ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 187, 2018-09-04 11:00

אורי מקלב: בוקר טוב, היום יום שלישי, 4.9.18, כ"ד באלול התשע"ח.

אורי מקלב: היום אנחנו מקיימים סיור באוניברסיטת אריאל.

אורי מקלב: מטרת הסיור היא ביקור בתוך מרכז המאיצים ושימושי קרינה שקיים כאן באוניברסיטה.

אורי מקלב: מכאן ואילך אנחנו באמת יכולים להתחיל באופן רשמי.

אורי מקלב: רק במשפט פתיחה אחד.

אורי מקלב: אנחנו שמחים לקיים את הסיור הזה, זה סיור שאנחנו רצינו והייתה מחשבתנו לקיים אותו מתוך הערכה ומתוך היכרות ושיתוף הפעולה שיש לוועדה עם האוניברסיטה ומתוך היכרות, שהיא אולי חיצונית, בהתפתחות של האוניברסיטה, בשם הטוב שהיא קנתה לעצמה, בדגש שהיא אוניברסיטה שמקבלת לגיטימציה, שזה לא קל, ושאנחנו שותפים ללגיטימציה שלה.

אורי מקלב: אני חושב שיש חשיבות מעבר לאוניברסיטה גם בסופו של דבר למיקום של האוניברסיטה.

אורי מקלב: רמת הלימודים שיש פה, שביעות הרצון של לסטודנטים, בדגש על מחקר ושיתופי פעולה, שזה קרוב ללבנו, הנושא של מחקר, ואנחנו יודעים שזה לא קל, בימים אלה בכלל ולהתחיל מחדש כאוניברסיטה, להתחיל מ-א', לבנות נדבך אחר נדבך.

אורי מקלב: באמת מלוא ההערכה, מלוא ההכרה ואנחנו רוצים, גאים ורואים זכות להיות שותפים אפילו במשהו בחלקכם, להיות חלק מהעניין הזה, כוועדת כנסת, ועדת המדע והטכנולוגיה, שהיא גם אחראית על הפיקוח והיא גם קרובה לכך וזה על שולחנה, כל הנושא של האקדמיה והאוניברסיטאות בחלק הזה, בוודאי של המחקרים והפיתוח.

אורי מקלב: היום זה לא רק מחקר ופיתוח, זה גם הנושא של לימודים שקשורים, שקרובים ללבנו.

אורי מקלב: אני אתן דוגמה, למשל לימודי הסייבר שאנחנו מנסים היום להעלות את המודעות ולדחוף קדימה את הלימודים.

אורי מקלב: כמה שנים, אני לא זוכר, נדמה לי ששמעתי מכם, אני תוהה אם אני לומד משפת הגוף שלכם, אתם משלבים את זה בתוך מדעי המחשב?

פרופ' אלברט פנחסוב: כן.

אורי מקלב: בתוך לימודי המחשב, שזה ייחודי לכם, בתוך לימודי התואר במחשבים, שאתם מכניסים, זה נקרא קורס או הרבה יותר מקורס, סוג של לימודים שאתם משלבים את זה בתוך התואר.

אורי מקלב: דהיינו אדם שיוצא מפה עם תואר במחשבים לא צריך לעבור עוד הכשרה של סייבר, אלא זה מוטמע בתוך הלימודים שלו?

אורי מקלב: אני אמרתי את זה נכון?

קריאה: הסייבר, כן.

אורי מקלב: אז סימן שאני מקשיב למה שאני שומע אצלכם ואני מטמיע את זה.

אורי מקלב: אני ציינתי את זה, אני גם מכרתי את זה הלאה.

אורי מקלב: דרך אגב, אני חושב שאנחנו צריכים בעניין הזה לעשות עוד פעולה משותפת.

אורי מקלב: יש חוסר מודעות בהכרה ובאופק ההעסקה של סייבר, בצורך בסייבר, מכל הבחינות, גם מבחינה ערכית, זה משהו בעל חשיבות לאומית.

אורי מקלב: זה יכול להיות גם אופק של העסקה ופרנסה טובה, דהיינו היום גם משרדי ממשלה, דמיינו לעצמכם שאנחנו יושבים בשולחן של ועדת המדע והטכנולוגיה וממשל זמין, שאחראי לזה, לא משנה, הגוף שאחראי בממשלה על העסקה, או הנציבות שמסכימה לשכר ולדירוג, משרד ממשלתי מכובד מאוד לא ידע שהוא יכול להעסיק עובדים ברמה טובה מאוד, בשכר הוגן, שהוא יכול להתחרות בשוק החופשי.

אורי מקלב: לדוגמה, 200 שקל לשעה שהמדינה תשלם, לא לבכיר בסייבר, למיישם סייבר, תפקיד שהוא שוטף.

אורי מקלב: מיישם סייבר, שהוא מקבל את ההוראות ויכול להיות ברמה טובה מאוד, וזה חוסר מודעות.

אורי מקלב: יש עוד עניין.

אורי מקלב: הוועדה רואה שיש לה חלק בזה שכל הנושא של הטמעה של הסייבר, למשל, הוא צריך להיות מובנה כבר בפיתוח, גם בגופים הפרטיים, גם בחברות.

אורי מקלב: אז חברות מסחריות יודעות לעשות את זה, אבל אנחנו מדברים גם על אנשים שיש להם עסקים קטנים.

אורי מקלב: היום כל מדינת ישראל חשופה לסייבר, הם לא בוחלים בשום דבר.

אורי מקלב: עמותת חסד, עמותה וולונטרית, עמותות, לא רק צפויים, הם מותקפים בגלל שהשם ישראל נמצא.

אורי מקלב: הם מאכילים אנשים או גם לא, לא משנה מה, כולם יעד.

אורי מקלב: זה חלק ממה שאני רואה כאן וודאי הנושא של מחקר, שאתם עסוקים בו.

אורי מקלב: אנחנו באנו מתוך הערכה ושיתוף פעולה, ומתוך הוקרה שיש לוועדה אנחנו מקיימים את הסיור הזה.

אורי מקלב: אני רוצה לציין כאן את איילת, יש אצלנו משהו חדשני, בשמחה, איילת, זו הישיבה הראשונה שהיא משתתפת בה כמנהלת הוועדה.

אורי מקלב: היא זכתה במכרז, אחרי שהרבה שנים היא בוועדה.

אורי מקלב: זה לא דבר מובן מאליו, זו התמודדות לא קלה, היא הגיעה לשלב הסיום וזכתה בזה מתוך המקצועיות הרבה, המסירות הרבה, האנושיות, כל הדברים ביחד, אז אנחנו מברכים.

אורי מקלב: את תזכרי את זה תמיד, את הישיבה הראשונה, נכון?

אורי מקלב: אני אזכור גם כשתזמיני אותי אם ירצה ה' לפרישה, בעוד 20 שנה, נכון?

אורי מקלב: פחות או יותר.

אורי מקלב: אז תזמיני אותי, אני אזכור את הישיבה הראשונה שהייתה פה.

אורי מקלב: בעצם מבחינתנו זו גם תחילת הפעילות של מושב החורף שלנו, זה אומר שהיינו בפגרה, היינו לפני זה בדיונים וזו בעצם הישיבה הראשונה.

אורי מקלב: זה אומר שיש המשכיות, זה מסמל לנו את ההמשכיות ואנחנו מתכוננים כאן להמשיך במושב החורף ואנחנו נמשיך לשתף פעולה מתוך הערכה והוקרה למוסד החשוב שלכם, שעומד בכל הקריטריונים ברמה המקצועית.

אורי מקלב: אני אגיד לכם משהו, אתם על שולחן הכנסת.

אורי מקלב: מנסים לתת לזה משהו פוליטי ואני יודע שבסופו של דבר האוניברסיטה רואה את עצמה משוחררת מהכול.

אורי מקלב: ואני גם נמצא כאן, בסופו זה מקום אקדמי של לימודים, שזו הכוונה שלו והחשיבות היא שבכל מקום בארץ ישראל אפשר לקיים.

אורי מקלב: אני רואה בזה, גם בפני הציבור שאני מייצג, שלא מחריגים משהו.

אורי מקלב: אנחנו סובלים כל היום מהחרגות וממיתוג.

אורי מקלב: אני רואה את זה גם כן, צריך לעבוד, ילד בישראל הוא ילד בישראל, מי שלומד הוא לומד, הנושא של התיוג, הנושא של ההחרגות, אלה דברים שאנחנו צריכים להילחם בהם ואני גם בחלק הזה שותף איתכם.

אורי מקלב: אלה דברי הפתיחה שלי.

אלברט פנחסוב: תודה רבה לך.

אלברט פנחסוב: פרופ' זיניגרד הוא הרקטור שלנו.

אלברט פנחסוב: אז גם הרקטור הצטרף אלינו ואני מציע, פרופ' זיניגרד, שאתה תפתח.

אורי מקלב: אבל לפני זה, ברשותך, איזה היכרות ככה קטנטונת

אלברט פנחסוב: אנחנו נתחיל מההיכרות ואז אנחנו נבקש מהרקטור לפתוח.

אורי מקלב: אומרים שאנשי ירושלים לא היו יושבים לסעודה לפני שהיו מכירים.

אורי מקלב: ככה כתוב - - -

מיכאל זיניגרד: אפילו שלא למדנו את זה אנחנו עושים בדיוק אותו דבר.

אורי מקלב: כן, מדרש, שאנשי ירושלים לא היו יושבים לסעודה בלי שהיו מכירים עם מי הם יושבים.

אלברט פנחסוב: נתחיל מההיכרות.

משה עינת: שמי משה עינת, אני חבר סגל במחלקה להנדסת חשמל ואלקטרוניקה.

משה עינת: יש לי קבוצת מחקר שבהמשך אני אציג אותה ואת מה שהיא עושה.

משה עינת: אני פה מאוקטובר 2002, זה די הרבה שנים, ומאז אני חלק ממרכז המאיצים.

משה עינת: בהמשך נראה את עבודות המחקר של הקבוצה שלי.

איציק שי: אני איציק שי, ראש החוג לארכיאולוגיה וראש המכון לארכיאולוגיה וסגן דיקן למחקר ופיתוח.

יחיאל ושדי: יחיאל ושדי, אני מנהל את מרכז המאיצים.

אלברט פנחסוב: שמי אלברט פנחסוב, אני סגן הנשיא ודיקן המחקר לפיתוח.

אלברט פנחסוב: אני הייתי ראש המחלקה לביולוגיה מולקולרית וביחד עם יאיר שפירא אני הקמתי מחלקה לקדם רפואה ואני גם חבר בוועדה לתכנון והקמת בית הספר לרפואה, ופה באוניברסיטה אני אחראי על הפעילות המחקרית.

אורי מקלב: שמעתי שמישהו לחש, בשביל הפרוטוקול, פרופ' פנחסוב.

מיכאל זיניגרד: פשוט אנחנו רוצים להפגין עד כמה אנחנו צנועים.

אהרון פרידמן: פרופ' אהרון פרידמן, כיום אני ראש המרכז למאיצים.

אהרון פרידמן: אני הגעתי לארץ לפני חמש שנים וחצי, אחרי שהייתי 30 שנה בארצות הברית.

אהרון פרידמן: דיברת על סייבר, בין השאר הייתה לי שם גם חברת סייבר שנמכרה לג'נרל דינמיקס.

