הזאת, אם זה בוועדת המשנה או ועדות נוספות שיש כאן, אז אני מאוד שמח להיות כאן.

יואל חסון: הדיון הזה הוא דיון חשוב מסיבה מאוד פשוטה – אין דבר שיכול להוציא מדעתו חבר כנסת שמזלזלים בחוק שהוא חוקק.

יואל חסון: ואת החוק להקמת הרשות אני חוקקתי ב-2008.

יואל חסון: והחוק נולד והגיע לעולם בדיוק כדי לפתור את הבעיה שאנחנו נמצאים בה היום.

יואל חסון: זאת הייתה כוונת המחוקק.

יואל חסון: אני מזכיר לכולם שכוונת המחוקק והכנסת והחלטות הכנסת מחייבות את כל מי שמעבר לכנסת – אם זה, כמובן, משרדי ממשלה, השרים, הפקידים, בכירים יותר ובכירים פחות.

יואל חסון: והתוצאה כיום, נכון לעכשיו, שהממשלה באמצעות גורמיה לא מקדמת את החלטת החוק ולא מבצעים את החלטת החוק כפי שרצתה הכנסת וכפי שחוקקה הכנסת.

יואל חסון: ובוא נדבר רגע על המהות לפני זה.

יואל חסון: בסוף הדיון אני אאפשר גם לנציגי המבקר להתייחס לכל הנושאים שהם התייחסו.

יואל חסון: לדוגמה, קראתי על זה הרבה, על הנושא של מיתוג ישראל והדוחות שעשיתם בנושאים האלה.

יואל חסון: העובדה שמדהימה אותי כל פעם מחדש, כמה כמעט בכל הסעיפים רמת הניצול התקציבי אף פעם לא מגיעה למאה אחוז.

יואל חסון: אתה רואה בתחילה בתקציב נאבקים על כל מיליון ונאבקים על כל דבר, אבל אחר כך ברמת השימוש – לדוגמה בנושא מיתוג ישראל לאורך שנים המשרדים לא מימשו מאה אחוז מהתקציב ולא מילאו אותו.

יואל חסון: זאת אומרת, החזירו מיליונים לאוצר המדינה או לקחו אותם למטרות אחרות בתוך המשרד.

יואל חסון: פה אנחנו עושים דיון על מועצה שמבקשת במצטבר בערך בין מיליון למיליון וקצת.

יואל חסון: תראו על מה הויכוח כאן, תראו על מה אנחנו כאן, תראו על מה אנחנו "מבזבזים" זמן פרלמנטארי.

יואל חסון: כי שני משרדי ממשלה, מי יותר, מי פחות, נעמיק בזה, כל אחד מתקשה או לא רוצה או לא יודע מה עוד תגידו, לא רוצה להעביר כמה מאות אלפי שקלים לפעילות הזאת.

יואל חסון: מה זה הפעילות הזאת?

יואל חסון: אני מכיר אותה מקרוב מכל הכיוונים, גם כחבר כנסת שפגש את המשלחות שהרשות מארגנת וגם במי שב-99' השתתף בעצמו במשלחת המרכזית של מנהיגים צעירים לארצות הברית.

יואל חסון: אתם יודעים כמה ממשתתפי המשלחות הישראלים מהקמת המועצה הזאת, והיום רשות, השתתפו – עשרות אם לא מאות ישראלים.

יואל חסון: כמה מתוכם הגיעו לעמדות בכירות במדינת ישראל?

יואל חסון: רבים.

יואל חסון: גם שרים, גם חברי כנסת, גם מנכ"לי משרדים, גם פקידים בשירות הציבורי.

יואל חסון: הגיעו ונהיו אנשים חשובים במדינת ישראל.

יואל חסון: תתפלאו, זה גם קורה בעולם.

יואל חסון: גם אותם אלה שאנחנו מביאים לכאן, והבאנו לכאן בעשרות השנים האחרונות, רבים מהם הפכו להיות אנשים חשובים ומשפיעים במדינות שלהם.

יואל חסון: כולל כאלה שאני פוגש בפרלמנט האירופאי שמזכירים לי שהם השתתפו כשפעם ראשונה הם הגיעו לישראל במשלחת דרך הרשות הזאת שהייתה אז מועצה.

יואל חסון: או במועצת אירופה שאני מגיע שאני מייצג שם את הכנסת או בכל מקום אחר.

יואל חסון: ארצות הברית בכלל מלא, מלא, אם זה מושלים, סנאטורים, מקומיים, ברמה הפדראלית.

יואל חסון: בכל מקום אתה פוגש אנשים שמספרים לך שבפעם הראשונה שהם באו לישראל וחוו את ישראל בפעם הראשונה זה היה במסגרת המועצה.

יואל חסון: הם אומרים מועצה, היום זה הרשות – כשאני אומר מועצה אני מתכוון לרשות.

יואל חסון: שלא נדבר עוד בימים האלה או באמת בשנים האחרונות, בעקבות הכניסה של הרשת, הפייסבוק, כל הדברים האלה, כמה לדברים האלה יש עוד יותר משקל ועוד יותר משמעות.

יואל חסון: וכמה אנחנו שומעים כאן, אם זה ממשרד החוץ, משרד התיירות, שגורמים רוצים להביא לפה גורמי השפעה ושיעשו תמונה קטנה באינסטגרם ושיעלו פוסט בפייסבוק על ישראל ושיצלמו את עצמם בשוק מחנה יהודה אוכלים שם ונורא נהנים מזה.

יואל חסון: אבל מבחינת תוצאה המימוש של זה הוא נמוך וכשיש לך גוף כמו זה מתייחסים אליו בצורה כמו שמתייחסים אליו.

יואל חסון: ועוד דבר נוסף, זה מצחיק, אבל אני אומר לכם את זה מידיעה – מנהיגים באירופה ובארצות הברית מתייחסים ברצינות לרשות הרבה יותר מהמנהיגים פה, כי הם מעלים את הנושאים של הרשות והשיתוף פעולה עם הרשות בין המדינות ברמת ראשי הממשלות, המדינה.

יואל חסון: אם זה קאנצלרית גרמניה ששוחחה אז עם ראש הממשלה ואם זה שרים ששוחחו עם שרים מקבילים שלהם בישראל.

יואל חסון: פה זה איזה משהו כזה בצד לא מעניין אף אחד.

יואל חסון: שם קאנצלרית גרמניה בכבודה ובעצמה מעלה את הנושא הזה בפני ראש ממשלת ישראל.

יואל חסון: היא כנראה - - - היא מעלה איתו רק נושאים שחשובים לה והיא מאמינה בהם ואומרת כמה זה חשוב לה שהדברים האלה ימשיכו, כמה הקיצוץ הזה והביטול זה לא טוב.

יואל חסון: ואחר כך כשחוזרים לפה לאווירה שלנו ומתחילים להתווכח מי ייתן פה כמה מאות אלפי שקלים ומי ייתן פה כמה מאות אלפי שקלים.

יואל חסון: מאות אלפי שקלים, חבר'ה, בואו נבין איפה אנחנו נמצאים.

יואל חסון: אז אני חושב, ואני אגב הייתי אמור גם לקבל את רשימת הביטולים – כמה משלחות בוטלו.

יואל חסון: כל משלחת כזאת, תראו גם איזה מדינות, הרי הייחוד גם של הרשות זה שהיא מגיעה למדינות שזה לא מדינות ה-Obvious, שיש בעוד הרבה משלחות אחרות: טייוואן, קוריאה, זה מקומות שזו דרך מצוינת להגיע לאנשים האלה, לחזק את זה בעוד נדבך.

יואל חסון: אני חוזר עוד פעם – כמה מאות אלפי שקלים לכל משרד, זה כל הסיפור.

יואל חסון: ואני עוסק בזה בקדנציה הזו ובקדנציות קודמות.

יואל חסון: בקדנציה הזאת זה קם מהיום הראשון של הקדנציה הזאת ועשיתי שאילתות ומכתבים ותשובות, אני יכול להגיד לכם, כל פעם כל אחד עונה לי משהו אחר.

יואל חסון: סגנית שר החוץ אומרת כן נעביר את הכסף.

יואל חסון: אחרי חודשיים אני מקבל מכתב ממנכ"ל משרד החוץ, לא אני לא מתכוון להעביר את הכסף.

יואל חסון: הסגנית אומרת ככה, המנכ"ל אומר ככה.

יואל חסון: כל אחד עונה תשובה אחרת.

יואל חסון: ראש הממשלה עונה לי, מאוד חשוב, אני בעד הרשות, אני רוצה שהיא תתוקצב.

יואל חסון: אבל הוא שר החוץ, הוא לא נותן הוראה למנכ"ל להעביר את הכסף.

יואל חסון: ובסוף הוא יושב, ואני אומר לכם, יושב, אני יודע את זה מידיעה, מובך אל מול הקאנצלרית, ובאותו רגע מבקש לדעת תשובות.

יואל חסון: וצריך לתת לה תשובות.

יואל חסון: אז אני בא במגמה באמת לפתור את זה ולשים סוף לחוסר יציבות הזו.

יואל חסון: שלא נדבר גם, על פגיעה מתמשכת, שלדעתי יש בה גם היבטים חוקיים בעייתיים מאוד, בעובדי הרשות הזאת, שבחוק מסתמכת על כספי מדינה.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: זה מה שאומר החוק.

יואל חסון: וכל מי שלא עושה ולא מבצע את זה עובר על החוק.

יואל חסון: חד משמעית.

יואל חסון: זאת ההקדמה שלי, ואני באמת רוצה לשמוע את הדברים ואני בא ברצון לפתור את הבעיה, ואני אומר בצורה הכי ברורה – אני לא אנוח עד שאני אפתור את הבעיה הזאת, עד שהרשות הזאת לא תקבל תקציב כמו שצריך.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: ובאמת, אני אשתמש בכל כלי שיש לי כדי שהדבר הזה יקרה.

יואל חסון: כי זה נכון ברמה המהותית, זה נכון לטובת מדינת ישראל, זה נכון כלפי העובדים וזה נכון כי זה מה שהמחוקק רצה.

יואל חסון: זה מה שהריבון, כנסת ישראל קבעה ורצתה ודרשה.

יואל חסון: אני מזכיר לכם, זה לא היה על זה, אף פעם לא היה- - - אגב, אתם יודעים שהרשות הזאת היא מבוקרת על ידי מבקר המדינה.

יואל חסון: מבקר המדינה יכול לבוא לרשות - - - מה ממלא תפקידך.

יואל חסון: בכלל יכולים לבוא אלינו בטענות שלא ממלאים את תפקידה.

יואל חסון: לא יודע, אולי באמת בסוף התהליך אפשר גם ללכת לסעיף 21 - - - יחקור את כל הסוגיה הזו ויעשה דוח מיוחד על הדבר הזה.

יואל חסון: אבל אפשר להימנע מזה, באמת בכסף שהוא כסף במושגים של תקציב מדינה או תקציב משרד הוא מגוחך – כמה עודפים מחולקים פה.

יואל חסון: כמה כספים מוחזרים פה לאוצר בסוף שנה, כמה?

יואל חסון: כולל במשרד החוץ.

יואל חסון: אני יכול להוכיח לכם שאתם כתבתם להם מכתבים שאין לכם כסף לתת להם אתם החזרתם מיליונים, עשרות מיליונים ויותר לתקציב האוצר.

יואל חסון: החזרתם כסף כי לא עשיתם מאה אחוז ניצול כסף, הוצאה כספית.

יואל חסון: פשוט אני רוצה למה זה קורה, מה הבעיה שלכם, מה הסיפור.

יואל חסון: אז בשביל זה באנו ללמוד ואני מקווה מאוד שגם לפתור את הבעיה.

יואל חסון: אני אשמח מאוד דווקא שאריאלה, מנכ"לית הרשות, תציג את המצב של הרשות.

אריאלה גיל: קודם כל אני מודה לך ואני לא חושבת שיש מישהו שיכול היה להציג את זה טוב ממך, ואני רואה שהבחירה שלנו לפני 20 שנה שראיינו אותך למשלחת הייתה מוצלחת.

אריאלה גיל: אומרים, אתם יודעים, שעם שלא זוכר את ההיסטוריה שלו אז אין לו עתיד, אז הרשות הזאת באמת הוקמה על פי החלטת ממשלה לפני 45 שנים.

אריאלה גיל: שר החינוך דאז אהרון ידלין הקים אותה מתוך מחשבה שחילופי הנוער יעזרו לתדמיתה של מדינת ישראל.

אריאלה גיל: זה התחיל עם חילופין עם גרמניה בלבד, כדי לעודד את הדור החדש של אחרי השואה וזה התפתח לכל המדינות שמשרד החוץ חותם איתן על אמנות בילטראליות בשם המדינה.

אריאלה גיל: יש שם סעיף של חילופי נוער וצעירים, שזה המנדט, גילאי 16 עד 35, מנהיגות צעירה, מעצבי דעת קהל, מעצבי מדיניות ובעלי תפקידים אחרים.

אריאלה גיל: הרשות היא ארגון גג כלל ארצי יחידי במדינת ישראל.

אריאלה גיל: מיוצגים בו יותר מ-80 ארגונים שזה כל ארגוני הספורט, תנועות הנוער, הרשויות המקומיות, התאחדות הסטודנטים, מגן דוד אדום, קרן קיימת, החברה למתנ"סים.

