ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 911, 2018-12-11 10:30

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, אני אפתח את ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מירב בן ארי: היום 11 בדצמבר 2018, ג' בטבת התשע"ט.

מירב בן ארי: הנושא: המדינה הונתה את הרופאים והתושבים בפריפריה ישלמו של חה"כ עליזה לביא, עזיבת מתמחי הרפואה מהפריפריה עקב צמצום המענקים לרופאים בפריפריה של חה"כ אורלי לוי אבקסיס ושל חבר הכנסת טלב אבו עראר, חבר הכנסת יצחק וקנין וחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין שגם היא תצטרף.

מירב בן ארי: גם היא עדיין בוועדת חוץ וביטחון.

מירב בן ארי: אני רוצה לברך את פרופ' ציון חגי על כניסתו לתפקיד, יו"ר הר"י, פעם ראשונה שלו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אז אנחנו מקבלים אותך.

מאיר כהן: לא, כיושב-ראש.

מירב בן ארי: כיושב-ראש, ברור.

מירב בן ארי: החלפת את ליאוניד שגם היה כאן חבר בוועדה, כמעט חבר מן המניין, אז ברכות על המינוי.

מירב בן ארי: אמנם אתה כבר כמה חודשים, אבל ברוכים הבאים גם לוועדה ותודה שהצטרפת אלינו.

מירב בן ארי: הדיון בעצם בנושא מתמחי הרפואה מהפריפריה הוא משהו שלא ברור לי בכלל איך הגענו אליו.

מירב בן ארי: הנושא הזה של המענקים לפריפריה התחיל בעצם מ-2011.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים שלמעלה מ-1,800 רופאים עברו לעבוד בפריפריה.

מירב בן ארי: סך הכול התוכנית הייתה אמורה להיות עד 2015.

מירב בן ארי: היא המשיכה בפועל עד 2017.

מירב בן ארי: מה שקרה בעצם בשנה האחרונה זה שבתכל'ס מתמחה שבסופו של דבר התחיל באוגוסט, לא היה זכאי למענק, אבל מתמחה שהתחיל ב-1 בספטמבר כן היה זכאי למענק.

מירב בן ארי: מעבר לפגיעה בשוויון, יש כאן בסוף משימה לאומית של מדינת ישראל לחזק את הרופאים בפריפריה.

מירב בן ארי: בסופו של דבר גם בצפון וגם בדרום חסרים לנו רופאים.

מירב בן ארי: אם אנחנו רגע נשים את המספרים בצד למרות שהמספרים חשובים והכסף הוא המפתח, בסופו של דבר אנחנו כמדינה רצינו לבוא ולחזק את הרפואה בפריפריה, ובכך שבסופו של דבר כמעט 200-300 מתמחים לא קיבלו את המענק, גם פוגע בשוויון בין מתמחה אחד שהתחיל באוגוסט למתמחה אחד שהתחיל בספטמבר, אבל יש פה גם פגיעה מהותית בפריפריה הגיאוגרפית של מדינת ישראל ולכן כונס הדיון הזה, לכן יש כאן הרבה חברי כנסת מציעים.

מירב בן ארי: אני ממש מבקשת בגלל שהתחלנו מאוחר, בגלל קוצר הזמן, כל חבר כנסת ממש בשתי דקות יציג את העמדה שלו.

מירב בן ארי: אני אתחיל קודם כל מחברי הכנסת המציעים.

מירב בן ארי: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, גבירתי.

עליזה לביא: כמו שפתחת ואמרת, החשיבות של חיזוק הפריפריה בכלל ובמצב הרפואי בפרט חשוב מאוד ואנחנו פה באמת מתנהלים בלעודד, בלקדם, אבל מה שעומד היום על השולחן זה לא איזה נושא כללי, זה נושא מאוד נקודתי.

עליזה לביא: המדינה חזרה בה ולא עומדת בהחלטה לעודד את המעבר של רופאים לפריפריה ולמקצועות שהם במצוקה.

עליזה לביא: כשראיתי את הנתון המזעזע הזה שבמהלך פרק הביניים בו התנהל משא ומתן עם האוצר לגבי ההמשך של התוכנית של התמריצים הכספיים עם הרופאים, אנחנו מדברים על 1,000 מתמחים שהחלו את התפקיד שלהם בפרק זמן שהיה משא ומתן מול האוצר ולמעשה החבר'ה האלה בתקופה הזאת של המשא הם מקופחים, והמשמעות היא משמעות קריטית ובעלת ממש השלכות חמורות, קודם כל משבר אמון.