אהרון פרידמן: ואם מדברים על סייבר אז החברה שלי, למעשה עד היום כל התקשורת האלחוטית של משרד ההגנה האמריקאי משתמש בטכנולוגיה שלנו.

אהרון פרידמן: כאן הגעתי ועזרתי להחיות את מרכז המאיצים שהיום קיבל בחזרה מעמד של מרכז ידע.

אהרון פרידמן: זה של משרד המדע, יש חמישה מרכזי ידע ארציים ואנחנו אחד מהם.

מיכאל זיניגרד: מיכאל זיניגרד, אני הרקטור של האוניברסיטה, אני פרופסור לחומרים ולכימיה פיזיקלית בטמפרטורות גבוהות.

מיכאל זיניגרד: כאן אני הגעתי למצב שאין כבר מישהו שיכול להגיד שקיבל אותי, למרות שבמוסד יש עוד כמה כאלה, אני כאן מ-93' והגעתי לכאן כשהיו 100 סטודנטים במכללה קטנה, מתוכם היו 30 בערך שלנו ו-70 של בר אילן והקבוצה הראשונה שלנו היו אצלי בהנדסת כימיה.

מיכאל זיניגרד: היו שתי מחלקות, הנדסת כימיה וחשמל ואלקטרוניקה, בהנדסת כימיה היו שלושה סטודנטים, אחת, אילנית מצוינים, שאני זוכר אותה, הייתה שלנו - - -

קריאה: אילנית מצוינים?

מיכאל זיניגרד: אילנית ושם המשפחה מצוינים.

מיכאל זיניגרד: אתה לא מכיר את השם מצוינים, זה אומר שאתה חדש, בגלל שאריאל מצוינים, דוד שלה, עבד אצלנו הרבה שנים.

אורי מקלב: מצוינים נמצאים פה.

מיכאל זיניגרד: ושניים היו מבר אילן, זו הייתה הקבוצה.

מיכאל זיניגרד: בגלל שהמוסדות הרשמיים הממשלתיים אמרו לנו ש'אנחנו לא נמשיך לתת לכם אישור למחלקה הזו אם במחלקה לא יהיו לפחות עשרה סטודנטים', לא שלושה, אלא עשרה, אז אחרי שנה אנחנו דיווחנו שיש לנו כבר שבעה, אבל זה לא היו שבעה בשנה ראשונה, אנחנו הגענו בשלוש שנים לעשרה סטודנטים סך הכול.

מיכאל זיניגרד: אז ב-96' בערך אני הקמתי כאן מעבדה, זו הייתה מעבדה ראשונה מחקרית, אז הכנס הראשון בינלאומי אני הייתי והמאמר הראשון היה כאן, בגלל שהמחקר היה רק בנקודה התחלתית.

מיכאל זיניגרד: אחר כך הקמתי מרכז לחקר חומרים, שהיום הוא מאוד מוצלח, חבר'ה שכבר שנה השתתפו בכנסים שלנו.

מיכאל זיניגרד: השתתפתי בהקמת הפקולטה למדעי הטבע, הייתי הדיקן הראשון של הפקולטה למדעי הטבע וביחד עם שמואל שחם היינו שני חברי הסגל הראשונים במוסד הזה.

מיכאל זיניגרד: אז זו ההיסטוריה.

מיכאל זיניגרד: אני צריך קצת להשוויץ כי בזמן האחרון קשה לי להשוויץ במשהו, אז אני מדבר על זה.

יגור דיונין: יגור דיונין, אני חבר בהנדסת חשמל, עובד במרכז מאיצים על פיתוח ושימוש ושיפור מאיצים, גם עובד בשיתוף פעולה עם נחל שורק, בפרויקט 'שרף' שלהם שם.

אורי מקלב: כמה שנים אתה כאן?

יגור דיונין: פה ארבע שנים.

קריאה: יגור דיונין סיים באוניברסיטת תל אביב דוקטורט, עשה פוסט דוקטורט ב-UCLA בתחום הזה של מאיצים והוא תכנן את המאיץ המתקדם ביותר.

אורי מקלב: מה שיתוף הפעולה שיש לנו, איפה נמצא המאיץ הראשי, בצרפת?

אהרון פרידמן: לא, שיתוף הפעולה למאיץ הספציפי שאני אציג זה עם UCLA כאשר גם לאיטלקים, ל-NFM, שזה מכון וייצמן האיטלקי, יש גם חלק בזה, למעשה הם עשו חלק מהעיצוב.

אורי מקלב: אנחנו שותפים למחקר הבינלאומי, יש לנו מעמד מקצועי מכובד.

אהרון פרידמן: בהחלט.

אהרון פרידמן: הם רוצים עכשיו לבוא לפה, זה עבודה בעיקר של אריאל, שיציג את עצמו עוד מעט, שהחבר'ה מ-UCLA רוצים לבוא לפה ולעשות ניסיונות על המאיץ שלנו, כי המאיץ שלנו הוא ייחודי.

מיכאל זיניגרד: זה אחת מהאלטרנטיבות של האנשים שמשתתפים בפעילות המאיץ בצרפת.

מיכאל זיניגרד: זה באמת נכון, אני לא יודע אם היום, מיליון דולר בערך השקיעה המדינה כל שנה במאיץ בצרפת.

אורי מקלב: להיות שותפה.

מיכאל זיניגרד: כן, ואנחנו עכשיו כאן, זה לא בדיוק אותו סוג של מאיץ, אבל זה - - -

קריאה: איזה מיליון דולר?

קריאה: יותר מפי עשרה.

אהרון פרידמן: לא, הוא מדבר על צרפת, לא על CERN.

מיכאל זיניגרד: אני מדבר על המאיץ הספציפי שהוא בגרנובל.

אורי מקלב: אבל אני חושב שהמשקל שלנו, ככה הוצג בפני הוועדה, היה דיווח, הוא הרבה יותר מהשקעה כספית.

אורי מקלב: כלומר המשקל הסגולי הוא יותר בהערכה שאנחנו מקבלים, שם ממש הביאו לנו מבחינה בינלאומית, יחסי החוץ שלנו, שמה אנחנו מקבלים מעמד חזק על אף שאולי אצל אחרים זה לא דבר שמובן מאליו, אנחנו צריכים לדעת שבאירופה אנחנו נלחמים בכלל על המעמד שלנו ויש לנו שם מעמד חזק, המדעי והמקצועי.

אהרון פרידמן: אם מדברים על מעמד, אז למשל ליגור יש מחקר משותף עם נחל שורק שמפתחים את ה'שרף', ה'שרף' נעשה בפיתוח בשיתוף פעולה עם הוועדה לאנרגיה אטומית הצרפתית.

אהרון פרידמן: כבר הוועדה לאנרגיה אטומית הצרפתית אמרה שהרכיב שהם מפתחים, כשזה ייגמר הם רוצים להשתמש ברכיב הזה גם במאיץ שהם בונים.

אורי מקלב: אחרי כן נגיע גם למה הייחודיות שיש פה במאיץ שלכם?

אורי מקלב: אני בכל אופן עם הארץ, אבל קצת להבין מה הייחודיות שיש פה.

אהרון פרידמן: בהחלט.

אריאל נעוס: אני אריאל נעוס, חבר סגל במחלקה לפיזיקה, גם באתי לפה להיות חלק ממרכז המאיצים ויש לי מעבדה ל - - - במחלקה לפיזיקה.

אהרון פרידמן: גם הוא עשה פוסט דוק ב-UCLA והוא למעשה בנה את המאיץ.

אהרון פרידמן: אותו מאיץ שיגור תכנן והתחיל, עשה את כל ההזמנות וכל זה, אריאל למעשה בנה אותו.

אורי מקלב: זה אריאל מאוניברסיטת אריאל.

אורי מקלב: אתמול לקראת סוף השנה פורסם שהשם הכי נפוץ אצל בנים בארץ זה אריאל, תמר אצל הבנות.

דני חרדון: דני חרדון, מנהל רשות המחקר וראש מינהל טכנולוגיות והנדסה, בעצם אחראי על כל התשתיות הטכנולוגיות וההנדסיות.

דני חרדון: אני הגעתי לכאן ב-2005 אחרי שעשיתי קריירה בצבא, בחיל מודיעין, הייתי מנהל המאיץ ולמעשה התחלנו להקים את מרכזי המחקר.

דני חרדון: אחרי שפרופ' זיניגרד הקים בשנת 93' אז אחד הבאים זה היה בשנת 2007, הקמנו את המרכז ל- homeland and securityומרכז למערכות אנרגיה משולבות.

דני חרדון: קידמנו הרבה שיתופי פעולה מול משרד הביטחון, מפא"ת, זה היה אחד הגורמים שמממנים את המחקרים באוניברסיטה והיום אני אחראי גם על התשתיות המעבדתיות למחקר, להוראה, לנושא של ההצטיידות.

מיכאל זיניגרד: כשדיברת על מרכז הסייבר מי שבעצם הקים את מרכז הסייבר זה - - -

אורי מקלב: אתה בקשר עם רשות הסייבר?

אורי מקלב: מערכת הלימודים שלכם, זה אתם יצרתם?

דני חרדון: אני אגיד, מרכז הסייבר הוקם לפני כארבע שנים כמרכז לטכנולוגיות סייבר, היום זה מרכז לחדשנות בסייבר.

דני חרדון: תמיד כשאנחנו מקימים מרכז יש לו רגל אחת אקדמית, בעצם זה שפרופ' זיניגרד אחראי על האקדמיה, יש מסלול של תואר ראשון במדעי המחשב עם מסלול השתלמות בסייבר ובעצם יש - - -

אורי מקלב: אבל יש ממשק עם החלק הממשלתי?

אורי מקלב: לא בתכנים של הלימודים אלא בהכוונה של ה - - -

דני חרדון: רשות הסייבר הלאומית.

דני חרדון: אנחנו, לצערנו, עד היום לא אחד מהמרכזים שלהם, אבל השנה הזו אנחנו מתחילים את שיתוף הפעולה מולם.

דני חרדון: אנחנו כרגע בטיוטת חוזה להקים במימון שלהם מרכז לסייבר שיגדל את הדור הבא של המדענים, יגדל את הדור הבא של החוקרים ויאפשר לנו לקדם את הסייבר באוניברסיטה באריאל.

אורי מקלב: חשוב מאוד.

דני חרדון: אנחנו כרגע בשלבים, לא מתקדמים, אבל בשלבים של משא ומתן על החוזה.

אורי מקלב: אם אנחנו נוכל לתרום בעניין הזה אנחנו נשמח.

דני חרדון: בשמחה.

מיכאל זיניגרד: סליחה, אני פשוט רוצה את פרופ' שחם, הוא הקים פקולטה להנדסה וזה בדיוק מה שאמרתי, זה חבר הסגל בין הראשונים.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם, רק היכרות, בעצם למדנו כאן את האנשים, אבל גם מה עומד מאחורי זה.

אורי מקלב: הספקנו מה שנקרא על רגל אחת לשמוע במה האוניברסיטה פועלת ועוסקת.

שמואל שחם: שמי שמואל שחם.

שמואל שחם: כמו שהרקטור אמר, אני באוניברסיטה משנת 92', הקמתי את המחלקה הראשונה שלא במסגרת בר אילן, לפני כן היינו שלוחה של בר אילן, והייתי ראש המחלקה שנים רבות, דיקן הפקולטה להנדסה 14 שנים ובתשע השנים האחרונות אני דיקן הסטודנטים.