אריאלה גיל: לכל ארגון כזה יש נציג ברשות ואנחנו בעצם מייצגים את האינטרס של כולם.

אריאלה גיל: אין עוד גוף כזה בארץ שמייצג את כולם.

אריאלה גיל: לכל אחד בפני עצמו יש אולי חילופין וקשרים בין-לאומיים אבל אין שום גוף שמאחד את כולם יחד.

אריאלה גיל: התפקיד המרכזי שלנו זה לבחור את נציגי ישראל, להשתתף במפגשים בין-לאומיים בחו"ל שאנחנו מקבלים את ההזמנות באמצעות שגרירויות ישראל ומשרד החוץ.

אריאלה גיל: והדבר המהותי ביותר עם היקף הפעילות הגדול ביותר זה לייצג את הארגונים האלה שמחפשים שותפים בחו"ל כדי לקדם חילופי נוער וצעירים על בסיס הדדי.

אריאלה גיל: הדדיות זה אומר שכל משלחת יוצאת צריכה לארח ביקור גומלין.

אריאלה גיל: אנחנו עושים את הקשר בין הארגונים – אם זה מתנ"ס בבית שאן או בבית שמש שמחפש שותף ואין לו דרך להגיע לשותף הוא עושה את זה באמצעותנו כי אנחנו עובדים מול משרדי תיאום בעולם.

אריאלה גיל: בתוך האמנות הבילטראליות כתוב לנו מול מי אנחנו צריכים לפעול וזו עבודה שאנחנו עושים ביעילות, בצניעות, בתקציב, כמו שיואל ציין, צנוע לכל הדעות ולשביעות רצונם של כל השותפים שלנו בעולם.

אריאלה גיל: אנחנו מקבלים רק דברי הלל ושבח על העשייה שלנו ועל העבודה שלנו.

אריאלה גיל: אני יושבת כאן איתכם כי יואל בתור בוגר התכניות כפי שהוא ציין, לא מבינה איך ייתכן שאחרי 30 שנה של שיתוף פעולה שיש לנו, למשל, עם מחלקת המדינה בוושינגטון, שלפני שבועיים ביקרו בבית הזה משלחת של State senators מארצות הברית שביקרו קודם ברשות הפלשתינית ובמצרים, ורצו לבקר בישראל, ומדינת ישראל לא מצאה 50,000 שקלים כדי לארח אותם.

אריאלה גיל: מבחינתם זה הפרה של הסכם שנחתם בין מדינות לפני 30 שנה.

אריאלה גיל: אנחנו חתומים על ההסכם הזה.

אריאלה גיל: ברגע שההדדיות לא מתקיימת והסנאטורים האלה הגיעו לפה על חשבונם זה הפרה של הסכם.

אריאלה גיל: איך אנחנו יכולים לעמוד מול הדבר הזה?

אריאלה גיל: אנחנו מדברים על סכומים זעומים בכל קנה מידה ובכל דרך שתסתכלו על זה.

אריאלה גיל: איך משרד החוץ יכול אחרי 15 שנים של עבודה אינטנסיבית מול סין, שלא רצו לקיים איתנו חילופין בגלל משבר אחר, בגלל הפלקון שלא מכרנו להם ובגלל הוטו שאמריקה הנחיתה עלינו בעניין הזה – ו-15 שנים משרד החוץ עובד כדי לחדש את הקשר הזה, וכשרוצה להגיע לפה נשיא הפדרציה של סין אין לנו תקציב לארח אותו?

אריאלה גיל: זה ביזיון.

אריאלה גיל: איך אנחנו יכולים לעמוד מול הדבר הזה?

אריאלה גיל: יש לנו אחריות.

אריאלה גיל: אני נמצאת פה כי אני מרגישה אחריות.

אריאלה גיל: אני מודה לשותף הנאמן שלנו ולאחרים שנמצאים פה מתוך אמונה בעשייה.

אריאלה גיל: יש לנו אחריות כלפי הדור הבא, כלפי הדור הצעיר, לתת להם משהו, להשאיר פה משהו עבורם.

אריאלה גיל: אנחנו לא עושים את זה בשביל עצמנו, אני לא פוליטיקאית ואני לא מתמודדת לשום תפקיד, אנחנו עושים את זה כדי להשאיר משהו אחרינו לדור הזה.

אריאלה גיל: אנחנו מדברים על צעירים איכותיים שעושים שם טוב לישראל ומראים את פניה היפות של הארץ הזאת בכל מקום ובכל מפגש.

אריאלה גיל: הקשר הבלתי אמצעי הזה הוא קשר שאין לו תחליף.

אריאלה גיל: לא פייסבוק ולא אינטרנט ולא שום דבר אחר - -

אברהם נגוסה: ה-50,000 שאת אומרת, למה זה?

אברהם נגוסה: את יכולה לפרט?

אריאלה גיל: כדי לארח את משלחת.

אברהם נגוסה: מה למשל?

אריאלה גיל: למשל: הסעה, הדרכה, להיכנס ליד ושם ולקבל אוזניות, בית מלון, מדריך שיקח אותם לים המלח ומצדה.

יואל חסון: במסגרת ההסכם זה החלוקה.

יואל חסון: בדרך כלל בהסכם בין המדינות את ההטסה וההגעה לפה מי שמגיע משלם ואת האירוח פה הצד המארח משלם, זה ההסכם.

אריאלה גיל: זה תמיד בין כל המדינות זו ההדדיות.

אריאלה גיל: כל צד משלם כרטיסי טיסה והאירוח הוא על חשבון הארגון הוא המדינה המארחת.

אריאלה גיל: זה התנאי תמיד.

אריאלה גיל: לנו כארגון גג גם יש משלחות.

אריאלה גיל: המשלחות שלנו זה בערך 10 או 15 משלחות בשנה שאנחנו אחראים על הביקור של ארגוני הגג.

אריאלה גיל: באמצעותנו כל הארגונים שציינתי מקיימים חילופין שההיקף שלהם זה כ-8,000 צעירים מדיי שנה של הגופים השונים שאנחנו מייצגים אותם.

יואל חסון: נפתלי דרעי, כאן מהרשות.

נפתלי דרעי: אני דירקטור ברשות ובתפקידי אני מזכ"ל מועצת תנועות הנוער, זה ארגון גג של תנועות הנוער.

נפתלי דרעי: בעבר שנים רבות הייתי בהנהלת המועצה לחילופי נוער, פירקתי אותה, הייתי יושב ראש שלה ולפי בקשת שר החינוך דאז, גדעון סער, הקמתי את הרשות ב-2013.

נפתלי דרעי: ומאז אני מכהן כדירקטור.

נפתלי דרעי: אני מתגעגע לימים שהיינו גוף נתמך.

נפתלי דרעי: אני חשבתי, אמרת, יואל, שהחוק נועד לפתור את הבעיה, הוא סיבך את הבעיה.

נפתלי דרעי: כי כשהיינו גוף נתמך היה סעיף קטן של כמה מאות אלפי שקלים, אף אחד לא התעסק איתו, היינו רבים עליו אבל מקבלים אותו כל שנה וממשיכים בעבודה שלנו.

נפתלי דרעי: ובא החוק והיינו בטוחים שבא לציון גואל, ומ-2013 עד היום אין שנה שאנחנו לא מזיעים ויורקים וכל מה שנדרש כדיי לקבל, לפעמים זה בסוף השנה בדצמבר, לפעמים בשנה אחרי, את התקציב של שנה קודמת.

נפתלי דרעי: והייתה לנו ביקורת, אני לא יודע בדיוק איזה גוף שאחראי על ניצול תקציב בא אלינו בטענות, איך אתם לא מנצלים את התקציב.

נפתלי דרעי: אמרנו לו, אבל לא קיבלנו אותו באותה שנה, איך ננצל אותו, קיבלנו אותו שנה לאחר מכן.

נפתלי דרעי: הסיפור הזה הוא לא הגיוני.

נפתלי דרעי: אם רוצים רשות, ורוצים כי יש חוק, ואני יודע שמשרדי ממשלה אמורים לכבד חוק ולא להתקוטט ביניהם מי צריך לשלם את התקציב.

נפתלי דרעי: ובשני המשרדים היה תקציב לרשות.

נפתלי דרעי: רק תיקון אחד, יואל, זה לא כמה מאות אלפי שקלים – כשהקמתי את הרשות דרשנו מכל משרד 2.5 מיליון שקלים, ואישרו מיליון וחצי.

נפתלי דרעי: ואחר כך זה ירד לחצי מיליון, זה בקושי מספיק להחזיק את המנגנון ומספר מזערי של משלחות.

נפתלי דרעי: התקציב הנדרש להפעיל את הרשות הוא 3 מיליון שקלים.

נפתלי דרעי: אנחנו יושבים בחדר מעופש במתנ"ס ברמת ישראל בתל אביב שכל השכירות והמנגנון זה 36,000 שקל כי אין לנו תקציב לעבור למשרדים ראויים.

נפתלי דרעי: מגיעים לרשות שגרירים לפגישות, מגיעות משלחות מחוץ-לארץ, אנחנו הולכים לארגונים לארח אותם כי אין לנו איפה לארח אותם.

נפתלי דרעי: הסיפור הזה הוא פשוט מדהים – השנה, 2018, נכון להיום, אמצע דצמבר, משרד החוץ הודיע לנו אפס תקציב מהחצי מיליון שהיה צריך לתת ומשרד החינוך עד היום העביר 185,000 שקלים.

נפתלי דרעי: זה לא שלא קיבלו את הדוחות, קיבלו דוחות, קיבלו כל מה שצריך והמנגנון – עוד ההיא בחופשה, זה לא נחתם וזה לא אישר.

נפתלי דרעי: מי אחראי להלנת השכר של העובדות?

נפתלי דרעי: אנחנו, חברי הדירקטוריון, שלושת החברים שיושבים כאן?

נפתלי דרעי: אבי וובר?

נפתלי דרעי: מי אחראי להלנת שכר, מי תבע על זה?

נפתלי דרעי: משרדי הממשלה, החשבים, סגני החשבים, היועצים המשפטיים?

נפתלי דרעי: אני מאוד מקווה שמהדיון הזה א' נקבל תשובות ושנוכל לצאת עם איזשהו פתרון.

נפתלי דרעי: למעט שר החוץ שמינה את אבי וובר כנציג ציבור, משרדי הממשלה האחרים שזה משרד החינוך, משרד האוצר, משרד ראש הממשלה, מי עוד חסר לנו דירקטורים?

קריאה: הסתדרות ונציגי ציבור.

נפתלי דרעי: אני מדבר על משרדי הממשלה, לא ממנים נציגים לדירקטוריון.

נפתלי דרעי: נציג ציבור, לא נציג המשרד.

נפתלי דרעי: משרד החוץ מינה, אבי וובר, אבל המשרדים האחרים – אם היה דירקטור ממשרד האוצר היה לנו לפחות את מי לשאול, שיבדוק לנו, יברר לנו.

נפתלי דרעי: כל שנה מתדפקים על הדלת דרך העוזרים של שר האוצר ואריאלה בקשרים האישיים שלה כדי לאשר לנו את התקציב.

נפתלי דרעי: הרי, אנחנו, מה אומרים משרדי הממשלה – לא תקבלו את הכסף כי ככה מופיע בחוק וזה נכון, עד ששר האוצר לא אישר לכם באישור שלו, במכתב שלו את התקציב.

נפתלי דרעי: אז גם כשאנחנו מביאים את התקציב גם אז לא מקבלים את התקציב.

נפתלי דרעי: היינו לפני שנתיים אצל חשב משרד החינוך – הסברנו, תקציב הרשות הוא מאה אחוז משרדי ממשלה.

נפתלי דרעי: אין לרשות מקורות עצמיים.

נפתלי דרעי: זאת אומרת, בפברואר צריך לשלם משכורות ינואר.

נפתלי דרעי: אנחנו חייבים, כמו שמשרד ממשלתי, יש תקציב, אין תקציב, יש לו 1 חלקי 12, הוא ממשיך לשלם משכורות לעובדים שלו, נא להעביר לנו מקדמה.

נפתלי דרעי: להעביר לנו משהו.

נפתלי דרעי: כן, בוודאי.

נפתלי דרעי: הכל נשאר על הנייר.

נפתלי דרעי: בקיצור, אני אומר את הדברים ואני מתרגש כי אני עוסק בנושא הזה שנים רבות.

נפתלי דרעי: אנחנו רואים מה קורה במסגרת החילופים, אנחנו פוגשים את הצעירים ובעלי התפקידים במשרדי הממשלה ובפרלמנטים באירופה והם כל הזמן מזכירים את הביקורים שלהם בישראל, ואני יודע כמה רוצים לבוא.

נפתלי דרעי: והיום נפתח משא ומתן עם גרמניה לאשר 350 משלחות לשנה הבאה, יוצאות ונכנסות על גרמניה.

נפתלי דרעי: אנחנו לקחנו אחריות אישית לממן את האירוח הזה של המשלחת שזה משרדי ממשלה.

נפתלי דרעי: משרד הנוער, המשפחה והקשישים והנשים של גרמניה שיבואו לכאן - - - בשלושה הימים הקרובים כדי לא להפיל את ההסכם הזה, כדי שלפחות יהיה פרוטוקול וב-1 בינואר יתחילו לצאת המשלחות.

נפתלי דרעי: אני מקווה מאוד שנצא מהוועדה הזאת עם איזה שהם פתרונות.