משה עינת: הוא קלט אותי.

שמואל שחם: ועוד הרבה חברים אחרים.

שמואל שחם: במקביל, עד לפני שלוש שנים - - -

מיכאל זיניגרד: כל ההנהלה של הפקולטה שלכם הוא קלט.

שמואל שחם: לימדתי גם בטכניון במשך שנים רבות, עד לפני שלוש שנים.

שמואל שחם: תחום המחקר שלי זה מיקרו וננו אלקטרוניקה ופה אנחנו משתפים פעולה עם פרופ' פרבר יותר בתחומים של על מוליכוּת, אלקטרוניקה מהירה, תקשורת, תחומים שהם בחזית המדע.

אורי מקלב: למה אתה קורא ננו?

אורי מקלב: משהו מצומצם יותר?

שמואל שחם: כן, הממדים של האלקטרוניקה הולכים וקטנים כל הזמן בצורה מדהימה.

שמואל שחם: ננו, היום הטכנולוגיה בעולם עוסקת בסדר גודל של עשרה ננו, נגיד 1 חלקי 500 מקוטר שערה, סדר גודל, והקצב הולך ויורד, אם כי מגיעים די לגבול, אנחנו כבר עוסקים ממדים של מולקולות.

שמואל שחם: השאלה מה יהיה בעוד עשר שנים זו שאלה שמטרידה את כל העולם.

אורי מקלב: ובזה יש לכם ייחודיות, בחלק הזה?

שמואל שחם: אנחנו מנסים למצוא את התחומים שלנו, שבהם אנחנו יכולים לתת את הייחודיות.

אורי מקלב: יפה מאוד.

אורי מקלב: מרתק, מעניין מאוד.

אורי מקלב: אם הייתי יכול להיות סטודנט אצלך, נראה לי שאלה תחומים שהם מאוד מעניינים.

אורי מקלב: אתה אומר שזה נראה לך המקסימום, אני אומר לך שזה עוד לא המקסימום כפי שאנחנו רואים.

אורי מקלב: יופי.

אורי מקלב: זה הצוות שלי, יהודה זה העוזר, אליאך הוא הדובר של הוועדה.

אורי מקלב: הוא לא מהצוות, הוא דובר הוועדה, הוא עם יד על הלפטופ.

אלברט פנחסוב: אני חושב שבהתחלה אנחנו נשמח מאוד להציג לכם את האוניברסיטה, גם פעילות אקדמית וגם הפעילות המחקרית, את ההישגים שלנו וגם את האתגרים שלנו ואחרי זה אנחנו נתמקד בנושאים שיותר קשורים למאיץ, נבקר במעבדות ואז נדון איך אנחנו - - -

אורי מקלב: אני לרשותכם.

אלברט פנחסוב: אני מציע, מיכאל, שאתה תציג את החלק האקדמי.

מיכאל זיניגרד: אני אשתדל קצר מאוד להגיד על הנקודות איפה אתם נמצאים.

מיכאל זיניגרד: היום אנחנו אוניברסיטה.

מיכאל זיניגרד: אנחנו שינינו מין כמה פעמים.

מיכאל זיניגרד: היינו מכללה, אחר כך היינו מרכז אוניברסיטאי וחזרנו לנתיב, עכשיו אנחנו אוניברסיטה.

מיכאל זיניגרד: אנחנו כבר שנה חמישית אוניברסיטה ואמרתי שהתחלנו ממכללה קטנה, היום יש לנו קרוב ל-15,000 סטודנטים.

אורי מקלב: מה היה החוק האחרון שקיבלנו בכנסת שהיה קשור אליכם?

אהרון פרידמן: מל"ג, שמפרקים את מל"ג איו"ש והאוניברסיטה עוברת למל"ג ישראל.

אלברט פנחסוב: אנחנו עכשיו אוניברסיטה ישראלית לכל דבר.

מיכאל זיניגרד: מפברואר.

מיכאל זיניגרד: אתם יודעים שהייתה התנגדות מאוד מאוד חזקה, זה לא חדש במדינה שלנו, הייתה התנגדות מאוניברסיטת - - - נגד האוניברסיטה העברית וכל השלבים האלה ואפילו הגישו בג"צ נגדנו, רק אוניברסיטת בר אילן ברגע האחרון יצאה מזה ואנחנו קיבלנו הכשר של בג"צ.

מיכאל זיניגרד: שום אוניברסיטה אין לה תעודה כזו.

איילת חאקמיאן: אתם חברים בוור"ה או שזה עדיין לא?

מיכאל זיניגרד: לא, לא.

קריאה: זו כשרות מהדרין.

דני חרדון: זה הכשר מסוג מסוים.

מיכאל זיניגרד: זה כמעט כמו בד"צ, כמעט, ואני, כאשר דיברתי לפחות עם שני רקטורים בישיבה, אז כשאמרו 'טוב, אבל תשמעו, זה זמן עד שאתם תהיו אוניברסיטה', אמרתי 'סליחה, תראו לי את התעודה שאתם אוניברסיטה'.

מיכאל זיניגרד: אומרים שאתם אוניברסיטה, יש לנו, בבקשה, רציתם קיבלתם'.

מיכאל זיניגרד: אז אנחנו קרוב ל-15,000 סטודנטים אצלנו, אנחנו רוצים לשנות את התוכן, את ההרכב, בגלל שיש לנו היום יותר מ-11,000 סטודנטים לתואר ראשון ויש לנו כ-2,000 סטודנטים לתואר שני ויש לנו רק, 'רק' אני אומר, למרות שזה עסק כבר רציני, יותר מ-200 סטודנטים, משהו כמו 230 סטודנטים, לתואר שלישי ובוודאי שאנחנו מתכוונים לעלות.

מיכאל זיניגרד: ככה טלגרפית, הפקולטה למדעי הטבע, כמו שאמרתי - - - בכלל כשבנינו את המחלקות ואת המקצועות אז לא רצינו לעשות copy של מה שקורה באוניברסיטאות, בגלל שהיה לנו ברור שאם ילד צריך לבחור לבוא לטכניון או אלינו אז הוא יילך לטכניון, אם זה אותו דבר, אותן הדרישות.

מיכאל זיניגרד: אז אנחנו הלכנו דווקא לכיוון מדעי, כמו שאומרים.

מיכאל זיניגרד: איך אומרים בארץ?

מיכאל זיניגרד: מקצועות ריאליים.

מיכאל זיניגרד: אז מדובר כאן במדעי הטבע, בהנדסה חלקית, זה מדעי הבריאות, שזה יותר מ-50% מהסטודנטים שלנו ואנחנו מוסד שני בגודלו בארץ שיוצאים מהנדסים מהמוסד הזה אחרי הטכניון.

מיכאל זיניגרד: בפקולטה הזו הנדסת חשמל ואלקטרוניקה, הנדסת כימיה, שיש שם ביו טכנולוגיה וחומרים, יש הנדסת תעשייה וניהול, הנדסת מכונות ומכטרוניקה, וזה ייחודי גם, והנדסה אזרחית.

מיכאל זיניגרד: כשהתחלנו, אני זוכר, שמואל גם זוכר, התחלנו מכמות סטודנטים מאוד קטנה, לא קיבלנו אישור והיו כל מיני שאלות.

מיכאל זיניגרד: היום, אני כבר לא יודע אם זה לטוב או לרע, יש לנו כבר קרוב ל-500 סטודנטים רק בשנה א', זאת אומרת זה קרוב ל-2,000 סטודנטים וזה מתחיל להיות קצת בעייתי, הניהול לא פשוט.

מיכאל זיניגרד: זה הנדסה.

מיכאל זיניגרד: עכשיו מדעי הטבע.

מיכאל זיניגרד: במדעי הטבע יש גם ייחודיות של המחלקות.

מיכאל זיניגרד: אנחנו, המחלקה לכימיה והמסלולים - - -

אורי מקלב: כמה גברים וכמה נשים לומדים בתוך ה-2,000 האלה?

אלברט פנחסוב: 48% נשים ו-52% גברים.

אורי מקלב: אנחנו עובדים על הנתון הזה עוד בשלב החינוך, בכל המקצועות של פיזיקה ודברים כאלה אנחנו מנסים, יש - - -

מיכאל זיניגרד: היום פיזיקה וכימיה, שזה במדעי הטבע, פיזיקה פרופר וכימיה פרופר זה בעיה, בגלל שאין סטודנטים.

מיכאל זיניגרד: זו בעיה בכל העולם.

אורי מקלב: אבל גם כדי להשתלב בתוך התחום צריך - - -

מיכאל זיניגרד: זה לא מקרה.

מיכאל זיניגרד: כאשר אני התקבלתי לאוניברסיטה ובפיזיקה היו 40-30 אנשים מועמדים למקום אחד, המצב השתנה, הביזנס חוגג.

אורי מקלב: ואצל נשים זה עוד יותר נמוך.

אורי מקלב: כאן האחוז יחסית גבוה, אבל - - -

אהרון פרידמן: לא, אבל בהנדסה אנחנו עדיין באחוזים נמוכים.

אלברט פנחסוב: אבל בכל שנה יש מגמה של עלייה.

מיכאל זיניגרד: כן.

מיכאל זיניגרד: אז כימיה אמרתי.

מיכאל זיניגרד: ביולוגיה, אלברט אמר שהוא היה ראש המחלקה לביולוגיה.

מיכאל זיניגרד: ביולוגיה מולקולרית, זה לא ביולוגיה פרופר, ביולוגיה מולקולרית, אחר כך ביולוגיה רפואית, אחר כך על בסיס זה נוצרה המחלקה לקדם רפואה בשיתוף פעולה עם הפקולטה האחרת.

מיכאל זיניגרד: יש מתמטיקה ומדעי המחשב.

מיכאל זיניגרד: דיברו כאן על הסייבר, שזה אחד הכיוונים המאוד חזקים אצלנו במדעי המחשב.

מיכאל זיניגרד: בעצם בפקולטה למדעי הטבע יש הישגים בפקולטה עם תארים מתקדמים יותר.

מיכאל זיניגרד: יש סטודנטים לתואר שני וגם תואר שלישי ויש הרבה פוסט דוקטורנטים.

מיכאל זיניגרד: חלק מהמחלקות עברו כבר לאנגלית בסמינרים בגלל שיש - - - כשאתם תיכנסו אתם תגלו שאתם בהודו, בגלל שיש לנו הרבה סטודנטים הודים, סטודנטים לתואר שלישי ופוסט דוקטורט.

אורי מקלב: הם באים לפה במסגרת שיתוף פעולה או במסגרת של - - -

מיכאל זיניגרד: לצערנו לא הרבה סטודנטים שבאים במסגרת שיתוף פעולה ומקבלים מלגה מאותה חבילה שיש הסכם בין המדינות, אבל יש לנו פניות למנחים שלנו, לפרופסורים שלנו, שמקבלים את הפוסט דוקטורט.

אורי מקלב: דרך אגב, במאמר מוסגר, אני חושב שאחד מההישגים של הוועדה, שאנחנו הצלחנו לייצר את הפטור ממס לפוסט דוקטורנטים.

אורי מקלב: הייתה בעיה קשה מאוד, הוועדה הובילה את ה - - -

קריאה: זה הישג גדול.

אורי מקלב: את ההישג של הפטור דרך רשות המסים, אנחנו התחלנו בזה, המשכנו בזה, שיתפנו את ועדת הכספים בשיתוף הפעולה החזק שיש לי עם חבר סיעתי, אבל לא רק חבר סיעתי חבר הכנסת משה גפני, שהוא יושב ראש ועדת הכספים, הוא גם היה יושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה קודם.

אורי מקלב: בשיתוף הפעולה וההיכרות עם השטח, בכמה ישיבות, ביחד עם היועצים המשפטיים הגענו להישגים האלה שרשות המסים שמה את המקום שהיא יכולה, גם בארץ וגם בחוץ לארץ.

אורי מקלב: זה היה יכול להיות משבר בכל הנושא של הפוסט דוקטורנטים, אני חושב שהיום הגענו למנוחה ולנחלה והביטחון הזה, זו הייתה גם הוצאה, האוניברסיטאות אמרו שלא יעמדו בתשלום של זה ובאמת צפה התקופה הלא פשוטה של המחקר ושל היישום, שגם ככה הם נמצאים במשכורת מאוד קטנה.

אורי מקלב: ואם זה לחוץ לארץ, דיברנו גם שבאים מפה ולנסוע ולשלם על זה מס, הם פשוט לא היו עומדים בזה.

אורי מקלב: אני מבין שזה על פי רוב זוגות נשואים ותמיד יש את הצד השני של המשוואה או של המטבע, ולכן היה צריך עוד מטבע קטן וזה באמת גרם למשבר בכל הנושא הזה.

אורי מקלב: ברוך ה' זה מאחורינו.

אלברט פנחסוב: בהקשר הזה שאלה, איפה אנחנו יכולים לקבל קריטריונים מפורטים לפטור ממס?

אלברט פנחסוב: זה בוועדה, ברשות המסים?

אורי מקלב: זה מה שהם מסתירים, הם לא רוצים לתת את זה - - -

אהרון פרידמן: שיוכלו לשנות את זה בלי להגיד.

אורי מקלב: ולהגיד שזה לא נכון.

אורי מקלב: יש בזה גם בנייה, שרשות המסים בונה את עצמה בדברים לא כל כך ברורים, כאילו שיקול דעת של אותו פקיד שומה.

אורי מקלב: אני לא רוצה להרחיב פה, קיימנו על זה לא מעט דיונים בוועדה, היום פקידי השומה, חלק מהשכר שלהם, הם לא מראים את זה ככה באופן ישיר, אבל זה בעצם כמות השומה שהם הגדירו.

אורי מקלב: עכשיו מגיע היום שכבר רואי החשבון באמת מייעצים, תנו משהו כאן שיכול להיות שזה לא יעבור, אבל שהפקיד ירגיש שכאן הוא עשה את שלו.

אורי מקלב: לכן זה משהו שבונים לא נכון את כל העסק.

מיכאל זיניגרד: אנחנו מכירים את זה.

אורי מקלב: זה בשיקול הדעת שלו והוא אומר לך 'לא, אני חושב אחרת' ואז הוא נותן לך שומה לפי שפיטה.

אורי מקלב: יש לו סמכויות ואתה בא להתפשר איתו וההתפשרות שלו, יש פה ממד אישי של אותם פקידים.

אורי מקלב: ולא רק פקידים, גם כל מחוז נמדד לפי מה שהוא - - - אז לא אכפת לו לייצר, שתחשוב שאתה נותן לי נמוך אז הוא כבר מייצר והוא יגדיל את זה.

אורי מקלב: הגדלת השומות ואי קבלת השומות זה מגיע להסכמות.

אורי מקלב: עכשיו איפה זה?

אורי מקלב: רק מתוך שיקול דעת, אז הוא לא רוצה להגיד לך מראש.

אורי מקלב: אותו רואה חשבון שמבקר אותך לפעמים או לפעמים נותנים, הוא, כשהוא היה במגזר הפרטי, הוא ככה גם ייצג את זה, הוא גם ככה ראה את הדברים, הפרשנות שלו איך צריכים לראות הוצאות כאלה ואיך צריך להגדיר אותן ואיפה לשים אותן, איך אתה משייך כל דבר, כל פעולה שלך, איפה אתה שם אותה.

אורי מקלב: אבל זה לא הנושא, זה נושא שאנחנו יכולים - - -

מיכאל זיניגרד: איך אומרים סטודנטים?

מיכאל זיניגרד: היינו בסרט הזה.

מיכאל זיניגרד: כשאנחנו רצינו להיות אוניברסיטה, אתה זוכר?

מיכאל זיניגרד: אנחנו ביקשנו קריטריונים, אז אמרו לנו, אפילו אחד אמר, פתוח, הוא אמר 'אם אנחנו ניתן קריטריונים, אז מה לעשות אחר כך כשאתם תעמדו בהם?

מיכאל זיניגרד: אנחנו נצטרך לתת לכם את התואר'.

אלברט פנחסוב: פרופ' זיניגרד, אנחנו נצטרך טיפה לקצר כי יש לנו זמן עד אחת ויש לנו עוד הרבה.

מיכאל זיניגרד: אני ממש מקצר.

מיכאל זיניגרד: פקולטה שלישית היא הפקולטה למדעי הבריאות.

מיכאל זיניגרד: זו לא הפקולטה לרפואה שאנחנו פותחים ומשנה הבאה יהיו סטודנטים, זו פקולטה לפרא רפואה.

מיכאל זיניגרד: אלה מקצועות מאוד פופולריים, פיזיותרפיה, הפרעות בתקשורת, ניהול מערכות בריאות, סיעוד, ועכשיו אנחנו בדרך לפתיחת ריפוי בעיסוק וגם קדם רפואה, זה גם שייך לפה.

מיכאל זיניגרד: וזה פופולרי מאוד, מי שלא מתקבל - - -

אורי מקלב: תואר ראשון.

מיכאל זיניגרד: גם תואר שני, גם דוקטורט.

מיכאל זיניגרד: זה מצחיק, אבל מי שלא מתקבל לפיזיותרפיה אז אומרים לו 'אולי תרצה ללמוד פיזיקה, בבקשה', יש פקולטה - - -

אורי מקלב: אני אגיד לכם, אני מבין גם למה זה מאוד נדרש ומאוד פופולרי, יש היום דרישה גדולה מאוד בעניין.

אורי מקלב: יש מחסור אדיר.

דני חרדון: בקלינאות תקשורת אנחנו מפעילים מערך של קליניקות לטובת הציבור במרחב הציבורי שלנו.

דני חרדון: דרך קופות החולים באים עם טופסי 17 ומפעילים מערך של קליניקות.

אורי מקלב: יפה מאוד.

דני חרדון: אני חושב שזה חשוב החיבור לקהילה.

אורי מקלב: ודאי, חיבור לקהילה, נותן לכם גם את המיומנות המקצועית מצד אחד, מצד שני התורים שיש היום והמחסור בכמה מקומות הוא משווע, אנחנו צריכים להבין שממד הזמן בקלינאות תקשורת, לתת תורים בעוד תקופות - - - כמו שבהתפתחות הילד, נותנים לך את זה בעוד חצי שנה, אנחנו מדברים על ציר זמן מאוד מאוד דחוף, שכל יום וכל שבוע זה חשוב.

מיכאל זיניגרד: הפקולטה לארכיטקטורה, אדריכלות, אחת מהמובילות בארץ והסטודנטים תופסים מקומות מאוד מאוד רציניים ובאמת זה בטופ של ההצלחה.

מיכאל זיניגרד: יש לנו בית ספר לתקשורת, שזה גם פקולטה מאוד מוצלחת.

מיכאל זיניגרד: אני אובייקטיבי בוודאי, כפי שאתם מבינים.

מיכאל זיניגרד: היא מאוד מוצלחת ויש שם את כל האספקטים של תקשורת, יש טלוויזיה ורדיו ואולפן הטלוויזיה, אם אתם תראו אותו, הוא אולפן רדיו שלנו, הוא לא פחות מפואר מ - - - אני הייתי בכל האולפנים בטלוויזיה בארץ ואצלנו זה לא פחות טוב.

מיכאל זיניגרד: יש גם את הקולנוע וגם ביזנס וגם פרסומת וגם עיתונאות, הכול יש שם.

מיכאל זיניגרד: ופקולטה גדולה, אחרי הנדסה זו הפקולטה השנייה, זו הפקולטה למדעי החברה והרוח.

מיכאל זיניגרד: עדיין זה ביחד, מדעי החברה והרוח, עם כל המקצועות הקלאסיים.

מיכאל זיניגרד: אלה שפופולריים זה NBA ו-BA זאת אומרת זה business administration, זה ניהול עסקי - - -

קריאה: תואר שני.

מיכאל זיניגרד: כן, וגם יש עבודה סוציאלית, בית ספר מאוד חזק.

אורי מקלב: איזה מגמות אתם חושבים שהייתם רוצים וזה בתכניות שלכם לגבי העתיד?

אורי מקלב: אני הבנתי שרפואה אתם פותחים עכשיו.

מיכאל זיניגרד: רפואה, אנחנו פותחים את הפקולטה.

מיכאל זיניגרד: עכשיו אנחנו מדברים על הפקולטה למדעי הרוח וזו משימה לא פשוטה, בגלל שבארץ - - -

אורי מקלב: זה נסגר ואתם פותחים, אין היום - - -

מיכאל זיניגרד: כן, ואנחנו דווקא פתחנו עכשיו שלושה מסלולים.

אורי מקלב: בגלל דרישה?

מיכאל זיניגרד: מסלול אחד זה לימודי ארץ ישראל וארכיאולוגיה, מסלול מאוד מוצלח, חוץ מזה שאין מספיק סטודנטים.

מיכאל זיניגרד: תולדות עם ישראל בעת החדשה זה עוד מסלול אחד, ספרות עברית זה עוד מסלול אחד.

מיכאל זיניגרד: יש לנו עכשיו מסלול לחינוך.

אורי מקלב: יש דרישה?

מיכאל זיניגרד: כן, למורים דווקא כן.

מיכאל זיניגרד: יש לנו תעודת הוראה, זה הישג מאוד רציני.

אורי מקלב: יש עוד אוכלוסייה בארץ שרוצים את מדעי הרוח ורואים את זה - - - אני מבין שאם אתם פותחים - - -

מיכאל זיניגרד: לא, אנחנו פותחים את זה ויש לנו סימן שאלה קטן איך אנחנו נצליח לעשות את זה, בגלל שיש אוכלוסיות פוטנציאליות שאנחנו חושבים ש - - - אתם יודעים, זה כמו בבדיחה הזו, שאנחנו יודעים שהאוכלוסייה קיימת, האוכלוסייה עוד לא יודעת שהיא צריכה את זה.

מיכאל זיניגרד: יש פה בעיה.

מיכאל זיניגרד: זה בקיצור, הדברים האלה.

מיכאל זיניגרד: לגבי מחקר, אני חושב שאלברט יספר.

מיכאל זיניגרד: אני רק רוצה שתי מילים, אלברט, ברשותך.

מיכאל זיניגרד: אין לנו גישה לקרנות.

אלברט פנחסוב: אני אדבר על זה.

מיכאל זיניגרד: אתה תדבר, אני לא אדבר ספציפית.