נפתלי דרעי: הדבר האחרון – את לא הזכרת את זה אבל שמענו שמדובר על הקמת משרד תיאום חדש עם גרמניה.

נפתלי דרעי: וזה משרד שאמור לעלות, אני מכיר את ההסכמים של גרמניה עם צרפת, עם פולין, עם רוסיה, עם צ'כיה, שיש להם משרדי תיאום משותפים.

נפתלי דרעי: זה אמור לעלות כמה מיליונים למדינת ישראל אם זה יתבצע לפי ההסכמים שיש לגרמניה עם מדינות אחרות.

נפתלי דרעי: הולכים להקים משרד כזה, לשים שם כמה מיליונים כאשר הרשות קיימת, מה ההיגיון?

נפתלי דרעי: מה רוצים, להפקיע מהרשות את הטיפול בגרמניה, למה היא לא מבצעת את זה כמו שצריך?

נפתלי דרעי: בואו תשאלו את הגרמנים, הם יגידו לכם מה הרשות עושה.

נפתלי דרעי: בשביל מה צריך את זה.

אברהם נגוסה: אני יכול לשאול שאלה?

נפתלי דרעי: כן, חבר הכנסת נגוסה.

אברהם נגוסה: אני מבין שמבחינה חוקית אתם מסודרים.

אברהם נגוסה: יש חוק, יש תקנת התקציב.

אברהם נגוסה: לפי סעיף 20 אז המועצה צריכה לאשר את התקציב.

אברהם נגוסה: אתה אומר שבגלל שהמועצה לא שלמה משרדי הממשלה לא הביאו נציגים?

נפתלי דרעי: לא.

אברהם נגוסה: אז המועצה לא מתפקדת או האוצר בניגוד לתקנת התקציב לא משחרר את התקציב לפי החוק?

נפתלי דרעי: בחוק יש שני משרדים ממונים על הרשות, זה משרד החוץ ומשרד החינוך.

נפתלי דרעי: משרד האוצר אומר שהתקציב צריך לבוא משני המשרדים האלה, ושני המשרדים האלה אומרים שהתקציב צריך לבוא ממשרד האוצר.

נפתלי דרעי: ובויכוח הזה אנחנו נופלים בין הכיסאות.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: משרד החוץ בבקשה.

זיו נבו קולמן: בוקר טוב.

זיו נבו קולמן: אני אתחיל בדברים שאנחנו מסכימים עליהם וההסכמה היא Across the board במשרד.

זיו נבו קולמן: אין ספק שהדיון הזה הוא חשוב ואין ספק, אין לנו שום חילוקי דעות לגבי המהות.

זיו נבו קולמן: אנחנו שותפים לאורך שנים של הרשות, אנחנו חברים ב-board של הרשות, את כל ההחלטות שנאלצנו לקבל לגבי הרשות עשינו איתם בצער רב ואנחנו ממשיכים לעמוד בקשר איתם עד עצם היום הזה.

זיו נבו קולמן: כל הפעילות היפה שאריאלה פירטה אני מצטרף אליה ואני מכיר בחשיבות ואני גם רואה את התוצאות שאנחנו נפגשים גם בחוץ-לארץ ואני רואה את הבוגרים של הפעילות של הרשות, גם ישראלים וגם זרים שהיו בארץ הודות לפעילות הזו.

זיו נבו קולמן: איפה הבעיה שלנו?

זיו נבו קולמן: הבעיה של משרד החוץ היא בעיה תקציבית, היא בעיה עוד לפני שאני מגיע לדיון על התקציב, כי אני לא איש תקציבים, אני ממונה על דיפלומטיה תרבותית, אני בעצם ראש אגף תרבות או קשתו"ם לשעבר במשרד החוץ, הפעילות של הרשות נופלת תחת הפעילות של החטיבה שלי.

זיו נבו קולמן: איפה הבעיה שלנו?

זיו נבו קולמן: הבעיה שלנו היא מצב שבו תקציבים של משרד החוץ פוזרו למשרדי ממשלה אחרים, הוקמו משרדי ממשלה שלקחו מאיתנו סמכויות, כוח אדם ומשאבים, והגענו למצב שבו מנכ"ל משרד החוץ נאלץ לקבל החלטה שהיא נוגעת, דרך אגב, לא רק ל-500,000 שקל של הרשות.

זיו נבו קולמן: הוא נאלץ לקבל החלטה כואבת, היא כואבת בעיקר לאגפים שסובלים מכך, שאומרת שכנפיו של משרד החוץ מקוצצות והוא נאלץ להתמקד בפעילות הליבה של יחסי החוץ של מדינת ישראל.

זיו נבו קולמן: בהגדרה של המנכ"ל חילופי נוער אינם מוגדרים תחת פעילות הליבה, אלה פעילויות חשובות שמטופלות גם על ידי משרדי ממשלה אחרים – משרד החינוך ומשרדים אחרים שהוקמו מאז שהחוק הזה חוקק.

זיו נבו קולמן: ובעצם אומר לנו משרד החוץ, לכל היחידות במשרד, תתכנסו.

זיו נבו קולמן: תתכנסו לפעולות הליבה שלכם.

זיו נבו קולמן: וזו ההחלטה הכואבת שנאלצנו לקבל והועברה אל הרשות ב-10 ביולי 2017.

זיו נבו קולמן: זאת החלטה של המנכ"ל שנמסרה לכם עם מלוא הצער, ואנחנו מודעים להשלכות שלה, וזה בעצם המצב שבו אנחנו נמצאים.

זיו נבו קולמן: אלה גם הדברים שהועברו מרגע שהתקבלה ההחלטה.

זיו נבו קולמן: אלה גם הדברים שהועברו אל הרשות ולכל אחת מהפניות שקיבלנו.

יואל חסון: הבנתי.

יואל חסון: ראינו, קראנו, שמענו.

יואל חסון: השאלה, האם אתה והאם על פי הייעוץ המקצועי ההחלטה הזאת שלכם היא לא מנוגדת לחוק.

זיו נבו קולמן: נמצא איתי כאן מנהל המחלקה למשפט דיפלומטי ואזרחי באגף משפט שלנו.

יואל חסון: אני אסביר לך את הבעיה.

יואל חסון: החוק מדבר בצורה מאוד ברורה שאתם צריכים לתקצב את הרשות הזאת.

יואל חסון: כאשר אתה בא ואומר אין לי כסף, אני לא יכול לתקצב או זה לא חלק מעניין ליבה – מצד אחד זה עניין מדיניות שאפשר להתווכח עליו ומצד שני אתה אומר, אני לא נותן כסף.

יואל חסון: השאלה אם אתה כאן לא עובר על החוק בזה שאתה אומר אני לא מעביר כסף.

אברהם נגוסה: אם אני אוסיף לשאלתך – כי לפי מה שאני מבין גם הנושא הזה, יש לרשות תקנה תקציבית במשרד האוצר, יש לה מספר.

אברהם נגוסה: אם התקציב עובר אליך על פי תקנת התקציב האם יש לך זכות להעביר את התקציב הזה למטרות אחרות.

דוד גולדפרב: נתייחס.

דוד גולדפרב: סעיף 19 לחוק אומר:

דוד גולדפרב: פעילות הרשות תמומן בכפוף להוראות סעיף 20 מתקציב המדינה ומתרומות והכנסות שיהיו לרשות.

דוד גולדפרב: זה נכון, השרים האחראים על החוק הם שר החוץ ושר החינוך, אבל יש תקנה תקציבית שלדעתי היא עומדת על 246,000 שקלים שעוברים לרשות ממשרד החינוך.

דוד גולדפרב: נכון שבעבר משרד החוץ השתתף מתקציבו תרומה נוספת של 500,000 שקל - -

יואל חסון: זה לא תרומה.

יואל חסון: אתה קורא לזה תרומה, זה - -

דוד גולדפרב: השתתפות נוספת.

דוד גולדפרב: כפי שזיו הבהיר, הסמכויות של המשרד בוזרו בין משרדי ממשלה אחרים ומנכ"ל משרד החוץ החליט החלטה שבסמכותו.

דוד גולדפרב: החוק לא אומר ששר החוץ יעביר לרשות סכום, החוק אומר ימומן מתקציב המדינה.

דוד גולדפרב: מנכ"ל משרד החוץ החליט שזה כבר לא בליבת העשייה של משרד החוץ, משרד החוץ לא יכול לעמוד מבחינה תקציבית, ולכן הוא מפסיק להעביר את הסכומים שהועברו בעבר.

דוד גולדפרב: אין לו חובה משפטית להעביר.

דוד גולדפרב: ואני רוצה גם - -

יואל חסון: אני קיבלתי חוות דעת אחרת אבל אנחנו נתייחס לזה בהמשך.

דוד גולדפרב: אוקיי, אז אני רק רוצה ברשותך להשלים דבר אחד, אדוני היושב ראש.

דוד גולדפרב: הרשות פנתה למנהלת המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה בשנת 2015, הגברת חיה זנדברג, במעין סכסוך פנימי בין משרדי ממשלה לגבי הפסקת או צמצום התקצוב של הרשות.

דוד גולדפרב: הגברת חיה זנדברג קובעת במפורש: לפי מה שנמסר לי עומדת לרשות

דוד גולדפרב: כם כבר עתה תקנה תקציבית בסך 246,000 שקלים.

דוד גולדפרב: מעבר לתקנה התקציבית האמורה לא מוטלת חובה על מי מרשויות המדינה, חובה משפטית כלשהי להעביר לרשות תקציבים.

דוד גולדפרב: כידוע, חובות תקצוב מוטלות על המדינה רק בתקנות תקציביות בהתאם לאמור בחוק יסודות התקציב.

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: הבנתי.

יואל חסון: מי מטעם משרד החינוך פה?

לבנת גבריאלוב: שמי לבנת גבריאלוב ואני מבקרת כספים במשרד.

יואל חסון: אוקיי, ומה את קשורה לזה?

לבנת גבריאלוב: אני נציגה בחשבות.

יואל חסון: אוקיי, מה יש לך לחדש לנו?

לבנת גבריאלוב: אנחנו מבחינתנו כרגע – משרד החינוך מקיים את מה שהוא אמר, חצי מיליון שקל יועברו.

לבנת גבריאלוב: מבדיקות שאני ערכתי במשרד הכסף יעבור.

לבנת גבריאלוב: כרגע יש איזשהו - -

יואל חסון: אנחנו בסוף שנה, למה זה רק עובר עכשיו?

לבנת גבריאלוב: קודם כל מבחינת הדוחות ביצוע שהוגשו, הדוח ביצוע הוגש ב-22 באוקטובר בטענת הרשות.

לבנת גבריאלוב: מבחינת התקציבאית אצלנו הדוח הגיע ב-13 בנובמבר.

לבנת גבריאלוב: והכספים יועברו, כרגע יש איזה קיצוץ של סכום קטן וכדי לסיים את התהליך כרגע יש איזה משהו בירוקראטי אבל הכסף יעבור.

אריאלה גיל: אני רוצה רק לתקן שכל הדוחות הוגשו בזמן, על פי סיכום שהיה לנו עם חשב משרד החינוך בהשתתפות סגנית חשבת משרד החוץ, הגברת סופי פרכטמן.

אריאלה גיל: התחייבו שיעבירו לנו 20% מקדמה בתחילת 2018 שלא הועברה.

אריאלה גיל: ביקשו שאחר כך נעביר דוחות ביצוע והעברנו אותם.

אריאלה גיל: ופתאום החליטו לשנות את הדרך של התקצוב ואז אחרי שהעברנו דוח ביצוע על כל הסכום הודיעו לנו במכתב חוזר שביצענו רק 27% ביצוע.

אריאלה גיל: ואז שאלנו איך ייתכן – אז אמרו לנו, לא, אנחנו לוקחים את הסך הכל של המיליון שקלים חינוך וחוץ וביחס לזה ביצעתם אחוז כזה וכזה.

אריאלה גיל: אף אחד לא יידע אותנו בדרך החדשה הזאת של ההתנהלות.

אריאלה גיל: אין לי מושג אם זה החינוך או האוצר או מי שלא יהיה.

אריאלה גיל: מן הראוי היה שהייתם מיידעים אותנו בעניין הזה ואז היינו כותבים שאחוז הביצוע הוא ביחס ל-500,000 שקלים של משרד החינוך בלבד.

אריאלה גיל: אבל את מסכימה איתי שהיו, 11 בדצמבר 2018, זה לא יתכן שאנחנו ביצענו כבר את כל הפעילות של השנה הזאת, שביטלנו את כל התכניות ואת אומרת לנו שזה בתהליך של העברה וזה יעבור.

אריאלה גיל: אם זה יעבור ב-2019 זה לא יעזור וגם אם תעבירו היום 3 מיליון שקלים זה גם לא יעזור כי אנחנו לא יכולים לבצע בשבועיים תכניות בסכומים כאלה.

אברהם נגוסה: אבל האם מסכימה שזה אכן באמת הגיע הדוח ביצוע - -

אריאלה גיל: ברור שהגיע.

אריאלה גיל: הדוח האחרון של סגירת שנה, אבל כל השנה העברנו דוח ביצוע ויש לנו - -

אברהם נגוסה: - - - שהדוח הגיע.

יואל חסון: הסופי, אבל לאורך כל השנה הם לא העבירו להם תקציב.