מיכאל זיניגרד: אין לנו גישה לקרנות תחרותיות, להרבה מהן, בינלאומיות במיוחד, אבל יש לנו יתרון שאנחנו גמישים, שאנחנו מוכנים לקחת כל דבר.

מיכאל זיניגרד: אני אגיד לכם, כשפונים אליי ואומרים 'האם אתם רוצים לשתף פעולה?

מיכאל זיניגרד: ' אני עוד לא שומע עד הסוף ואני אומר 'כן'.

מיכאל זיניגרד: ואחר כך אנחנו מסתכלים מה ומה לעשות עם זה.

אורי מקלב: מחקרים מסחריים יש לכם?

מיכאל זיניגרד: אוה, זה מה שאני רוצה להגיד.

מיכאל זיניגרד: כאן אנחנו מצליחים ברמה של אוניברסיטאות, אפילו יותר, בהזמנות של התעשייה, בגלל שאנשי התעשייה, גם התעשייה הצבאית בארץ והתעשייה האווירית והתעשיות בחוץ, כבר הבינו שכאשר הם פונים לטכניון או לאוניברסיטה מבוססת, אז הם אומרים דבר ראשון 'כמה כסף?', אם זה פחות מחמישה או עשרה מיליון אז אין מה לדבר, זה שלב ראשון.

מיכאל זיניגרד: שלב שני, בטכניון יודעים מה צריך לעשות, 'מה, אתם תספרו לנו מה לעשות?'.

מיכאל זיניגרד: אנחנו לא במצב הזה עדיין ומקווה שאנחנו נמשיך בכיוון הזה, אנחנו לוקחים את המשימות לפי הדרישות של הלקוח וכבר יש הרבה לקוחות שמעוניינים לבוא לכאן וכאן יש לנו, אלברט יגיד ספציפית.

מיכאל זיניגרד: זה מה שרציתי להגיד וזה בדיוק בתחום של הוועדה.

אורי מקלב: אז באמת אלברט אולי תמשיך.

אורי מקלב: השאלה שיש לי, אם מותר לשאול אותה, האם אתם מרגישים שיש חסמים או חוסר שיתוף פעולה בגלל המיקום שלכם?

אורי מקלב: אנחנו במדינת ישראל יודעים את המגבלות שיש, השאלה אם אתם מרגישים גם בנושא הזה מניעה או חסמים בשיתוף הפעולה, איך אתם מתגברים על זה?

מיכאל זיניגרד: קודם כל אנחנו מרגישים את זה מעמיתינו.

אורי מקלב: בפנים.

מיכאל זיניגרד: בפנים, בארץ, כן.

מיכאל זיניגרד: כאשר מדברים על חרם חיצוני, אבל רק אתמול הייתי בטלוויזיה עם השאלות האלה, פרופ' אהרוני כתב ל-BDS שלא צריך להשתתף בכנס הבינלאומי המיוחד הראשון בתולדות עם ישראל בקוסמולוגיה.

מיכאל זיניגרד: גם שבוע לפני זה היה כנס בחומרים, אז הם פונים ומבקשים לא לבוא ולא לעשות.

מיכאל זיניגרד: וור"ה וכל הדברים האלה ועד כדי כך שהנשיא של וייצמן אומר שאם אוניברסיטת אריאל תתקבל בוור"ה 'אז אנחנו יוצאים מוור"ה'.

מיכאל זיניגרד: מה זה?

מיכאל זיניגרד: אנחנו מפתחים כאן הרבה דברים חדשים, חדשניים, יש לנו גם - - -

איילת חאקמיאן: אבל איך זה מסתדר עם מה שעשו לשר המדע כשהוא עכשיו פסל פרופסורית מסוימת שקראה להחרים גיוס לצה"ל ופעילות צבאית?

איילת חאקמיאן: איך זה מתיישב עם זה?

איילת חאקמיאן: מצד אחד הם אומרים שהמדע חוצה גבולות - - -

אריאל נעוס: אבל זה לא דעה אישית, הם אומרים שהעובדה שיש אוניברסיטה שנמצאת לא בישראל היא פשע מלחמה.

אריאל נעוס: זה היה הטיעון שלו.

אריאל נעוס: כל פעילות שמתרחשת כאן, ככה הוא הגדיר את זה, פרופ' אהרוני.

מיכאל זיניגרד: וזה שקר מוחלט.

מיכאל זיניגרד: הם אומרים דברים כאלה.

מיכאל זיניגרד: אני פעם זכיתי, התמונה שלי הייתה במידל איסט סייט, שזה הפרופסור מאריאל שעושה כנס על הדם של ילדים, בגלל שזה היה בשנת 2000.

מיכאל זיניגרד: ועכשיו מה שהוא כותב, הוא כותב שבגלל האוניברסיטה הזו פלסטינאים עוזבים את השטח ובורחים וכל מיני דברים.

מיכאל זיניגרד: איך זה מסתדר?

מיכאל זיניגרד: ור"ה זה גוף ציבורי, אז הם מחליטים את זה.

אורי מקלב: כמה שיתופי הפעולה נפגעים ללא ה - - -

מיכאל זיניגרד: אבל מאותו מכון וייצמן יש לנו שיתופי פעולה מצוינים ויש לנו עם מקומות אחרים ואנשים עובדים איתנו, אבל פורמלית, כאשר מדובר - - - ואני רוצה להגיד שצובעים את זה באידיאולוגיה, אבל כאן זה הרבה יותר פשוט, זה פשוט אם יש חנות ירקות בפינה הזו ובפינה השנייה בונים עוד חנות ירקות הוא לא רוצה, 'למה, שיילכו לשם?', הדיקן של בית הספר לרפואה - - -

אלברט פנחסוב: מקליטים כאן.

מיכאל זיניגרד: בסדר גמור.

מיכאל זיניגרד: אני יכול להגיד לו את זה ואמרתי את זה.

מיכאל זיניגרד: הדיקן לבית הספר לרפואה בטכניון פנה לסגל שלו, וזה כתוב, ואמר להם 'חבר'ה, תראו, מה יהיה?

מיכאל זיניגרד: יהיה עוד בית ספר, אנשים שיכולים לבוא אלינו יילכו לשם' והיה, באמת הוא צודק.

מיכאל זיניגרד: זו בעיה.

אורי מקלב: דווקא אומרים שהטבע היהודי הוא בדיוק הפוך.

אורי מקלב: כשמגיע לא יהודי לרחוב, הוא רוצה לפתוח עסק, הוא אומר 'מה אין פה?

אורי מקלב: אין פה חנות ירקות, אז אני אפתח חנות ירקות'.

אורי מקלב: אצל היהודי זה בדיוק הפוך, 'מה החנות שהכי מצליחה?

אורי מקלב: אני אפתח אחת על יד'.

אורי מקלב: זו המוטיבציה, לכן תראו אצל יהודים רחוב החלקים, רחוב הצורפים.

אורי מקלב: היו רחובות, דווקא שם אחד פתח על יד השני.

אהרון פרידמן: ויש בזה גם המון היגיון.

אורי מקלב: זהו, שאתה הופך למרכז והתחרות הזאת עושה אותך יותר טוב, אתה צריך להיות מקורי יותר, שאם לא, כולם נמצאים, בסופו של דבר אני כבר הגעתי למקום אני אלך להכי מקצועי.

אורי מקלב: אז כל הזמן אתה חייב להיות - - -

מיכאל זיניגרד: לא כולם רוצים להיות הכי טובים, הם רוצים להיות הכי עשירים.

אהרון פרידמן: הם רוצים להיות בטופ בלי להיות הכי טובים.

אורי מקלב: אני אומר, בסופו של דבר אתם מגיעים להרבה הישגים מדעיים והישגים באמת גבוהים מבחינת המקצועיות שלכם בגלל שאתם חייבים להיות בני תחרות ובאים אליכם בעיקר מקצועית, לא בגלל הדברים האחרים.

אורי מקלב: לכן זה נותן הרבה מוטיבציה לכל מי שנמצא פה, אני צריך להצטיין, אני צריך להיות הכי טוב, מבחינה אקדמאית אני חייב להיות הטוב ביותר.

אורי מקלב: אבל אנחנו צריכים ככה קצת - - - אבל אני לא מנהל את הישיבה, לכן אני לא נותן רשות דיבור, אז אולי - - - מתי אנחנו יוצאים לסיור?

מיכאל זיניגרד: אלברט, אני אעשה משהו חיובי פעם אחת, בגלל שאני חייב לעזוב אני לא אפריע יותר.

מיכאל זיניגרד: אז תודה רבה.

אורי מקלב: באמת התרשמנו מאוד והיה נעים להכיר.

אורי מקלב: תודה רבה שבאתם, אנחנו באמת מאוד התרשמנו מהדברים, היטבתם להציג זאת.

אלברט פנחסוב: הרקטור שיקף את הפעילות האקדמית, אני חייב לציין פה שהייתה תרומה מאוד משמעותית של כבוד סגן השר יעקב ליצמן לפתיחת בית הספר לרפואה, אנחנו מאוד מודים לו על זה, הוא גם היה כאן.

אלברט פנחסוב: אני רוצה גם לציין שיגאל כהן אורגד, שהוא הנגיד של האוניברסיטה, הוא מאוד רצה להיות בפגישה, אתה בטח יותר, מטעמי בריאות נבצר ממנו להשתתף, כנ"ל גם פרופ' - - -

אורי מקלב: תמסרו לו גם רפואה שלמה וגם שנה טובה.

אלברט פנחסוב: תודה רבה, אנחנו נעביר לו את המסר.

אלברט פנחסוב: חשוב לי לציין שיש לנו פה גם כ-9% בני מיעוטים.

אלברט פנחסוב: אומרים אריאל אריאל, אבל יש לנו פה 9% וזה לא מבוטל.

אלברט פנחסוב: אנחנו גם בשיתוף פעולה מאוד רחב עם צה"ל, יש לנו מלגות מיוחדות מטעם אימפקט.

אלברט פנחסוב: אני יודע שמאוד חשוב לך אישית גם לתמוך באוכלוסיות החלשות, אז האוניברסיטה הזו שמה כפעולה אסטרטגית לתמוך באנשים שאין להם יכולות להשתלב בסביבה האקדמאית.

אלברט פנחסוב: אנחנו תומכים בעולים חדשים, אנחנו גם תומכים באנשים עם מגבלות.

אלברט פנחסוב: יש לנו פה תכנית ייחודית בעולם בתחום של האספרגר, זה לא מובן מאליו.

אלברט פנחסוב: אין הרבה זמן, לא ארחיב, הם באים ולומדים אצלנו.

אורי מקלב: איילת מכירה את זה.

אלברט פנחסוב: לכן אם תרצו אנחנו נרחיב בהזדמנות אחרת, תכנית מרתקת, היא משנה לא רק אותם, אלא גם אותנו.

איילת חאקמיאן: הם משלבים סטודנטים שמלווים אותם, חיים איתם.

אלברט פנחסוב: הם עושים פה תואר ראשון, תואר שני, משתלבים אחר כך בהייטק.

אלברט פנחסוב: זה משנה אותם בצורה דרמטית.

אלברט פנחסוב: יש לנו גם הרבה פרויקטים לסטודנטים, גם עם בתי חולים וגם עם אוניברסיטאות אחרות בחו"ל.

אלברט פנחסוב: אנחנו משתפים פעולה עם איטליה, עם ספרד.

אלברט פנחסוב: אין זמן, לא אגיד הרבה, אבל אנחנו האוניברסיטה היחידה שממשיכה לגייס הרבה חברי סגל חדשים ובזה אנחנו בעצם מונעים נשירה של אנשים, של מדענים מובילים בארץ, וזה חשוב גם להעביר את המסר הזה.

אלברט פנחסוב: פוסט דוקטורטים, דיברנו, לא ארחיב.

אלברט פנחסוב: מרכזי מחקר, יש לנו פה הרבה מרכזי מחקר.

אלברט פנחסוב: אתה אמרת שאנחנו על השולחן של הכנסת, אבל לנו זה ברור שאתם תשפטו אותנו בהתאם להישגים האקדמיים והמחקריים שלנו.

אלברט פנחסוב: מעולם לא ביקשנו הנחות וגם לא נבקש, הדבר היחידי שאנחנו מבקשים, שכולם, כל האוניברסיטאות, יתייחסו אלינו בצורה שווה.

אלברט פנחסוב: לא הנחות, אבל תיתנו לנו הזדמנות להוכיח את עצמנו ולכן אנחנו גם מקדמים פה פעילות בדיסציפלינות שונות.

אלברט פנחסוב: יש לנו מרכז לסייבר, לא ארחיב, דני דיבר, אנחנו באמת גאים שהוא מאוד מתקדם, יש לנו הרבה שיתופי פעולה, לא רק בארץ, גם בעולם.

אלברט פנחסוב: אני לא אדבר על מרכז המאיצים, אהרון ידבר על זה.

אלברט פנחסוב: יש לנו פה מכון לארכיאולוגיה מרתק, פרופ' איציק שי הקים את המכון ועומד בראשו.

אלברט פנחסוב: אנחנו משתפים פעולה עם הרבה אוניברסיטאות.

אורי מקלב: אתם מוכרים גם כגוף?

אלברט פנחסוב: כן.

אורי מקלב: הגופים יודעים את זה?

אורי מקלב: אנשים יודעים?

איציק שי: רשות העתיקות - - -

אורי מקלב: אני ידעתי שיש בבאר שבע, לא ידעתי שיש - - -

איציק שי: אנחנו המכון הצעיר ביותר שהוקם על ידי - - -

אורי מקלב: כמה יש כאלה מכונים?

איציק שי: יש בכל האוניברסיטאות.

אורי מקלב: שמאושרים?

איציק שי: שמאושרים.

אורי מקלב: שאם אני רוצה לעשות חפירות הצלה, כמו שזה נקרא, אני יכול להזמין דרככם את העבודה?

איציק שי: כן.

אהרון פרידמן: יש גם בתל בורנה ו - - -

איציק שי: תל בורנה וחברון.

אלברט פנחסוב: אם אנחנו כבר מדברים על זה, ב-2016 ו-2017 עשרה הממצאים החשובים ביותר בעולם בתחום של ארכיאולוגיה היו ממצאים שלנו, נכון, איציק?

איציק שי: בין העשרה.

אורי מקלב: מה זה היה?

אורי מקלב: סתם לסקרנות שלי בעניין הזה.

איציק שי: זה מקדש כנעני שמצאתי ב - - -

אורי מקלב: יש שרידים, מצאת - - -

איציק שי: יש שם אבן מצבה וכל מיני פסלונים שקשורים לזה.

אלברט פנחסוב: אנחנו פה הקמנו פה מכון לרפואה מותאמת אישית ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם הרבה בתי חולים בארץ ובעולם.

אלברט פנחסוב: יש לנו גם מרכז, היחידי בארץ, בתחום של החקר האקדמי של היין, יש לנו גם מגמה ללימוד היין, אם יש לך זמן או שתבוא בהזדמנות אחרת אנחנו נשמח לארח אותך שם.

אורי מקלב: אני אמרתי ככה בשקט שאני חתן של יקבן, זאת אומרת אצל הילדים שלי זורם דם מדורי דורות, הם מכירים את הנושא הזה ומגיל קטן הם אוהבים יין.

אורי מקלב: זה לא מסוג היקבים שהיו פעם, שאבא, לפני שהוא הלך מן העולם, הוא היה מספר להם סוד, שבזמן בצורת אפשר לעשות גם יין מענבים.

אלברט פנחסוב: אנחנו גם הקמנו מרכז לחקר המזרח התיכון, משתפים פעולה בו עם מדענים מהאזור, כולל גם מדענים מאירן, אמנם הם לא נמצאים באירן, אבל מדענים אירניים ואנחנו די מובילים גם בתחום הזה.

אלברט פנחסוב: יש לנו מרכז לסימולציות, אני חייב לציין שגם במרכז הזה הייתה תמיכה מאוד מאוד רחבה של משרד הבריאות וכבוד השר מאוד התעניין.

אלברט פנחסוב: אני יכול להגיד בגאווה שאנחנו מצליחים שם מאוד.

אלברט פנחסוב: יש לנו מחקר מאוד רחב בתחום של טכנולוגיות אלטרנטיביות לאנרגיות חלופיות.

אלברט פנחסוב: עוד פעם, אין זמן, אבל אני אשמח אם תבואו עוד פעם.

איילת חאקמיאן: יש לנו ועדת משנה שעוסקת בנושא הזה.

אורי מקלב: אנחנו מאוד פעילים, כפי שאומרת איילת, יש לנו ועדת משנה לאנרגיה חלופית.

אורי מקלב: בהסכם שהיה בוועידת האקלים מדינת ישראל התחייבה להרבה דברים.

אורי מקלב: אנחנו עוקבים אחרי זה.

אורי מקלב: בעצם המדינה מחפשת להיות בזה, היא גם התחייבה והיא רוצה להיות קצת ייחודית, אז יכול להיות שצריך לעשות את הממשק הזה.

אורי מקלב: אמנם בראש ועדת המשנה עומדת מישהי שאולי בהשקפת העולם לא תרצה, אבל אנחנו נחייב לעשות שיתוף פעולה.

איילת חאקמיאן: לא, היא רצתה לבוא, היא תכננה להשתתף בסיור.

אורי מקלב: אבל אני רוצה את שיתוף הפעולה כאן.

אורי מקלב: היא עכשיו יוזמת מחקרים ותחלופות והמדינה רוצה להשקיע בזה, יכול להיות שבאמת שיתוף הפעולה כאן בעניין הזה, אנחנו נציף לכם ונגלה לכם שיכול להיות שאתם יכולים כאן לקבל איזה ממשק בעניין הזה.

אלברט פנחסוב: תודה רבה.

אלברט פנחסוב: אני גם ארחיב אז בנושא של - - -

אורי מקלב: איילת כתבה את זה, היא תנסה לעשות בזה.

אלברט פנחסוב: אנחנו גם עוזרים פה לאוכלוסייה הפלסטינית בכל מה שקשור לאיכות סביבה.

אלברט פנחסוב: מכיוון שזו ועדה רשמית אז אני אגיד בצורה לא רשמית שהנהלות האוניברסיטאות הפלסטינאיות לא כל כך תומכות בשיתוף פעולה בינינו לבין המדענים באזור, אבל ברמה הפרסונלית יש שיתוף פעולה.

אורי מקלב: יפה מאוד.

קריאה: זה מוקלט.

קריאה: זה צורה לא רשמית, אלא מוקלטת.

אלברט פנחסוב: לא, אמרתי שזה לא רשמי, ברגע שאמרתי שזה לא רשמי אז זה לא לפרוטוקול.

אלברט פנחסוב: חזקים מאוד בחקר הסרטן.

אלברט פנחסוב: ועוד פעם, כשאנחנו מדברים על אוניברסיטה אנחנו מדברים על איכות מדעית.

אלברט פנחסוב: שים לב, מ-2012, באותה תקופה שקיבלנו הכרה כאוניברסיטה, עד 2017 הייתה צמיחה מדהימה בפרסומים מדעיים.

אלברט פנחסוב: אנחנו מדברים על פרסומים בעיתונות שהיא עיתונות שפיטה.

אלברט פנחסוב: יתרה מכך, איכות המאמרים עולה בצורה דרמטית, יש מה שנקרא אימפקט פקטור של אותם עיתונים שבהם אנחנו מפרסמים.

אורי מקלב: זאת אומרת תגובות, מדרגים - - -

אלברט פנחסוב: גם ציטוטים וגם - - -

אורי מקלב: בפרמטרים אוניברסליים, זה לא שפיטה שלכם.

אלברט פנחסוב: הגאווה שלנו, יש מה שנקרא מדד שנחאי, שהוא מודד את כל האוניברסיטאות בעולם.

אלברט פנחסוב: השנה זו הפעם הראשונה שאנחנו נכנסנו ל-1,000 האוניברסיטאות המובילות בעולם.

אלברט פנחסוב: אני חייב לציין, תזכרו, אנחנו רק ארבע שנים אוניברסיטה ואנחנו כבר חולקים מקום 900-800.

אלברט פנחסוב: נכון, אנחנו עוד לא שם, אבל יש לנו שאיפות מאוד מאוד ברורות, אנחנו רוצים להיות מובילים במדע ואנחנו נהיה שם.

אלברט פנחסוב: אם תבוא אלינו גם בשנה הבאה אתה תראה שאנחנו נהיה במקום אחר.

דני חרדון: למעשה הקדמנו את היעד שלנו.

דני חרדון: היעד שלנו להיכנס למדד שנחאי היה בעוד שנתיים והקדמנו את זה מכיוון שהגדלנו את מספר הפרסומים האיכותיים.

דני חרדון: אלברט דיבר על אימפקט פקטור, זה מה שהכניס אותנו לתוך מדד שנחאי.

אלברט פנחסוב: זה מדד אובייקטיבי.

דני חרדון: אנחנו לא מעורבים בזה, זה משהו בינלאומי שבודק - - -

אורי מקלב: אין לכם השפעה על זה.

אלברט פנחסוב: לא, לנו אין השפעה על זה.

אורי מקלב: יפה מאוד, באמת הישג, גאווה.

אלברט פנחסוב: כן, גאווה מאוד גדולה וגם סיפוק.

אורי מקלב: יפה מאוד, אתם קונים את המעמד שלכם בזכות.

אלברט פנחסוב: דיברת על הקשר שלנו עם התעשייה.

אלברט פנחסוב: יש לנו גם חברת מסחור שלנו, יש לנו כ-106 פטנטים שהם פעילים, יש לנו כאלה שהם כבר granted, שזה בעצם - - -

אורי מקלב: יישומים, הוטמע.

אלברט פנחסוב: כן.

אלברט פנחסוב: כל שנה יש לנו כ-20 פטנטים חדשים.

אלברט פנחסוב: יש לנו פה חברות סטארט אפ שהן בשלבי מסחור שונים, עושים לייסנסים, דיאבסט, קיורונס, ממיק, כל המדינה דיברה על זה, שזה בין ההמצאות הכי חשובות במדינת ישראל.

דני חרדון: כן, הממיק זו זרוע רובוטית שעוזרת לסייע בניתוחים.

דני חרדון: היום כל הניתוחים נעשים דרך רובוטים גדולים וזה מאוד מסורבל לבצע ניתוחים באמצעותם, הממיק זה יד רובוטית שיכולים לעשות ניתוחים מאוד עדינים.