אריאלה גיל: אבל כל השנה.

אברהם נגוסה: לפני זה לא העברתם דוח?

אריאלה גיל: ברור שהעברנו.

אריאלה גיל: כל שלושה חודשים אנחנו מעבירים דוח.

אריאלה גיל: ועוד אנחנו באים פיזית לתת אותו ביד כי הם לא מסכימים לקבל אותו במייל.

אריאלה גיל: אנחנו באים פיזית למסור אותו.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול את משרד החינוך למה לא העברתם עד עכשיו את הדוח ביצוע שהגישו להם ביולי?

לבנת גבריאלוב: היחידה הודיעה לנו שהדוח ביצוע הגיע ב-13 בנובמבר.

יואל חסון: של סיכום שנה, אבל היא אומרת לך שכל שלושה חודשים הגיעו דוחות.

לבנת גבריאלוב: העבירו 185.

לבנת גבריאלוב: כרגע אני חושבת שהבעיה מונחת לפתחו של משרד החוץ.

יואל חסון: אני לא אחסוך מהם ואני אתייחס להם.

יואל חסון: אבל אני רוצה רגע להבין, אני חייב להגיד שאתם באמת הצד היותר חיובי כי אתם העברתם חלק מהכסף אז אני מעריך - -

לבנת גבריאלוב: אנחנו גם נעביר בימים הקרובים את יתרת הכסף.

שושנה שרייבר: הייתה את הבעיה עם ה-12,000 שהיו צריכים לקצץ.

שושנה שרייבר: הייתה פניה למשרד האוצר לא לקצץ ולהוסיף.

שושנה שרייבר: החשב יחריג את התקנה, יוסיף את ה-12,000 כדי שבימים הקרובים הוא יוכל להעביר את הכסף.

שושנה שרייבר: גם זה עיכב את - -

יואל חסון: וזה סך הכל יהיה חצי מיליון שקל?

יואל חסון: ומה קורה עם תקציב 2019?

שושנה שרייבר: יהיה הסכם חדש ומצידנו אנחנו מחויבים ואנחנו עומדים בזה.

שושנה שרייבר: למשרד החינוך אין שום בעיה.

לבנת גבריאלוב: כרגע זה איזושהי בעיה בירוקראטית קטנה ואלה דברים שיפתרו.

לבנת גבריאלוב: משרד החינוך מאוד מעריך את העשייה של הרשות ואנחנו מבחינתנו מעבירים את הכסף ונעביר אותו בימים הקרובים.

יואל חסון: איך אפשר לקדם העלאה של התקציב ב-2019?

יואל חסון: כמה אתם דרשתם ל-19' או עוד לא דרשתם?

נפתלי דרעי: אנחנו שבוע הבא נאשר את תקציב 2019.

נפתלי דרעי: ומן הסתם, זה יעמוד כרגיל על מיליון וחצי הדרישה ממשרד החינוך ומיליון וחצי ממשרד החוץ, ונראה מה הם יאשרו.

נפתלי דרעי: אנחנו דורשים בשביל להפעיל את הרשות כמו שאנחנו מאמינים שצריך להפעיל אותה שאלה הסכומים.

אריאלה גיל: הם גם דורשים מאיתנו לבנות את התקציב של הרשות באופן שכזה שיש תקציב ותקציב מותנה בהכנסה כדי שהם יחליטו במהלך השנה אם הם יתקצבו את הפרויקטים או לא.

אריאלה גיל: אז יש לנו עמודה אחת של תקציב בהתאם לסכום שהם מודיעים לנו מראש, זה לא שאפשר לכתוב שם איזה סכום שאנחנו רוצים.

יואל חסון: ברור.

אריאלה גיל: אוקיי, אז הם אומרים לעשות תקציב בחצי מיליון ועוד מיליון – הכל מותנה בהכנסה, אם תהיה.

יואל חסון: אוקיי, הבנתי.

יואל חסון: תודה למשרד החינוך.

יואל חסון: אבי וובר, אתה רוצה להגיד כמה דברים?

אבי וובר: אני חייב להגיד שהדיון הזה הוא עוד יותר מתסכל או מייאש כי פעם ראשונה שאני מגיע לפה לבית ואני רואה שיש הסכמה בכל הצדדים לגבי זה שקיים חוק, לגבי זה שהחוק חשוב, וכולם גם מבסוטים מהביצוע.

אבי וובר: זאת אומרת, אני ציפיתי להגיע לדיון ולהבין, כמו שאתה שאלת, כבוד היושב ראש, מה הסיבה להתעמרות וההתעללות הזאת.

אבי וובר: אני לא רוצה לקחת את זה לכיוון כמו שכולם דיברו על הדברים הגדולים.

אבי וובר: אני רוצה להזכיר לכם שמדובר פה ברשות מאוד קטנה, מאוד מצומצמת, מאוד צנועה, שבעצם לא יכולה לבצע את הייעוד שלה כי היא כל הזמן עסוקה בהתרוצצות יום-יומית בין כמה משרדים על סכומים שהם סכומים שמחוץ לחדר הזה אף אחד לא יכול להאמין שאנחנו מדברים עליהם.

אבי וובר: אריאלה, היום, שמענו עכשיו, קיבלה סכום עד היום של 180,000 שקל לשנת פעילות כולל עובדים, כולל משכורות, כולל הוצאות של משרדים, כולל עניין של קבלת אורח.

אבי וובר: אי אפשר לתפקד ככה.

אבי וובר: אני מאמין גדול בשיטה האמריקאית של שדר ואני מאוד שמח שהגענו היום אליכם כי אנחנו באמת נמצאים במקום קריטי – ארבע שנים הרשות הזאת מתגלגלת בתקציב חסר שכל הזמן בסוף שנה זורקים כמה צ'קים מפה וכמה צ'קים משם וסעיף כזה וסעיף כזה.

אבי וובר: מתנהלים בעצם היום בתת תקציב ארבע שנים של מינימום בצורה הצנועה ביותר שגוררים גרעון של כמיליון שקל בשנה.

אבי וובר: החברים פה שהם חברי דירקטוריון שונים ממני, אני יחסית חדש לסיפור הזה, אני לא מאמין בלהביא כסף מהבית.

אבי וובר: היום כל הפעילות שמתקיימת, כולל הפעילויות היום בכפר המכביה עם הגרמנים שדיבר עליהן נפתלי, שיושבים עם ראשי המשרדים המקבילים בגרמניה, נציגי הספורט מגרמניה, נציגי תנועות הנוער, נציגי תרבות, נציגי אוניברסיטאות, כל אלה שאנחנו יושבים איתם, הכל ממומן בהתחייבות של הרשות שאין כסף.

יואל חסון: זה מאשראי בנקאי ממה זה?

יואל חסון: יש לכם אשראי בנקאי, אתם מתקיימים מאשראי בנקאי?

אבי וובר: כפר המכביה קשור למכבי - -

אריאלה גיל: לא, פשוט אנחנו קיבלנו ב-2018 את התקציב של 2017, מזה אנחנו חיים.

אבי וובר: חוץ מזה יש לנו גם בתוך ארגון הגג הזה, נגיד בכפר המכביה, הם מוכנים לסחוב איתנו ולהמר על טוב לבם של הממשלה כי הם רגילים שחצי שנה אחרי מאיפה שהוא מגיע כסף.

אבי וובר: אז הם יושבים איתנו פתוחים על האירוע, סופגים את זה, כי ארגון מכבי הוא שותף פעיל בעניין הזה.

אבי וובר: אבל זה לא הגיוני - -

יואל חסון: זה הכל סוג של טובות על טובות על טובות.

אבי וובר: כן, וודאי זה לא הגיוני.

אבי וובר: אנחנו יכולים לנהל עכשיו שבועות דיונים על מה הרשות הזאת עושה ויכולה לעשות.

יואל חסון: הבנתי, תודה.

יואל חסון: אני רוצה רגע לשאול אותך, זיו, מה תגיד לי, לחברי הכנסת ולציבור כשאנחנו נראה בתחילת השנה הבאה שמשרד החוץ החזיר מיליונים לתקציב האוצר.

יואל חסון: ואני אומר מיליונים כי זה יהיה כנראה עשרות אם לא יותר.

יואל חסון: מה תגיד לי, איך תסביר לי את זה?

זיו נבו קולמן: קודם כל בשנה הבאה, אם אנחנו כבר מדברים על 2019, ועל פי חוק התקציב משרד החוץ מתחיל את השנה עם גירעון של 300 מיליון שקל.

זיו נבו קולמן: זה לגבי תקציב 2019.

זיו נבו קולמן: לגבי תקציב - -

יואל חסון: אתה לא תחזיר כסף לאוצר 18'?

זיו נבו קולמן: לגבי תקציב 2018 אני יכול לדבר איתך על התקציב של היחידה שלי ואני יכול לדבר איתך באופן כללי כי עלו פה - -

יואל חסון: לא, תראה, בחרו לשלוח אותך, היה צריך להגיע לכאן המנכ"ל.

יואל חסון: עם כל הכבוד, אני מבין שכנראה יש לך בעיות תקציביות בתוך החטיבה, אני מבין שלך יש את המאבקים שלך בתוך משרד האוצר אל מול המנכ"ל, זה בסדר גמור, תרצה עזרה בעניין תפנה אליי.

יואל חסון: אבל כרגע אנחנו מדברים על בעיה כוללת כי בסוף יש תקציב למשרד החוץ.

יואל חסון: ומה אתה תגיד לחברי הכנסת או המנכ"ל יגיד – ואני ארדוף אותו בעניין הזה, לא ברמה האישית, כמובן, ברמה המקצועית – שאנחנו נראה עשרות מיליונים במקרה הטוב שחוזרים לאוצר בסוף 2018.

יואל חסון: מה תגיד לי?

יואל חסון: איך תסביר אז שלא העברתי חצי מיליון, 600,000, 700,000 שקלים למועצה.

זיו נבו קולמן: אתה יודע איך הדברים מתנהלים.

זיו נבו קולמן: המנהל התקין עובר שני תהליכים.

זיו נבו קולמן: בשלב הראשון אני צובע את התקציב שלי.

זיו נבו קולמן: כלומר, יש לי תכנית עבודה, תכנית העבודה כוללת אלמנטים מסוימים, למרבה הצער השנה היא לא כללה את המימון לפעילות של הרשות.

זיו נבו קולמן: אני צובע את התקציב.

זיו נבו קולמן: אני לא יכול לצבוע אותו בזה שהגשתי תכנית עבודה וזהו.

זיו נבו קולמן: אני עובר ועדות מכרזים, אני מנהל את התקציב בצורה תקינה אל מול חוק התקציבים ואני במאה אחוז צביעה.

זיו נבו קולמן: איפה הבעיה שעוד משרדי ממשלה נתקלים בה, ואפשר היה להבין אותה גם פה מההתנהלות מול משרד ממשלתי אחר – אני לא תמיד מסוגל לשלם את כל מה שהתחייבתי עליו על פי חוק, חתמתי על חוזה התקשרות עם הספק, ואני לא תמיד מצליח לשלם את הכל עד סוף השנה כי לא קיבלתי דוח ביצוע מלא, כי החשב ביקש שאני - -

יואל חסון: אבל זה אחוז מסוים האי ביצוע.

זיו נבו קולמן: אז אם אתה מדבר על אחוזים של אי ביצוע לעומת - - - ועכשיו, דרך אגב, הלוואי והייתי מגיע למצב שבו כמה שבועות לפני סוף שנת התקציב, כלומר עכשיו, היו באים ואומרים לי, אדוני, את המשימה הספציפית הזאת אתה לא מצליח למלא כי לא קיבלת את כל הנתונים – הכסף משוחרר.

זיו נבו קולמן: לא, הכסף לא משוחרר, אני לא יכול לעשות איתו דבר.

זיו נבו קולמן: אני חייב על פי חוק להחזיר אותו לאוצר והוא צבוע לשנה הבאה בתקווה שאני אקבל אותו בחזרה ואז אני אוכל על סמך ההתחייבות שלי והחוזה שאני חתום מול הספק לשלם לו.

זיו נבו קולמן: ולפיכך - -

יואל חסון: זיו, אתה מתיש אותנו - -

זיו נבו קולמן: לא, לפיכך הנושא שאתה מעלה הוא לא - - - אני לא יכול לעשות איתו כלום.

יואל חסון: - - אני מכיר את זה, אבל אני שואל אותך שאלה פשוטה.

יואל חסון: האם גם היום בשנים האחרונות, בשנה הזאת, נגיד פרויקט מיתוג ישראל, אתה לא מממש במאה אחוז?

זיו נבו קולמן: מיתוג ישראל לא יושב אצלי.

יואל חסון: אני יודע, אבל שואל שאלה כי בסך הכל באת בתור נציג משרד החוץ, תן לי תשובות.

יואל חסון: אם לא, אני עוצר את הישיבה ואני עושה ישיבה מחר שמנכ"ל משרד החוץ יבוא לפה.

יואל חסון: אין בעיה, אתה רוצה שזה מה שנעשה?

זיו נבו קולמן: יש סיטואציה שבה אנחנו לא מממשים במאה אחוז, לא בגלל שלא ניצלנו את התקציב אלא בגלל שלא יכולנו לשלם אותו - -

יואל חסון: - - - בעבר יעד של 150 משלחות, הביעו בסך הכל 30, אתה מבין את הפערים פה.