דני חרדון: היום הגענו לשלב כזה שהם קיבלו אישור וזה נעשה על חולים בבתי חולים.

איילת חאקמיאן: פרופ' שילר, הוא מכאן, הוא עשה אצלנו כמה כנסים ברובוטיקה.

דני חרדון: פרופ' צבי שילר, הוא יושב ראש האגודה של הרובוטיקה.

אורי מקלב: יש לו פיתוח על ניתוחי ראש.

אורי מקלב: זה מאוד יפה, אנחנו רואים את זה כרפואה של המחר.

אורי מקלב: הרובוטיקה ברפואה היא באמת המילה וזה באמת שטח שאני מאוד שמח שאתם - - -

דני חרדון: רק לאחרונה חתמנו על הסכמים עם שלושה בתי חולים, אלברט יוכל להרחיב על זה.

אורי מקלב: ההישגים והאיכות שאפשר להגיע ברובוטיקה ברפואה זה יותר מידי אנוש, ניתן להגיע לדיוק באופן מפליא.

אורי מקלב: עושים ניתוח מוח בערות.

אורי מקלב: עושים ניתוח מוח, במקום הכי לא ידוע, במקום הכי רגיש, שכל מילימטר שם יכול להיות משמעותי והיום עושים את הניתוחים האלה, מעירים את המנותח - - -

דני חרדון: נכון, לא נותנים לו להירדם, רוצים את הערנות שלו.

אהרון פרידמן: כן, צריכים למדוד את התגובות שלו.

אורי מקלב: מדובר על רפואה אחרת לגמרי, שהיא מצילת חיים לפי כל קנה מידה וברמה הכי מתקדמת וכאן השטח הזה הוא שטח שהוא בעצם האופק.

אורי מקלב: ההכרה הבינלאומית או היישום שלו הוא מאוד מאוד חשוב.

דני חרדון: אנחנו עכשיו עושים שיתופי פעולה גם עם אסותא, גם עם בילינסון וגם עם בית חולים מאיר, הסכמים לשיתופי פעולה מחקריים משותפים.

אורי מקלב: כן רוצים, לא רוצים, בסופו של דבר האיכות שלכם והמיצוב שלכם מביאים את שיתוף הפעולה.

אלברט פנחסוב: חד משמעית.

דני חרדון: ברמת השטח.

אלברט פנחסוב: כולם רוצים לעבוד עם החזקים ואם אתה מציג מצוינות אז - - -

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אני מאוד מתרשם לכל אורך ההיכרות איתכם, אני שם את זה במוטו של הדברים, בלי שאתם רואים את זה.

אלברט פנחסוב: יהיה פה גם מרכז רפואי שגם ישרת אוכלוסייה מקומית פלסטינית והמסר הזה הוא מאוד חשוב לנו.

אלברט פנחסוב: זה המקום גם לשלום, אם אנחנו מדברים על זה, והאוכלוסייה הפלסטינית מחכה שנבנה את בית החולים.

אלברט פנחסוב: דיברנו על בית ספר לרפואה.

אלברט פנחסוב: דיברנו על האוכלוסיות המוחלשות, אנחנו גם מספקים להם מעונות במחיר יחסית מופחת ולכן באים אלינו חבר'ה - - -

אורי מקלב: כתבתי לי לשאול אתכם גם על הפיתוח, מה תכניות הפיתוח שלכם, בכלל על התקציב שלכם, מה התקציב ומעניין אותנו הפיתוח.

אורי מקלב: ועל המעונות, אני מבין שבאופן יחסי אתם באחוז גבוה במעונות?

אורי מקלב: איך הפתרונות שלכם?

דני חרדון: כרגע יש לנו 2,000 מיטות במעונות.

דני חרדון: אם ראיתם, יש לנו את אתר הקרוונים הגדול באזור ועוד שלושה בניינים שכבר בנויים.

דני חרדון: כרגע יש 2,000 מיטות.

דני חרדון: אתם רואים את חמשת הבניינים האלה, שלושה בניינים באוקטובר הקרוב כבר יאוכלסו על ידי סטודנטים.

דני חרדון: התכנון שלנו הוא להגיע בחומש הקרוב ל-7,000 מיטות.

אורי מקלב: אולי אני טועה, אבל לי, מהידע המועט שלי, פתרונות הדיור הרבה יותר קשים פה, המרחק מהעיר האורבנית זה לא דומה, שיש לך הרבה פתרונות כאן.

אורי מקלב: למצוא פתרונות אחרים מחוץ לאוניברסיטה זה יותר קשה, יותר יקר גם, אולי - - -

אהרון פרידמן: בעיקרון האוכלוסייה של אריאל בזמן הלימודים מוכפלת.

אהרון פרידמן: יש פחות או יותר אותו מספר סטודנטים כמו מספר תושבים באריאל.

אורי מקלב: הם בטח מתגמשים על פתרונות של צפיפות ודברים כאלה יותר מאשר - - - הם צריכים למצוא הרבה יותר פתרונות - - -

דני חרדון: כן, אז אנחנו בדיוק נותנים להם את האלטרנטיבה הזו.

דני חרדון: המעונות שלנו, התפוסה שלהם מלאה, כרגע יש לנו אפילו רשימת המתנה.

דני חרדון: התכנון שלנו להגיע ל-7,000 מיטות בחומש הקרוב, אנחנו בונים במרץ.

אלברט פנחסוב: כבוד היושב ראש, האתגרים שלנו.

אלברט פנחסוב: זו הגשה לקרנות דו לאומיות, נציגות וחרם.

אלברט פנחסוב: עכשיו תסתכל, אנחנו לא ב- BARD, לא ב-BSF, אנחנו לא ב- BIRD , אנחנו לא ב-NIH, אנחנו לא יכולים לקבל מימונים שם, אנחנו לא ב-ERC, אנחנו לא בהורייזן, האיחוד האירופי בכלל לא רוצה לדבר איתנו, אנחנו לא ב- GIF, אנחנו לא ב- DARPA, אנחנו לא ב-HBS.

אלברט פנחסוב: כל חבר סגל שמגיע מבחינתנו הוא גיבור, כי למרות הכול אנחנו מצליחים לעשות פה, למה?

אלברט פנחסוב: כי יש פה איזה שהוא שיתוף פעולה בין כולם, גם בין הנשיא וגם בין חבר הסגל הצעיר.

אלברט פנחסוב: זה לא קל לחקור פה, לכן הרבה חברי סגל צעירים כמוהם נכנסים לדיכאון.

אלברט פנחסוב: תסתכל, יש ISF, זו הקרן הלאומית למדע, בתשע"ב אפס זכיות, בתשע"ג אפס זכיות, באוניברסיטאות זה כ-40% זכיות.

אלברט פנחסוב: בתשע"ה - - - למה?

אלברט פנחסוב: כי אנחנו לא בוועדות.

אלברט פנחסוב: גם עכשיו באקדמיה מדברים על זה הרבה.

איילת חאקמיאן: אבל אם עכשיו צירפו אתכם למל"ג?

אלברט פנחסוב: לא, אנחנו לא בוועדות.

אלברט פנחסוב: ברור לנו שאנחנו צריכים כל הזמן לשאוף למצוינות אקדמית, אבל כשמגיע חבר סגל חדש שעשה שני פוסט דוקטורטים בחו"ל והוא לא מקבל במשך מספר שנים ברציפות את ההוקרה מה-ISF ואז כשהוא שולח עם שותף מאוניברסיטה אחרת הוא כן מקבל, פה זה מעלה הרבה שאלות.

אלברט פנחסוב: קשה לנו מאוד והאנשים האלה, חלקם אפילו נשברים.

אלברט פנחסוב: אנחנו מאוד חסכוניים.

אלברט פנחסוב: במקרים רבים אנחנו לא מצליחים להציע לאנשים כאלה מה שיכולים להציע להם באוניברסיטאות אחרות.

אלברט פנחסוב: זו בעיה מאוד גדולה, אני מאוד רוצה ורציתי גם שתדע את זה.

אלברט פנחסוב: יש פה בעיה מאוד גדולה.

אלברט פנחסוב: זה מקרה מהשבוע.

אלברט פנחסוב: יש לנו פה חבר סגל מפיזיקה, עידו בן דיין, שני פוסט דוקטורטים, בגרמניה ובאנגליה, השנה הוא רצה לעשות פה כנס בינלאומית בפיזיקה.

אלברט פנחסוב: הוא הזמין הרבה אורחים מכובדים מחו"ל, פרופסורים מובילים בעולם, הם הסכימו לבוא, הוא פרסם את זה באתר, יש חברי סגל, ספציפית במכון וייצמן, שכותבים לאותם פרופסורים 'אל תבוא לאוניברסיטת אריאל כי', אחת, שתיים, שלוש, ארבע.

אלברט פנחסוב: חלקם גם מבטלים.

אורי מקלב: BDS ישראלי.

אלברט פנחסוב: זה BDS ישראלי.

קריאה: 15 מתוך 40 ביטלו.

אלברט פנחסוב: 15 מתוך 40 זה הרבה, ומי מבטל?

אלברט פנחסוב: זה מתסכל מאוד ואנחנו חסרי אונים.

אלברט פנחסוב: אנחנו רוצים לקדם את המדע, אותו חבר סגל, הוא החליט לא להישאר בחו"ל, בארצות הברית, הוא החליט לחזור ארצה.

אלברט פנחסוב: אנחנו נתנו לו מקום, אם אנחנו לא נאפשר לו פה לחקור בכבוד, כמדען הוא פשוט יידרדר.

אלברט פנחסוב: הרבה גם מחליטים אחר כך לחזור לחו"ל.

אלברט פנחסוב: אני לא בטוח שאתם יודעים על זה.

אלברט פנחסוב: יש אנשים ספציפיים באוניברסיטאות שבאופן שיטתי פשוט פוגעים, לא באוניברסיטה, בחברי סגל צעירים בעיקר.

משה עינת: תן לי לתת דוגמה אחת כזאת.

משה עינת: אני הגשתי ארבע או חמש פעמים הגשה ל-ISF.

משה עינת: ISF זה Israel Science Foundation, העבודות הולכות לשיפוט בינלאומי, אנונימי, המדענים בחוץ לארץ, אין להם שום דבר נגדנו, הציונים שקיבלתי היו טוב מאוד, מהשופטים, השופטים אמרו 'הצעות נהדרות, צריך לתת להם כסף'.

משה עינת: קיבלנו ציון טוב מאוד בלי כסף, פעם ועוד פעם ועוד פעם ועוד פעם.

משה עינת: כל עבודה כזאת, כל כתיבה כזאת היא קשה, בסוף אתה אומר בשביל מה?

משה עינת: אני אוציא את כל האנרגיה וזהו, אני הפסקתי לכתוב לשם הצעות.

אורי מקלב: מי שקובע את הכסף זה בעצם לא החוקרים, זה - - -

משה עינת: לא, זה מגיע לוועדות והוועדות פה מסתכלות על ההצעות ואומרות אוקיי.

משה עינת: ברור שאם ההצעה לא טובה לא תקבל כסף, זה ברור.

אורי מקלב: איך אנחנו מציפים את זה?

אורי מקלב: איזה דיון אנחנו יכולים לעשות?

איילת חאקמיאן: פגיעה במחקר.