יואל חסון: איך אתה יכול להסביר את זה?

יואל חסון: ופה אתה אומר לי שאין לך 700,000-600,000-500,000 להעביר למועצה מתפקדת שעושה את העבודה, מבצעת מאה אחוז כשהכסף מגיע.

יואל חסון: תסביר לי, תסביר למבקר המדינה.

זיו נבו קולמן: לצערי אני לא יכול לממן.

זיו נבו קולמן: זו החלטה של המנכ"ל.

זיו נבו קולמן: לגבי השאלה שלך לגבי הניצול התקציבי הסברתי איך הדברים עובדים – הלוואי והייתי יכול לקחת את הכסף ממקום אחד ולהעביר אותו למקום אחר כי אני חושב שעכשיו נכון להעביר כסף אל הרשות.

יואל חסון: הבנתי אותך.

נפתלי דרעי: ב-19' יהיה תקציב אצלכם או שגם לא?

זיו נבו קולמן: אני אשתמש במילים – ב-19' המצב קטסטרופלי כי על פי חוק תקציב המדינה ל-2018 –2019 משרד החוץ מתחיל את השנה עם גירעון של 300 מיליון ₪, שזה משהו שחייב להיפתר כמובן בדרגים הרבה יותר גבוהים מהדרג שלי, ככה שלגבי 2019 אני בכלל פסימי.

זיו נבו קולמן: ואם יש משהו שאני יכול לבקש מחברי הכנסת המכובדים שכאן ומהאנשים שיושבים כאן ומהנציגים של האוצר, אם יש משהו שאנחנו יכולים לעשות זה להחזיר למשרד החוץ את הסמכויות שנלקחו ממנו - -

יואל חסון: זיו, תקשיב, אתם בצורה צינית מפילים עכשיו את כל הבעיות של משרד החוץ על הכתפיים של הרשות הזאת.

יואל חסון: אני מכיר את כל מה שאתה מדבר עליו.

יואל חסון: אני פעלתי עבורכם, אני נלחם עבורכם, הכנסת מכירה את זה.

יואל חסון: מה ששר החוץ הנוכחי עשה למשרד החוץ זה פשוט – עוד יום אחד יהיה על זה, תאמינו לי, ועדות חקירה, על איך שהוא פירק וריסק וגמר את משרד החוץ, ואנחנו מודעים להכל ואין על זה ויכוח.

יואל חסון: אבל לבוא על הגב של הרשות עכשיו ועל הגב שלהם לבוא ולהפיל את כל הבעיות של משרד החוץ זה ציני.

יואל חסון: זיו, זה ציני, זה משחק ציני נקודה.

יואל חסון: זה לא מה שישנה לך את המצב הכלכלי, זה לא מה שיפתור לך את ה-300 מיליון.

זיו נבו קולמן: אתה מודע לזה שזה לא רק הם.

יואל חסון: אני מודע אבל אני אומר - -

אריאלה גיל: אבל אנחנו קלף מיקוח.

אריאלה גיל: כל הקלפים שלכם - -

יואל חסון: אני רוצה להסביר לך משהו – אם היית בא ואומר, תשמע, הם ביקשו מיליון וחצי, בפועל נתתי חצי מיליון פעם, אני יכול לתת עכשיו 350, אני יכול לתת 250, הייתי יכול להגיד בסדר, אתה מקצץ לכולם, אתה פוגע בכולם אז גם הם נפגעים.

יואל חסון: פה, אתם ברוב חוצפת

יואל חסון: כם ובציניות אומרים אפס, לא יהיה.

יואל חסון: זה זלזול.

יואל חסון: כמו שגם אם היית אומר לי 50,000 זה זלזול.

יואל חסון: אבל להגיד אפס זה שיא הזלזול שיכול להיות וזה גם לא הגיוני.

יואל חסון: כי אני רוצה שתראה לי דוגמה, ואני אדרוש את זה אגב, דוח ממשרד החוץ, לאיזה גופים נתמכים הורדתם לאפס.

זיו נבו קולמן: אבל זה לא גוף נתמך.

נפתלי דרעי: זה גוף מתוקצב, זה יותר חזק מגוף נתמך.

נפתלי דרעי: גוף נתמך אתה רשאי להוריד להם.

יואל חסון: אני רוצה לדעת ואני אדע את זה – כל הגופים שהם רשויות או נתמכים, לא משנה, אם מבחינתי נתת לגוף נתמך - -

קריאה: אין לנו.

יואל חסון: אני יודע שאין לכם אבל אני אומר לך דוגמה, תמיד אפשר למצוא.

יואל חסון: נתת לגוף נתמך ולא נתת לרשות זה עוד יותר חמור.

יואל חסון: אני רוצה לדעת למי הורדתם לאפס.

יואל חסון: אפס אחד גדול.

יואל חסון: למי.

יואל חסון: אני אראה את הפירוט, תשכנע אותי ותראה שהורדתם גם לאחרים אפס אני אגיד, וואלה, אולי באמת המצוקה היא קשה.

יואל חסון: אבל בוא נראה.

יואל חסון: אתם תתנו את הדוח הזה, בסוף הדיון אנחנו נתייחס לזה.

יואל חסון: חבר הכנסת נגוסה.

אברהם נגוסה: יש נציג האוצר?

קריאה: כן.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול לפני שאני מדבר, פה אנחנו רואים בעיה במשרד החוץ, מה שאני מבין, שהאוצר לא העביר את הכסף, הוא קיצץ, ולכן אנחנו לא יכולים להעביר לכם.

אברהם נגוסה: זה מה שאתם אומרים.

אברהם נגוסה: נכון או לא נכון, אני רוצה להבין.

אברהם נגוסה: האם לפי מספר התקנה התקציבית האוצר העביר להם את הכסף עבור הרשות או לא.

זיו נבו קולמן: לא, מה שאנחנו אומרים שמשרד החוץ חווה קיצוץ תקציב - -

אברהם נגוסה: אבל זה לא בעיה שלהם.

אברהם נגוסה: אני שואל שאלה - -

זיו נבו קולמן: הכסף הזה מעולם לא היה מועבר - -

אברהם נגוסה: לא קיבלתם מהאוצר?

זיו נבו קולמן: לא.

זיו נבו קולמן: זה היה עובר דרך משרד החינוך.

אברהם נגוסה: אז אני, אם כך, אני - -

יואל חסון: אני אחדד את השאלה של נגוסה.

יואל חסון: בתקציב משרד החוץ יש תקנה מספר 2 משהו, לא יודע מה, של הרשות - -

אברהם נגוסה: כן, 20460401.

יואל חסון: זה נמצא במשרד החינוך.

זיו נבו קולמן: כן.

יואל חסון: ומה הסכום שכתוב שם?

קריאה: 245.

קריאה: זה מה שהם אומרים, אנחנו לא יודעים, הם אומרים 245.

נפתלי דרעי: אבל משרד החוץ במשך 10 שנים העביר חצי מיליון, אי אפשר להגיד עשינו לכם טובה, זה 10 שנים, שנה אחר שנה.

יואל חסון: שמתי זה הפסיק?

נפתלי דרעי: עכשיו.

נפתלי דרעי: 10 שנים קודם העבירו כל שנה חצי מיליון.

נפתלי דרעי: אז מה זה, זה טובה, זה עודפים, מה זה?

אבי וובר: אני רק רוצה לחדד דבר אחד – בואו נהיה אמיתיים על דבר אחד, ב-250,000 שקל אנחנו צריכים 120 חברים או לא יודע כמה שאתם רוצים לכנס במליאה ולהעביר חוק שסוגר את הרשות.

אבי וובר: תבינו, זה גוף שאין לו מימון ביניים.

אבי וובר: אנשים מהבית שלהם נותנים כל מיני התחייבויות וכל מיני קומבינות של לדחות תקציבים, זה לא צחוק.

אבי וובר: מול גופים גדולים, אני מבין משחקים, אני מבין.

אבי וובר: מדובר פה בכמה אנשים פרטיים שעושים באמת עבודת קודש.

אבי וובר: הדירקטוריון הוא דירקטוריון שהוא בהתנדבות.

אבי וובר: כל אחד מביא את היכולת שלו ואת הידע שלו כדי לנסות לעזור לדבר הזה.

אבי וובר: ואנחנו שומעים פה משני המשרדים רק דברים חיוביים מבחינת הביצוע.

אבי וובר: אז אם אנחנו נשארים ומתכנסים סביב העניין הזה של 240,000-200,000 חבל על הדיון הזה.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: חבר הכנסת נגוסה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול שאלה.

אברהם נגוסה: אתם לא מכחישים שיש תקנה לתקציב הזה.

אברהם נגוסה: מספר תקנה.

אברהם נגוסה: האם אתם מעבירים את הכסף הזה למשרד החוץ ולמשרד החינוך?

ניר אמסל: קודם כל, אדוני חבר הכנסת, אתה קצת מבלבל.

ניר אמסל: התקנה התקציבית נמצאת בתקציב משרד החינוך.

ניר אמסל: במשך הרבה מאוד שנים - -

אברהם נגוסה: גם משרד החוץ.

ניר אמסל: במשרד החוץ אין תקנה שקוראים לה הרשות לחילופי נוער.

ניר אמסל: במשרד החוץ הפעולה הטכנית שנעשתה במהלך השנים זה שמשרד החוץ העביר את הכסף למשרד החינוך שהוא העביר את הכסף לחילופי נוער.

ניר אמסל: הפעילות הייתה פעילות של שני המשרדים אל מול הרשות.

ניר אמסל: גם שני השרים והם השרים האחראיים.

ניר אמסל: והם אלה שפועלים אל מול הרשות, הם אלה שהקימו אותה והם אלה שאחראים על התקציב שלה ועל הפעילות שלה ומן הסתם גם על התקציב שלה.

ניר אמסל: זה לא קשור עכשיו לאם יש תקנה תקציבית במשרד החוץ או אין תקנה תקציבית.

ניר אמסל: במשרד החוץ יש הרבה מאוד פעולות שמשרד החוץ עושה ואין להן תקנה תקציבית ייעודית עבור הנושא.

אברהם נגוסה: התקנה נמצאת במשרד האוצר, לא במשרד החוץ.

ניר אמסל: לא, התקנה נמצאת במשרד החינוך.

ניר אמסל: מי שעובד אל מול הארגון זה משרד החוץ ומשרד החינוך.

אברהם נגוסה: אז משרד החינוך מעביר למשרד - - - אז למה משרד החוץ נכנס לתמונה בעניין התקציב?

ניר אמסל: הרשות הוקמה על ידי שני שרים, בעצם יש שני שרים אחראיים, שזה שר החוץ ושר החינוך.

ניר אמסל: הם אלה שאחראים על פעילות - -

יואל חסון: בגלל תחומי הפעילות אז החוץ הוא רלוונטי והחינוך הוא רלוונטי.

ניר אמסל: יש סעיף בחוק, סעיף 24, שקובע שהשרים ממונים על ביצוע החוק.

אברהם נגוסה: הבנתי את הסעיף אבל - - - התקציב.

יואל חסון: זה דרך החינוך.

אברהם נגוסה: הבנתי.

ניר אמסל: יש סעיף שקובע ואומר שהשרים מדברים על שר החוץ ועל השר החינוך ויש סעיף שאומר, השרים ממונים על ביצוע חוק זה.

ניר אמסל: מי שאחראי על הביצוע של החוק זה שר החוץ ושר החינוך.

ניר אמסל: הם אלה שצריכים לקבוע מה צריך ואיך צריך וכמה צריך בשביל לעשות את זה.

ניר אמסל: אני רוצה לציין שבמהלך שנותיי בעבודה מול משרד החוץ, משרד החוץ כבר לאורך הרבה מאוד שנים ללא קשר לתקציב 2019 ספציפית מנסה להעביר את האחריות הזאת ממנו והלאה.

ניר אמסל: ולאורך כל השנים זה לא צלח כי מי שאחראי על החוק הזה, שוב אני חוזר ואומר, זה שר החוץ ושר החינוך.

ניר אמסל: וכמו ששמענו שר החינוך לא מסתייג מהאחריות שלו והוא אומר שהוא יעמוד מאחוריה.

ניר אמסל: במכתב ששלח אדוני היושב ראש למנכ"ל משרד החוץ הוא גם אומר בדיוק את העניין, את האמירה הדיי ישירה, שאם שר החוץ סבור שאין הצדקה לפעילות הרשות הוא רשאי להגיש הצעת חוק ממשלתית לביטולה.

ניר אמסל: שר החוץ לא יכול לבוא ולהגיד שלמנכ"ל משרד החוץ יש את היכולת והוא זה שצריך לעשות את סדרי העדיפויות עבור פעילות המשרד שלו.

ניר אמסל: אין ספק בכך.

ניר אמסל: אבל כל זאת לאור המחויבויות שלו, שיש מחויבויות שהוא לא יכול לחרוג מהן, וכמובן שההתחלה שלהן היא במחויבויות שלו על פי חוק.

ניר אמסל: הוא לא יכול לבוא ולהגיד אני מתעלם עכשיו מהחוק הזה.

ניר אמסל: עכשיו הדיון המשפטי האם הוא יכול לבוא ולהגיד שאני, מבחינתי, בחוק הזה לא חייב לשים שום דבר, אני לא חייב לשים שם אף שקל ומבחינתי זה עדיין עומד בתנאי החוק או שלא.

ניר אמסל: יש פה התדיינות וגם אדוני היושב ראש אמר שיש לו עמדה משפטית אחת והיועץ המשפטי של משרד החוץ אמר שיש לו עמדה משפטית אחרת.

ניר אמסל: הנושא של משרד האוצר הוא אפילו לא פונקציה פה כי שני השרים האחראיים הם שר החוץ ושר החינוך.

יואל חסון: יש לי שאלה.

יואל חסון: אם יש לך את המידע הזה עכשיו, אם לא, מקסימום תיתן לנו אותו אחר כך.

יואל חסון: ב-2017 כמה עודפים הגיעו ממשרד החוץ חזרה לאוצר, כמה כסף?

ניר אמסל: כ-340 אם אני לא טועה.

ניר אמסל: בין 340 מיליון ל-380 מיליון, אני לא זוכר מספר מדויק.

יואל חסון: חזרו אליכם בעצם?

ניר אמסל: זה לא חוזר, זה עודפים מחויבים שמתגלגלים, מועברים משנה לשנה, יש עליהם גם החלטות ממשלה של קיצוצים רוחביים שכן חוזרים לפעילות הממשלה.

יואל חסון: אז נגיד ב-300 האלה, אני יודע מה זה מה שנקרא להתחייב ועוד כל מיני דברים כאלה, אני מכיר את הנושאים האלה, אבל אתה מתאר לך, ואני רוצה שתשתף אותנו בעניין הזה, שמתוך ה-300 ומשהו מיליון יש כנראה איזה 20 מיליון או 10 מיליון שהם נשארו ככה נטולי שימוש בסוף, חזרו לאוצר ממש.

יואל חסון: נכון?

יואל חסון: אתה משער, אם נחקור ונבדוק.

ניר אמסל: אני לא רוצה לגעת ב-2017, בוא ניגע רגע בנתונים של 2018.

ניר אמסל: תקציב משרד החוץ ב-2018 הולך לעמוד על כ-2 מיליארד שקלים.

ניר אמסל: 500,000 שקלים מתוך 2 מיליארד כמה זה באחוזים.

ניר אמסל: נראה לי שזה דיון יותר דווקאי מאשר דיון מקצועי.

ניר אמסל: אני לא מדבר בכלל - - - הדרישה של הרשות לחילופי נוער להגדיל את התקציב שלה היא דרישה לגיטימית, אני חווה את זה בהרבה מאוד גופים, אבל זה דיון שצריך להתנהל ברמה המקצועית בינם לבין השרים האחראים, שר החינוך ושר החוץ, והם צריכים להגיע להסכמות.

ניר אמסל: יש לי גם ארגונים כאלה שאנחנו דנים איתם מדיי שנה וגם משרדים כאלה.

ניר אמסל: אבל כשמדובר על החצי מיליון שקלים האלה לשנת 2018 זה החלטה שהיא נראית לי קצת מוזרה, אבל אני לא מנכ"ל משרד החוץ ואני לא מקבל את ההחלטות בשמו.

אריאלה גיל: אבל השאלה הנשאלת היא, זה כמו שציינו בנייר עמדה, הסחרור הזה, המשחק הזה בין שלושת המשרדים, משרד החינוך, משרד החוץ, משרד האוצר.

אריאלה גיל: יש לי רק שאלה אחת – כשחוקקו את החוק הזה, להבנת כולם, זה היה שמשרד האוצר יתקצב את הרשות לחילופי נוער, אם זה באמצעות המשרדים, אני לא מבינה בכספים ואני לא יודעת איך הדברים עוברים.

אריאלה גיל: הרי כמשרד החינוך אומר לנו שהוא תומר והוא בעד הרי זה לעג לרש 500,000 שקלים, זה ברור לכל מי שיושב פה בשולחן הזה.

אריאלה גיל: במיוחד לאור מה שראש הוועדה כאן הציג שקאנצלרית גרמניה וראש הממשלה מדברים על זה שראש הממשלה ידאג לתקצב את הרשות לחילופי נוער אחרי שהוא בדק.

אריאלה גיל: יאמר לזכותו שהוא בדק אחרי שהיא שאלה את השאלה.

אריאלה גיל: הם פנו אלינו ושאלו, ובדק ואמר שידאג לתקצובה של הרשות.

אריאלה גיל: ויום למוחרת שר החינוך מודיע לעמיתה שלו, שרת הנוער של גרמניה, שהוא ישמח להקים משרד תיאום חדש.

אריאלה גיל: רק שתבינו שהתקציב של הקמת משרד תיאום חדש זה בסביבות 4 מיליון שקלים.

אריאלה גיל: אז איך פתאום למשרד החינוך יש את התקציב הזה להקים משרד תיאום חדש במקום לתקצב רשות שקיימת על פי חוק והוקמה על פי החלטת ממשלה לפני 45 שנים על ידי שר חינוך.

אריאלה גיל: הפלא ופלא.

אריאלה גיל: קם דור שלא ידע את יוסף ורוצה להקים פתאום משרד תיאום חדש במקום לחזק את הרשות הזו שקיימת.

אריאלה גיל: השאלה שלי לאוצר – האם יש דרך לתקצב את הרשות באופן ישיר ולא לשחק בסבב הזה שאנחנו חוזרים ומשחקים בו: שאתה מפנה אליהם והם מפנים אליהם ואלה מפנים אל אלה.

אריאלה גיל: וחבר הכנסת נגוסה תודה לך שאתה לא מבין את הבלאגן כי זה בלאגן.

אריאלה גיל: כי משרד החוץ עושה - - - לחינוך.

יואל חסון: נציג האוצר, בבקשה.

ניר אמסל: ברמה הטכנית משרד האוצר לא מתקצב באופן ישיר גופים כאלה, זה תמיד נעשה דרך משרדים.

ניר אמסל: לצורך העניין, כל תאגידים סטטוטוריים אז יש תאגידים סטטוטוריים שמתוקצבים בתקציב משרד ראש הממשלה, יש תאגידים סטטוטוריים שמתוקצבים בתקציב משרד החינוך, יש בתקציב משרד התרבות, יש כל מיני סוגים של תאגידים סטטוטוריים וזה הכל מתוקצב בהתאם לשר האחראי.

ניר אמסל: משרד האוצר הוא לא משרד ביצועי בעולם הזה שהוא מתקצב באופן ישיר גופים סטטוטוריים.

ניר אמסל: שמענו פה את חברנו ממשרד החוץ – גם אם באופן, נקרא לזה תיאורטי, בעבר הייתה תקנה שכתוב עליה שכסף צבוע עבור הרשות לחילופי נוער יבואו אנשי משרד החוץ ויגידו עברנו קיצוצים או לא עברנו קיצוצים או שינינו את סדרי העדיפויות, ולכן אנחנו שמנו שם פחות כסף ממה שתוכנן.

ניר אמסל: בסופו של דבר סדרי העדיפויות האלה נקבעים על ידי המשרדים.

ניר אמסל: כשאנחנו מדברים עם המשרדים אנחנו לא מדברים איתם, לא עם משרד החוץ ובטח שלא עם משרד החינוך, על 500,000 שקל לזה צבוע ומגודר, זה בסופו של דבר חייב להתנהל ביחס למשרדים המפעילים את הפעילות הזאת.

אריאלה גיל: אבל לשם כך התכנסנו פה.

יואל חסון: חבר הכנסת נגוסה, בבקשה.

אברהם נגוסה: קודם כל אדוני היושב ראש אני מברך על הכינוס הזה, על הדיון.

אברהם נגוסה: אני חושב שבאמת התבלבלנו כי פה הוצג קודם כל 1.5 מיליון ממשרד החוץ, 1.5 ממשרד החינוך, ככה הבנתי הסך הכל 3 מיליון.

אברהם נגוסה: זה מה שהצגת.

אברהם נגוסה: אז לכן אני חשבתי שמגיע גם למשרד החוץ ואז שאלנו אותם.

אברהם נגוסה: בסוף התברר שהכסף עובר בצינור של משרד החינוך.

אברהם נגוסה: אז עכשיו אנחנו יודעים שהכסף מהאוצר עובר למשרד החינוך.

אברהם נגוסה: אני עדיין לא הבנתי איך מעבירים את זה למשרד החוץ כאשר אתם מגישים דוח ביצוע ומקבלים ישר למשרד החינוך.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר, אדוני היושב ראש, מה שאמרת בעניין שר החוץ זה לא הוגן ולא נכון.

אברהם נגוסה: כי שר החוץ עוסק במדיניות, הפקידים המקצועיים עוסקים בהעברת תקציבים ודברים כאלה.

אברהם נגוסה: כשאנחנו רואים שהבעיה עכשיו נמצאת בין האוצר למשרד החינוך, משרד החינוך לרשות, זה לדעתי.

אברהם נגוסה: אז בנושא הזה אין שותפים בעשייה, בביצוע, מכוון שמטבע הדברים שמדובר פה בקשרי חוץ.

יואל חסון: אבל הם לא נותנים את חלקם.

אברהם נגוסה: בסדר, אבל מבחינת העברת התקציב, עניין - -

יואל חסון: לא התכוונתי להפוך את זה לפוליטי, אתה מגן על ראש הממשלה עכשיו.

יואל חסון: אני לא הופך את זה לפוליטי, אני רק אומר לך שבסוף יש שר חוץ.

יואל חסון: אגב, היה לי הרבה יותר קל אם היה שר חוץ במשרד החוץ מאשר שאני אבוא לראש הממשלה.

יואל חסון: אני חושב לעצמי, אני אבוא עכשיו לראש הממשלה ואשב איתו על העניין הזה, בטח יש לו נושאים קצת יותר דחופים לטפל בהם.

יואל חסון: הלוואי והיה שר חוץ שהייתי יכול לדבר איתו על זה.

אברהם נגוסה: אז לכן אני מציע שמשרד החינוך ואתם צריכים להעביר להם את הכסף.

יואל חסון: אבל הם מעבירים - -

קריאה: אנחנו מעבירים את החלק שלנו.

עליזה לביא: הבעיה היותר - -

אברהם נגוסה: החלק שלהם העברתם?

יואל חסון: כן הם העבירו.

אברהם נגוסה: לא, הם אמרו שיעבירו.

יואל חסון: הם מתחייבים להעביר, הם אומרים.

יואל חסון: המשוואה היא מאוד פשוטה: משרד החינוך מתחייב פה לפרוטוקול בפני הכנסת שהתקציב יועבר, נקודה.

אברהם נגוסה: השנה.

יואל חסון: השנה.

יואל חסון: תיכף נגיע לשנה הבאה, אל תדאג, לא אזנח את זה.

יואל חסון: משרד החוץ אומר גם בכתב וגם אומר את זה כרגע זיו – אנחנו לא נעביר, נקודה.

יואל חסון: זה מה שהם אומרים.

אברהם נגוסה: כי האוצר לא מעביר להם לפי האוצר, מעביר - -

יואל חסון: זה לא קשור לאוצר, זה החלטה שלהם.

זיו נבו קולמן: זה החלטה פנימית של המנכ"ל שלנו.

יואל חסון: הוא החליט לא להעביר את הכסף, נקודה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

יואל חסון: חברת הכנסת לביא, בבקשה, שהייתה מנכ"לית המועצה.

אריאלה גיל: ובוגרת תכניות חילופי נוער של מנהיגות בעצמה.

עליזה לביא: האמת שמרגש לחזור רגע אחורה במנהרת הזמן.

עליזה לביא: אני עוד כן הייתי מנכ"לית המועצה לחילופי נוער לפני שהיא הפכה להיות רשות, בין השנים 1996-1990, זה אומר בת כמה אני, זה לא סוד.

עליזה לביא: חברים, תראו, זה לא התחיל היום.

עליזה לביא: המועצה, הרשות, ילד יתום מצד אחד.

עליזה לביא: מצד שני, כולם רוצים לזכות בדיבידנדים של המועצה לחילופי נוער.

עליזה לביא: אני עוד קוראת לזה מועצה לרשות.

עליזה לביא: באמת השינוי הזה ב-2008 להעביר את זה לרשות, עם כל מה שזה אומר גם לגבי מעמד, תקנה, התייחסות, לא הביא את השינוי המיוחל לצערי הרב.

עליזה לביא: כלומר, אני נמצאת פה בדיון שהיינו בו בתקופה שלנו.

עליזה לביא: וכשהיה יושב ראש חזק, לרוב היה אז בתקופתנו חברי כנסת, אז גם הנושאים היו יותר קלים.

עליזה לביא: אבל כשאנחנו מגיעים למציאות כזאת ושאני שומעת את הדברים שאומר שר החינוך – ואדוני היושב ראש, תראה, זה לא פוליטי, אבל אי אפשר להתכחש לכך שאם באמת יש פה כסף שהוא לא צבוע שעובר דרך משרד החינוך, לשר החינוך יש אג'נדה מסוימת, הוא רוצה להקים אולי משהו נוסף או מקביל אז זה חייב להדליק נורית אדומה.

עליזה לביא: אנחנו שליחי ציבור, אנחנו נציגי ציבור, אנחנו חייבים לשאול את השאלות.

עליזה לביא: זה לא עניין של פוליטי ימין או שמאל, אופוזיציה-קואליציה.

עליזה לביא: המועצה לחילופי נוער וצעירים, החדר מצומצם, וכל מי שנמצא כאן יודע עד כמה היא חשובה, עד כמה היא משמעותית, עד כמה העבודה שלה גם בשנים שלא היה לצעירים איך לצאת מהארץ וכסף – הקשר האישי.