אורי מקלב: אנחנו צריכים למצוא איזה רעיון לעשות דיון בכנסת.

אלברט פנחסוב: עכשיו אתם בכנסת הולכים לקדם את הורייזן 2025, נכון?

אורי מקלב: כן.

אלברט פנחסוב: אנחנו לא שם.

אלברט פנחסוב: מדינת ישראל משקיעה המון כסף בקידום המדע וזה מצוין שיש לנו שיתוף פעולה עם אירופה, אנחנו לא שם.

אלברט פנחסוב: אז בגלל שאנחנו לא שם אנחנו לא יכולים להתחרות עם האוניברסיטאות.

אלברט פנחסוב: מילה אחרונה על מרכז המאיצים, אהרון עכשיו ידבר על זה.

אלברט פנחסוב: מבחינתי הם עושים פה נס.

אלברט פנחסוב: בלי הכספים הנדרשים הרבה עבודה שנעשתה פה נעשתה בהתנדבות, אני מדגיש, בחינם.

אלברט פנחסוב: אהרון הגיע לפה ותקופה ארוכה הם פשוט עבדו על גרושים, למה?

אלברט פנחסוב: כי רצינו להצליח, רצינו להראות לכולם שגם במקום הזה, גם בלי מקורות המימון אתה יכול לעשות משהו והגענו לאן שהגענו.

אורי מקלב: זה גם מפעים, אבל גם מצער מאוד ומאכזב מאוד לשמוע.

אלברט פנחסוב: ותודה רבה שבאתם, תודה רבה שמצאת זמן.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו נצטרך לעשות משהו.

אורי מקלב: אני אדבר עם איילת, צריך להוציא את הדבר, להציף את זה בכנסת ולראות את האפליה הזו, להביא אנשים שידברו על זה ונתחיל להניע את זה, גם לגבי הממשלה וגם אני מקווה שהם ירגישו אי נעימות ושזה יביא לשינוי.

אורי מקלב: אנחנו נעשה משהו בעניין הזה, נעשה את זה בצורה ששם יצוף כל הנושא הזה, האפליה הזו וההחרמה הזו וששיקולים לא מקצועיים מנחים.

אורי מקלב: זה לא יכול להיות, זה כבר צועק מעצמו, לא צריך להיות מומחה גדול להבין שיש כאן שיקולים חיצוניים.

איילת חאקמיאן: או קרנות ישראליות שלא תומכות בהם - - -

אלברט פנחסוב: הם לא מצהירים שהם לא תומכים בנו ואז יש לנו שביתה איטלקית.

איציק שי: אני רוצה להוסיף מילה.

איציק שי: רק בימים האחרונים פרסם דיקן מדעי המוח באוניברסיטת חיפה על אותה בעיה שאוניברסיטת חיפה - - - זאת אומרת הקרן הלאומית למדע, האנשים החזקים בה זה בעיקר, מעבר לאנשי הקרן, יושבי ראש הוועדות, הם בדרך כלל מתל אביב ומירושלים.

אורי מקלב: יש גם אפליה פנימית.

קריאה: בין אוניברסיטאית.

אורי מקלב: בסדר, אין לי בעיה שזה עוד מקום, אבל - - -

אריאל נעוס: לא, אבל זה בתוך ישראל, הבעיה שלנו היא שאנחנו מנועים מלגשת לקרנות אירופאיות.

אריאל נעוס: זה גם וגם וגם.

יחיאל ושדי: אני רוצה להוסיף מבחינה תקציבית.

יחיאל ושדי: בעצם ההזמנה לישיבה הזאת באה מישיבה שאנחנו התארחנו אצלכם בוועדת המדע בנושא של מאיצים ואז הציגו שם את סיזאמי והציגו את CERN.

יחיאל ושדי: הציגו שם שמדינת ישראל מתקצבת 28 מיליון יורו בשנה, אם אני זוכר נכון, את סיזאמי בירדן ובעיקר את CERN, ושם טרכטנברג היה והוא התהדר בזה שהוא דאג לכסף וכו'.

יחיאל ושדי: אתם יודעים כמה אנחנו מקבלים ממשרד המדע וקרן מרכז ידע?

יחיאל ושדי: 300,000 שקל.

יחיאל ושדי: זה חדש, זה מלפני שנה.

יחיאל ושדי: ממשרד הביטחון גם כן, משהו כמו 300,000 שקל.

אורי מקלב: אנחנו נוציא על זה מכתב ל - - -

יחיאל ושדי: אתם מבינים על מה אנחנו מדברים?

יחיאל ושדי: התקציב כבר קיים, לא צריך למצוא תקציב.

אורי מקלב: לא צריך לייצר את הכסף, צריך רק לחלק את זה נכון.

קריאה: בסיזאמי היו בערך שלושה מדענים ישראלים בשנה האחרונה, זהו.

קריאה: וב-CERN יותר, אבל בכל זאת - - -

אהרון פרידמן: ב-CERN יש רק שני מדענים ישראלים שהם בסגל הקבוע.

אהרון פרידמן: (בישיבת סיכום)

אלברט פנחסוב: אני אגיד רק משפט אחד.

אלברט פנחסוב: אני מתייחס לאירוע הזה כאירוע היסטורי.

אלברט פנחסוב: אני שוב רוצה להודות לך על זה שמצאתם זמן ובאתם לבקר אצלנו.

אלברט פנחסוב: אנחנו מאוד רוצים להצליח ויש לנו במה להתגאות.

אלברט פנחסוב: אני חושב שאחת מהגאוות הגדולות שלנו זה מרכז המאיצים.

אלברט פנחסוב: ראית, הייתם, התרשמתם.

אלברט פנחסוב: אנחנו נשמח מאוד גם בהמשך לחשוף אתכם לכל הפעילויות המדעיות שמתרחשות פה בקמפוס.

אלברט פנחסוב: וגם התמיכה, לא רק כספית, אלא גם הפסיכולוגית שלכם בכל מה שנעשה פה.

אלברט פנחסוב: תודה רבה לך.

אורי מקלב: אז אני אענה כנגד המברכים.

אורי מקלב: אני מסיים פה את הדבר הזה לא באופן שחשבתי שכך יהיה הסיור, לא רק בטעם של עוד, בטעם שרק התחלתי, של גירוי, רק של טעימה.

אורי מקלב: אני באמת התפעמתי ואני סקרן ללמוד.

אורי מקלב: אני עוצר את עצמי, בכל נושא שהעליתם רציתי לשמוע עוד ועוד ונסחפתי יחד איתכם בפעילות שלכם ובאופן שאתם מנהלים פה.

אורי מקלב: אני לא הכרתי את זה, לא ידעתי שזה עד כדי כך, המוטיבציה, אמרתי, ההרגשה שפועלים בדרך שהיא לא רגילה, בתנאים לא רגילים, לבנות סטנדרטים של אוניברסיטה, של מקום אקדמאי.

אורי מקלב: צריך ליצור יש מאין, ממש ליצור יש מאין.

אורי מקלב: אני אתחיל בזה שאנחנו באנו כאן לאיזה סיור ובסופו של דבר אנחנו כמעט עושים כאן ישיבת עבודה.

אורי מקלב: זה לא רק סיור.

אורי מקלב: סיור זו התרשמות, להכיר עוד מקום, כהוקרה, כהכרה מהכנסת, מוועדת המדע והטכנולוגיה שנחשבת הוועדה שמייצגת את כל התחום של מחקר ופיתוח.

אורי מקלב: אולי עשינו באיזה מקום אחד את המפגשים באוניברסיטה ועשינו את זה והלכנו רחוק רק כדי לתת לכם חיזוק.

אורי מקלב: זו הייתה המטרה, חיזוק והכרה, שאנחנו מכירים את זה, גם מבחינה ערכית וגם מבחינה מקצועית ואקדמאית.

אורי מקלב: אבל הישיבה, מה שנקרא חיפשנו אתונות, במרכאות, ומצאנו מלוכה.

אורי מקלב: המפגש היה מתוך מפגש על מאיצים שהיה בדיון, שם זה התחיל והנה באמת נחשפנו לפעילות הרבה יותר, לא נקפח את המאיצים, אבל זה היה המחולל וזה המאיץ של ה - - -

אהרון פרידמן: זה האיץ את זה.

אורי מקלב: אנחנו מצאנו כאן בהצגה שלכם, באמת התרשמות בלתי רגילה, אני יודע שזה לא רק להתרשם, יש מה לעזור לכם בעניין הזה.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו נשתף פעולה, באפשרויות שיש לנו וביכולות ובממשקים שיש לנו ובהשפעה שיש לנו אנחנו נעשה את זה.

אורי מקלב: אנחנו לא נסיים בסיור הזה, אנחנו נמשיך בשיתוף הפעולה, אנחנו נמשיך בנושאים שאנחנו יכולים לעזור בלקדם ולהיות שותפים.

אורי מקלב: אנחנו רואים את זה ככבוד והערכה.

אורי מקלב: אני חושב שאין לנו מספיק זמן כדי שאני אביע את ההתרשמות מהיכולות שלכם ומהמוטיבציה שלכם ומהרגשת השליחות שיש לכם.

אורי מקלב: אני חושב שזו גם זכות, אבל גם חובה, להיות שליח בעניין הזה.

אורי מקלב: מילה אחרונה על המאיצים.

אורי מקלב: זה גם מראה, זה מראה את מה שאתם מחוללים פה.

אורי מקלב: להיות במקום של הגדולים, במקום של הכי גדולים.

אורי מקלב: מהמקום שלכם להגיע לזה זה באמת, אני לא אוריד את הכיפה, אבל להוריד את הכובע.

אורי מקלב: להוריד את הכובע בעניין הזה.

אורי מקלב: אני שמח שאצלכם אין אפליה, בין כל מי שלומד פה, כולם מרגישים שותפים ולא משנה מאיפה הוא מגיע ומה הוא עושה היום.

אורי מקלב: אני חושב שבמקום שרוצים להחריג אתכם ולהחרים אתכם אתם נמצאים במקום שהכי מחבר, אתם רואים את כל האוכלוסיות, רואים מקום לכולם.

אורי מקלב: זה מתאים מאוד לימים האלה, ימים של חשבון נפש, הימים הנוראים, מסר של אחדות, מסר שכולנו באים מאותו מקום.

אורי מקלב: אני חושב שנתתם לי חיזוק, הכנסתם אותי לאווירה של הימים האלה ואני מאחל לכם הצלחה גדולה ותודה רבה.

אורי מקלב: בסופו של דבר אני צריך להגיד לכם תודה רבה שלמדתי דברים, אמנם על רגל אחת, אבל למדתי דברים והתרשמנו מאוד.

אורי מקלב: אני מודה לכם על ההזדמנות שהייתה לי להכיר, לא רק ארבע אמות חדשות בארץ ישראל, ארבעה דונם, יותר מארבעה, כמה יש לכם פה?

אורי מקלב: 30?

אורי מקלב: הרבה מקום, עוד פינה בארץ ישראל, כמה שאפשר היה, אבל לא סתם, פינה גדולה ואיכותית מאוד.

אורי מקלב: אני מאחל לכם ולכולנו כתיבה וחתימה טובה, שתהיה לנו שנה של עשייה, שנה מוצלחת, שנה של התפתחות והתפתחות גדולה מאוד.

אלברט פנחסוב: תודה רבה.