עליזה לביא: לא סתם אדן אאו הקים את המועצה לחילופי נוער, היא קמה על כספים גרמניים.

עליזה לביא: אתם רוצים לבוא לדיונים של כן משלחות לפולין, לא משלחות לפולין, לכו לראות איך הגרמנים נכנסו ללבבות, איך הגרמנים הכשירו אחרי זה את כל הדיפלומטיה מולם.

עליזה לביא: הכל התחיל ב- - - הכל התחיל באמונה שלו שחבר'ה שנפגשים בכיתות, ומילת המפתח הייתה הדדיות, אתם באים, אנחנו מארחים.

עליזה לביא: לימים קמו תכניות נוספות לא על בסיס הדדיות במועצה.

עליזה לביא: הגרמנים הבינו את שם המשחק.

עליזה לביא: ואני אומרת את כל הדברים האלה כי אסור לנו להקל ראש בתפקיד האדיר של הרשות לחילופי נוער.

עליזה לביא: זה לא עוד דיפלומטיה, זה לא עוד קשרי חוץ.

עליזה לביא: יש פה באמת תמהיל מדויק ומאוזן.

עליזה לביא: כשאנחנו מדברים בדיונים נוספים, ואתה אצלך בוועדה, על העלייה באנטישמיות, על חוסר ההבנה של מדינת ישראל, על - - - מדברת את הסיפור.

עליזה לביא: כשחבר'ה צעירים נכנסים לכיתות וכשהם מדברים עם העמיתים שלהם, וכשיש משלחות משותפות העבודה נעשית.

עליזה לביא: וככל שנראה פחות אנחנו נראה השלכות חמורות יותר.

עליזה לביא: ואני אומרת לך, אדוני היושב ראש, באמת, צריך למצוא פתרון אחת ולתמיד.

עליזה לביא: העבודה הנהדרת שלך עם העניין הזה של ההקמה של הרשות חייבת להיות מגובה.

עליזה לביא: בטח ובטח בתקופה כזו שכאן ועכשיו, שאנחנו רואים את האנטישמיות הולכת וגדלה.

עליזה לביא: התכניות גם בגרמניה וגם במדינות נוספות חייבות להתחזק.

עליזה לביא: זה אינטרס שלנו לחזק את הרשות לחילופי נוער וצעירים במדינת ישראל ולעבור את הכיעור הזה של הבירוקרטיה הפוליטית.

עליזה לביא: כי אני לא מבינה מה בנט עושה, באמת אני אומרת לך עכשיו, למה לא לחזק את הקיים.

עליזה לביא: ואם יש פה כוונה, ואנחנו עומדים עכשיו בפני בחירות, צריך לבוא ולראות איך עוזרים ומתקנים כי הסחבת הזאת, אני מכירה אותה כבר משנות ה-90.

עליזה לביא: תודה אדוני היושב ראש.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא תאמין, חבר הכנסת חסון, אני ראיתי את הדיון בטוויטר, ואני באתי פשוט כי אני במידה רבה תוצר של משלחת של משרד החוץ.

איילת נחמיאס ורבין: בגיל 17, ב-1987, בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה, אחרי שנתפס פולארד נשלחתי יחד עם משלחת מאוד מאוד גדולה ומכובדת.

איילת נחמיאס ורבין: הייתה עוד חברת כנסת לשעבר שהייתה בה, עינת וילף.

איילת נחמיאס ורבין: דנה וייס הייתה שנה לפנינו, ועוד הרבה אנשים בעלי תפקידים יותר מכובדים אפילו מחברי כנסת התחילו את החיים הציבוריים שלהם במשלחת של משרד החוץ.

איילת נחמיאס ורבין: ומה שאנחנו עשינו זה היה - - - אני הייתי - - - באמריקה, בשלוש המדינות, אני נכנסתי ל-11 קבוצות ביום – כיתות, קולג'ים, בתי כנסת, כנסיות.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יכולה לתאר לכם איך זה עיצב את החיים שלי כבנאדם ציבורי.

איילת נחמיאס ורבין: זה כמובן היה על חשבון הלימודים שזה היה - - - זה הטבה כזאת מהצד אבל האמת היא שזה לא פשוט בשנה של בגרויות לעשות את זה.

איילת נחמיאס ורבין: ובכל זאת היינו 60 אנשים צעירים וצעירות שהיינו חדורי מוטיבציה מטורפת לדבר על ישראל, לכתוב בעברית על הלוח כדי שהם ילמדו שבישראל יש המון דברים מוזרים אבל כבר לא רוכבים על גמלים.

איילת נחמיאס ורבין: לכל שנה, אגב, יש את האתגרים יוצאי הדופן שלה.

איילת נחמיאס ורבין: והסיבה שבאתי לכאן היום זה משום שאני חושבת שהאתגרים של ישראל – אם ב-1987 האתגרים שלנו היו גדולים, אני חושבת שהאתגרים של ישראל היום במונחים של יחסי חוץ הם פי 1000 יותר גדולים - -

יואל חסון: וגם הפוטנציאל.

איילת נחמיאס ורבין: בוודאי.

איילת נחמיאס ורבין: גם הרשתות החברתיות והמידע.

איילת נחמיאס ורבין: יש המון המון דברים שדווקא הצעירים באופן בלתי אמצעי יודעים להעביר, עם כל הכבוד לכל השגרירים המצוינים שלנו ברחבי העולם שגם התקציבים שלהם, כידוע, מקוצצים.

איילת נחמיאס ורבין: אם כי אולי אתמול ראש הממשלה הואיל בטובו לתת איזושהי בשורה למשרד החוץ, אבל זה אחרי הבחירות הבאות.

איילת נחמיאס ורבין: בשורה התחתונה המשרד הזה הוא באמת סובל מסימפטומים אינסופיים של קיצוץ וכרסום מתמשך.

איילת נחמיאס ורבין: ודווקא המשלחות האלה שהן לא יקרות, צריך להגיד, אנחנו התגוררנו אצל משפחות יהודיות.

איילת נחמיאס ורבין: צריך בסופו של דבר להגיד שהן לא עולות הרבה מאוד כסף.

איילת נחמיאס ורבין: את אשת ראש הממשלה היה צריך לשלוח לגואטמלה אבל את הצעירים האלה שבאמת באמת יכולים לעשות עבודה יוצאת מגדר הרגיל, דווקא אותם – לדעתי המשלחת הזאת כבר לא קיימת כ-20-15 שנה אם אני לא טועה- -

אריאלה גיל: אבל יש משלחות אחרות של שגרירים צעירים.

איילת נחמיאס ורבין: כן, נכון, אבל עדיין בהיקפים האלה – כולם יודעים, משלחת הנוער של משרד החוץ, סליחה, יש לי את הפולדר עד היום בבית.

איילת נחמיאס ורבין: תראו, אנחנו נתנו הרבה מאוד למדינה ואני מרשה לעצמי לומר את זה בזהירות אבל עדיין - - - אבל אנחנו קיבלנו כל כך הרבה וככה אתה בסופו של דבר מעצב גם את דור העתיד שלך.

איילת נחמיאס ורבין: וזה בעלויות זניחות לחלוטין.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני באמת שמחה שראיתי שהדיון הזה מתקיים, לבוא ולומר שמוכרחים למצוא את המשאבים למשלחות האלה, פשוט מוכרחים.

יואל חסון: לפני שנתכנס לסיכום האם יש כאן מישהו שלא דיבר ורוצה לדבר?

יואל חסון: האם יש מישהו שדיבר ורוצה להוסיף?

עליזה לביא: כן, אני רוצה להודות על הדיון הזה.

עליזה לביא: אני חושבת שהדיון הזה הוא מאוד חשוב.

עליזה לביא: מאוד מאוד חשוב וצריך להדליק נורה אדומה, באמת נורה אדומה.

עליזה לביא: משום שאתה יודע, זה יהיה פשוט מאוד ללכת הבייתה ולכבות את האורות, וזה המצב של הרשות.

עליזה לביא: אנחנו פה - -

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: אני רוצה לתת לנציגי המבקר בסוף לדבר אז יש לך עוד משפט.

אבי וובר: בימים האלה מתנהל דיון בגרמניה בנושא של תקצוב ל-2019.

אבי וובר: רק להסביר לך שיש עולמות אחרים ומחשבות אחרות.

אבי וובר: ממשלת גרמניה כרגע בויכוח פנימי מאוד קשה אם היא הולכת להכפיל או לשלש את התקציב.

אבי וובר: זאת אומרת בדיון שם יש ויכוח גדול מאוד אם הם הולכים לתת לטובת הפרויקט המשותף עם ישראל 2.5 מיליון אירו או 3.5 מיליון אירו ויש להם ויכוחים פנימיים בין אופוזיציה לקואליציה מי ייתן יותר ומי יוצא את הכותרת.

אבי וובר: זה העולם שאנחנו חיים איתו עם גרמניה.

אבי וובר: אם אנחנו לא נמצא בחודשים - -

יואל חסון: כל אחד שם רוצה להראות שהוא נותן יותר.

אבי וובר: נכון.

אבי וובר: מתוך, דרך אגב, לא מאהבת ישראל.

אבי וובר: אמרה את זה חברת הכנסת עליזה לביא יפה מאוד – אנשים עוברים פה תהליכים מאוד חשובים שמאוד בונים אותם, משני הצדדים.

אבי וובר: זה תהליך שהוא לא רק קל לנו להסתכל על זה בעיניים ישראליות אבל יש פה עניין של הדדיות, יש פה עניין של צמיחה והתפתחות של צעירים משני הצדדים.

אבי וובר: ויש אנשים שלהם הדבר הזה חשוב.

אבי וובר: מה שאני רוצה להגיד במשפט קצר: לא נמצא פתרון לסיפור הזה בכמה חודשים הקרובים – נפל הפרויקט, זה הכל.

אבי וובר: כי אנשים לא יביאו פה כסף מהבית ומדובר פה בכמה גרושים.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני אשמח לשמוע את נציגי המבקר לנושא הזה ספציפית ובכלל.

יוסי פרוכטר: שלום.

יוסי פרוכטר: אנחנו עשינו דוחות בענייני דיפלומטיה ציבורית אבל לא התייחסנו ספציפית לנושא של הרשות אלא התייחסנו באופן כללי יותר לגבי משלחות.

יואל חסון: יכול להיות שבקרוב תצטרכו.

יוסי פרוכטר: יכול להיות.

יוסי פרוכטר: אנחנו תמיד מוכנים לעשות מה שיוטל עלינו.

יוסי פרוכטר: אבל אני כן רוצה להגיד שאנחנו כן בדוחות שלנו לאורך השנים, אני חוזר על מה שכבר נאמר, והיושב ראש אמר שלא נחפור בזה יותר מדיי, אבל באמת אנחנו כן מציגים איזה מגמה של החלשות של המשרד.

יוסי פרוכטר: אני המבקר אבל אני עומד כאן לצד המשרד במובן הזה שאנחנו כן רואים החלשות.

יוסי פרוכטר: אנחנו לא נכנסנו להפסקת התקציב הזה אבל אני גם רוצה להגיד גם לגבי רזרבות שיש המון פרויקטים במשרד החוץ שהם מתחילים בקול תרועה רמה ואחרי זה פתאום הם מופסקים בקול ענות חלושה כי אין תקציב לזה ובאמת נשארות בהן רזרבות קטנות והן מוחזרות לאוצר.

יוסי פרוכטר: אבל את הנושא של הרשות עצמה אנחנו לא בדקנו.

יואל חסון: אוקיי.

יואל חסון: אני רוצה לשאול אותך, נציג האוצר, אם במידה ואכן בסוף השנה היו כספים שיוחזרו אליכם לא מביצוע או מהתחייבויות עתידיות, האם מבחינת

יואל חסון: כם ב-2019 תהיו מוכנים לוודא או לדאוג שהתקציב הזה יושלם ב-2019, מה שלא שולם ב-2019 מתקציב משרד החוץ?

יואל חסון: הרי אתם תחזירו להם חלק מהכסף, אחרי קיצוצים ואחרי זה, יחזרו אליהם דברים.

יואל חסון: ואם אתה תזהה, כי אתה הבעת פה עמדה, אני חושב להגיד מאוד אמיצה ומאוד אמיתית, ואמרת את האמת שזה לא יכולה להיות החלטה שהיא החלטה מקצועית באמת כשמדובר בסכום מהסוג הזה, בסכום כזה, אתה אמרת את האמת ואני שמח מאוד שאמרת את זה.

יואל חסון: יש כאן כנראה איזה משהו שהוא מעבר.

יואל חסון: אז האם אתה חושב שאם יחזרו כספים, כאלה שבטוח לא יהיה בהם שימוש, האם אתם ב-2019 תהיו מוכנים שמהכספים האלה יושלם מה שלא שולם ב-2018?

ניר אמסל: לא יוחזר כסף סתם.

ניר אמסל: כספים מוחזרים או על ידי החלטת ממשלה על החלטות רוחביות או כעודפים מחויבים שמוחזרים למשרד.

יואל חסון: יש גם אי ביצוע שלא מבצעים.

ניר אמסל: כמעט - -

יואל חסון: אבל יכול להיות שיש שם 5 מיליון, 10 מיליון.

יואל חסון: יהיה, אתה יודע שיהיה.

ניר אמסל: לא, לא, לא.

ניר אמסל: אם משרד לא יודע גם לחייב את התקציב שלו, זיו מקודם נגע בזה – אם יוצא מצב שהמשרד לא יודע גם לחייב את מאה אחוז מהתקציב שלו, את כל התקציב שלו, אז זו בעיה אחרת, זה דיון אחר לגמרי ברמה המקצועית של איך שהוא מנהל את התקציב שלו.

ניר אמסל: ואז באמת נשאלת השאלה למה הוא לא העביר את זה כבר השנה.

ניר אמסל: בעצם זה אומר שלא היה לו מה לעשות עם הכסף, זה לא המצב.

יואל חסון: כן, זה הם משתדלים לא להראות.

ניר אמסל: זה לא המצב פה.

ניר אמסל: ולכן אנחנו לא מדברים על מצב שבו כסף יחזור אלינו סתם ככה - - - אז זו שאלה תיאורטית שאני לא ממש יודע להגיב עליה.

יואל חסון: אתם רוצים להגיד עוד משהו?

אברהם נגוסה: אני אולי רוצה לשאול – האם בחוק של הרשות לא כתוב את סכום התקציב השנתי.

נפתלי דרעי: לא כתוב סכום כתוב - -

אברהם נגוסה: אולי זאת הבעיה.

זיו נבו קולמן: רק לצורך הפרוטוקול, כי זה עלה פה כמה פעמים – הנושא של הקמת רשות חדשה ייעודית מול הגרמנים זו דרישה של הגרמנים והיא לחלוטין אצלנו עוד לא התגבשה דעה חד משמעית.

זיו נבו קולמן: אנחנו היינו בפגישה הזאת.

זיו נבו קולמן: זה עלה במפגש של השר בנט עם המקבילה הגרמנייה שלו.

זיו נבו קולמן: הגרמנים, מתוך רצון להראות את החשיבות של הקשרים עם ישראל רוצים רשות או איזשהו גוף ייעודי ואנחנו לא בהכרח רואים את זה בצורה כזאת.

זיו נבו קולמן: כלומר, להציג את זה בצורה של לא מצליחים לתקצב אותנו וכבר רצים להקים משהו חדש מול גרמנים, אנחנו ממש לא שם.

קריאה: אבל זה הכיוון, זה משם מגיע.

יואל חסון: לא נפתח כרגע דיון על זה.

נפתלי דרעי: לא לפתוח אבל רק להעמיד דברים.

נפתלי דרעי: המודל שהממשלה הגרמנית הציעה להקים משרד משותף הוא בנוי על הדדיות של 50%, 50% בתקציב.

נפתלי דרעי: אני לא יודע אם בצד שלנו מי שקיבל את ההצעה מבין את כל המשמעויות הרוחביות של הדבר הזה.

נפתלי דרעי: הם כל השנים, בכל דיון שיש איתם כל שנה על הפרוטוקול של המשלחות הם מלינים על זה שהם שמים 2.5 מיליון אירו ואנחנו שמים אפס בקשרים עם גרמניה כי הם מממנים את הכל.

נפתלי דרעי: הרצון שלהם להקים משרד משותף זה לגרור את מדינת ישראל לשים חצי מהתקציב.

נפתלי דרעי: זה פשוט מאוד.

עליזה לביא: אבל זה גם עניין של חוסר רצינות.

עליזה לביא: הם שנים רואים אותנו שאנחנו פה מג'עג'עים בין משרדים, עוד פעם מגיעים מנכ"ל משרד החינוך, אנחנו מביאים עוד איזה - - - הם רואים את חוסר הרצינות של ישראל לאורך השנים, במיוחד ב-10 שנים האחרונות וזאת התוצאה.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: אני רוצה להתכנס לסיכום.

יואל חסון: אני חייב לומר לכם משהו – אני חושב שאני נחשב מהח"כים שתומכים במשרד החוץ, משתתפים ושמחים על פעילות משרד החוץ אם זה בעולם ואם זה בארץ - -

קריאה: שגם מכירים.

יואל חסון: וגם מכיר את הפעילות של משרד החוץ.

יואל חסון: אני לא מזלזל, לא באתגרים של משרד החוץ ולא במשימות של משרד החוץ ואני גם מודע לבעיות שיש למשרד החוץ בעיקר בשלוש-ארבע שנים האחרונות, אבל לא רק.

יואל חסון: אבל אני חייב לומר משהו, באמת, כל הדיון הזה אתם יודעים מה יש לי בראש, מה מוקרן לי בראש?

יואל חסון: האירוע המפונפן שמשרד החוץ עשה שהועברה השגרירות לירושלים.

יואל חסון: אירוע שהשתתפתי בו גם, כל צמרת המדינה השתתפה בו.

יואל חסון: אירוע שכנראה עלה כמה מאות אלפי שקלים.

יואל חסון: כנראה.

יואל חסון: ואני באמת אומר, אני לא נגד אירועים ואני חושב שאירועים זה דבר חשוב, אני חושב שזה חלק מהעניין.

יואל חסון: אני חושב אם אולי היה שווה לוותר על האירוע המפונפן הזה ובתמורה היו יוצאות השנה 10, 20, 30 משלחות.

יואל חסון: אני לא אלך עכשיו ודווקא אחפש עוד כל מיני אירועים, אחפש את משרד החוץ ואתחיל להגיד להם איזה אירועים היה פחות כדאי לעשות או פחות חשוב לעשות בתמורה שימצאו את החצי מיליון, שגם לא מספיקים, אבל לפחות המינימום כדי שהמועצה תמשיך לתפקד.

יואל חסון: אני אומר בצורה מאוד מאוד ברורה – הוועדה לביקורת המדינה לא מקבלת את העובדה שמשרד החוץ קיבל החלטה לא לתקצב את הרשות, נקודה.

יואל חסון: זאת החלטה לא מקובלת, זו החלטה שבעינינו מנוגדת לרוח החוק ומנוגדת למטרות שהכנסת קבעה בעצם חקיקת החוק הזה.

יואל חסון: האמירה של מנכ"ל משרד החוץ גם אליי באופן אישי וגם כאן האמירה באופן פומבי שהוא החליט לא לתקצב את הרשות הזאת זאת אמירה שלא מקובלת על הוועדה לענייני ביקורת המדינה ועל חברי הכנסת.

יואל חסון: זו בעיניי גם אמירה שהיא מנסה להפיל על כתפי הרשות.

יואל חסון: ואתם יודעים מה, לא רק על כתפי הרשות, אני רואה בזה גם גורם לחץ עלינו, חברי הכנסת, בעיניי לחץ לא ראוי ולא תקין כדי שכאילו נתייחס יותר או נתייחס פחות לקיצוצים ולפעילות ולבעיות שיש בתוך משרד החוץ.

יואל חסון: וזה בעיניי לחץ לא ראוי, לא מקובל, שפוגע באינטרס ציבורי רחב וחשוב.

יואל חסון: אני מתכוון בימים הקרובים לעקוב מאוד מאוד מקרוב אחרי סוף השנה של משרד החוץ מבחינה תקציבית.

יואל חסון: אני מבקש ממשרד החוץ להעביר לוועדה, ואולי אני אבחר בעוד דרכים לקבל את המידע הזה, לקבל את כל רשימת הארגונים או רשויות דומות או שיתופי פעולה דומים כאלה שגם העברתם אליהם כספים וגם כאלה שהחלטתם להעביר להם אפס תקציב.

יואל חסון: האם יש עוד אח ורע לדוגמה הזאת.

יואל חסון: אני רוצה לדעת, לקבל דוח מסודר גם לוועדה וגם אליי כחבר כנסת.

יואל חסון: אני מתכוון גם לפנות ליושב ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני, ולקבל ממנו מידע לגבי בקשות תקציביות ודרישות תקציביות של סוף שנה שמגיעות ממשרד החוץ.

יואל חסון: אני מבחינתי, ואני אומר את זה גם כמרכז האופוזיציה – האופוזיציה תתנגד לכל בקשה תקציבית של משרד החוץ שתגיע בסוף השנה כל עוד המשרד ימשיך בהתעקשותו לא להעביר תקציב לרשות בשנת 2018.

יואל חסון: אני מתכוון לעקוב מקרוב לגבי כל התקציבים, הבקשות התקציביות שיגיעו בהקשר של משרד החוץ לוועדת הכספים בתקופה הקרובה.

יואל חסון: יש כבר תקציב אבל יש תיקונים ובקשות ושינויים ואנחנו מכירים את כל הדברים האלה.

יואל חסון: ההחלטה של מנכ"ל משרד החוץ שבה הוא קובע שזאת לא חלק מפעילות הליבה של משרד החוץ זו החלטה שהיא בעיניי לא מקובלת.

יואל חסון: ואני מבקש גם להעביר לוועדה לביקורת המדינה, אליי ואל חברי הוועדה, מה כן בתכניות הליבה.

יואל חסון: הכנסת צריכה לדעת מה כן בתכניות הליבה.

יואל חסון: יכול להיות שבאמת אני אראה מה כן בתכניות הליבה ואני אגיד, וואלה, שכנעת אותי, בסדר גמור.

יואל חסון: אבל מה כן בתכניות הליבה ולמה סדרי העדיפויות התקציביות כן בתכנית הליבה ואז נלמד ונדע.

יואל חסון: כי אם באמת בכל תכניות הליבה לא מצליחים לפנות סכום כסף כזה למטרה הזאת ומוכנים עד כדי לרסק מפעל ציבורי כל כך חשוב ועד כדי זה לעמוד מול הכנסת שחוקקה חוק ואמרה את דברה.

יואל חסון: אתם מוכנים, משרד החוץ, להיכנס למאבק פרונטאלי עם הכנסת על חצי מיליון שקלים.

יואל חסון: מעניין.

יואל חסון: כנראה באמת תכניות הליבה שלכם הן כל כך חשובות ואני רוצה לדעת מה הן.

יואל חסון: מעניין אותי לדעת מה הן, לי ולחברי הכנסת לדעת מה הן, ואנחנו נדע כל שקל.

יואל חסון: לגבי 2019 – אני רוצה לשאול את נציגת משרד החינוך, האם אתם ערוכים לתת לפחות את התקציב שנתתם ב-18' גם ב-2019?

לבנת גבריאלוב: כן, אנחנו מתחייבים על חצי מיליון.

יואל חסון: גם ב-2019.

יואל חסון: משרד החוץ לגבי 2019?

זיו נבו קולמן: לצערי לא נוכל.

יואל חסון: התשובה היא שלילית.

יואל חסון: הבנתי.

יואל חסון: אוקיי, אז אנחנו שמענו את עמדת משרד החוץ שלא מוכן גם ב-2019 להעביר את חלקו אבל משרד החינוך מתחייב להעביר את חלקו, לפחות חצי מיליון שקל.

יואל חסון: אני חושב, וכאן אני אומר אמירה חיובית למשרד החינוך, שאני קודם כל מצד אחד שמח לשמוע שמשרד החינוך ממשיך ודבק בלתקצב את הרשות וזה חשוב.

יואל חסון: אני חושב שלאור מה ששמעתם כאן והמציאות הזאת, וגם שאתם יודעים שבסוף המטרות החינוכיות פה הן נעלות וחשובות, אני מבקש ממשרד החינוך, ואני גם אשוחח עם הגורמים הרלוונטיים, אני מבקש רק שהמסר יועבר שמשרד החינוך ישקול להגדיל את התקציב מצידו ב-2019.

יואל חסון: אני חושב שיש באפשרות משרד החינוך לעשות את זה כדי שעבודת הרשות תתקיים ותתקיים בצורה טובה יותר ומיטבית יותר.

יואל חסון: ושלא תטעו, זה לא אומר שבגלל שאתם תקציבו אנחנו חברי הכנסת נוותר למשרד החוץ.

יואל חסון: זה ממש לא יקרה, אנחנו לא מתכוונים לעשות את זה.

יואל חסון: ולסיכום, אני מתכוון לעדכן יושבת ראש הוועדה, שלי יחימוביץ', בדיון הזה.

יואל חסון: ממש בימים הקרובים נעשה מספר פעולות שנראה אם אפשר לשנות את המציאות.

יואל חסון: במידה והמציאות לא תשתנה והרשות תמשיך להיות במצב הבלתי אפשרי הזה שפוגע פגיעה אנושה בפעילות שלה, בהתייעצות עם מבקר המדינה, התייעצות עם יושבת ראש הוועדה שהיא קובעת בסופו של דבר יחד איתו, לשקול להפעיל את סעיף 21 לחוק מבקר המדינה ולהטיל על מבקר המדינה לעשות דוח מיוחד על הנושא הזה ועל תפקוד המשרדים הרלוונטיים ועל ביצוע או אי ביצוע החוק לפי רוח המחוקק.

יואל חסון: אני מקווה מאוד שרוח הדברים שהייתה כאן בוועדה תועבר הלאה.

יואל חסון: אני מתכוון גם להעביר בעצמי, אני מתכוון שאתם תעבירו את זה.

יואל חסון: אני חושב שניתן לפתור את הבעיה.

יואל חסון: אני מציע לכולכם לחזור הביתה, להתייעץ שוב, לחשוב ולאפשר את המשך הפעילות החשובה של המועצה.

יואל חסון: תודה רבה לכל המשתתפים בדיון.