עליזה לביא: מי ירצה להמשיך להאמין למענקים, להבטחות, לעבור, להעתיק את מקום מגוריו אל הפריפריה כשדקה אחרי זה המדינה חוזרת בה ולא מקדמת?

עליזה לביא: המבחן לימד אותנו שהמדינה מתמרצת.

עליזה לביא: אז יש מענים, והתמרוץ הציל את מערכת הבריאות הציבורית בפריפריה, אז בעקבות המענקים עברו כ-1,800 רופאים ורופאות לצפון ולדרום למקצועות שחסרים מאוד.

עליזה לביא: זה אפשר לפתוח מחלקות נוספות, להציל מקצוע במצוקה ולהנגיש רפואה איכותית קרוב למה שיש במרכז, והחבר'ה עברו.

עליזה לביא: אני רוצה להבין למה אותם מתמחים, קרוב ל-1,000 שהיו בזמן הזה של המשא ומתן, למה הם מקופחים?

עליזה לביא: אנחנו לא מצליחים לקבל תשובה.

עליזה לביא: יותר מזה, ההשלכות הן מאוד חמורות.

עליזה לביא: גילוי נאות, הבת שלי לומדת רפואה.

עליזה לביא: היא לומדת במרכז מכל השיקולים, אבל היא כן רוצה לחשוב, וכשמדינה מבטיחה, חוזרת בה, אז מה התעתוע הזה גם ברמה האישית אבל גם ברמה הציבורית?

עליזה לביא: על מה המשחק הזה?

מירב בן ארי: תודה, חברת הכנסת עליזה לביא.

מירב בן ארי: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני בהחלט מחזקת את מה שאמרת חברת הכנסת לביא ואני לא אחזור על הדברים שנאמרו פה לגבי מספר המתחמים.

אורלי לוי אבקסיס: אני גרה בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: את שתי הילדות הבוגרות שלי ילדתי במרכז.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת מה הם שירותי הבריאות במרכז.

אורלי לוי אבקסיס: כשחזרתי לפריפריה ילדתי את הקטנים שלי בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים איזה חוסר אונים זה ביום רביעי ב-11:30 בצהריים אם הילד חולה?

אורלי לוי אבקסיס: אין מענה לא בבית שאן ולא רבתי.

אורלי לוי אבקסיס: כדי שאני אקבל את הטיפול הנדרש לאותו ילד, אין לנו אפילו מוקד חירום, אז שולחים אותנו להסדר חדש שגילינו, ביקור רופא, איפה?

אורלי לוי אבקסיס: בעפולה.

אורלי לוי אבקסיס: ביחד איתי נשלחים עוד המונים מהאזור כדי לא לבזבז טופס 17 כמובן, כי אין לנו חלופה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבלים שם שעות רק כדי להגיע לבקש שאחר כך ישלח אותנו למיון בבית חולים, איפה?

אורלי לוי אבקסיס: העמק בעפולה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה הזמן הזה הוא קריטי לילד, למצב שלו הרפואי.

אורלי לוי אבקסיס: זה שיש פערים בין הבריאות בפריפריה למרכז זה ידוע לכל.

אורלי לוי אבקסיס: זה מגובה במחקרים, בסקרים של מערכת הבריאות, של משרד הבריאות.

דב חנין: אפילו בהפרש בתוחלת החיים.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, יש כאלה שיגידו בין ארבע שנים לשמונה שנים, וזה בגלל מחסור בשירותי בריאות.

אורלי לוי אבקסיס: תוחלת החיים זה דבר אחד.

אורלי לוי אבקסיס: תמותת תינוקות פי שניים, מספר הרופאים פר נפש, חצי מאשר במרכז, שלא לדבר על המיטות ושלא לדבר על מקצועות במצוקה, אבל כולם מכירים את הנתונים ואף אחד לא חושב לטווח הארוך.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מנסים להבין מה גורם לזוג צעיר שיש לו מקצוע כמו תעודת רופא עכשיו, שהוא מתמחה ורופא להסתכל על העתיד שלו, על התחייבויות עם הילדים, מה מושך בפריפריה, מה הם אותם תמריצים שיגרמו לאותם זוגות צעירים חזקים, דרך אגב, שאחר כך יש להם קליניקות במרכז, לעשות איזושהי השלמת הכנסה נוספת.

אורלי לוי אבקסיס: אין את זה כמעט בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: מה גורם לאותו זוג צעיר לבוא ולעבור לפריפריה?

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שרמת החינוך והאופציות בחינוך לא קריטריון.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק, במרכז יש הרבה יותר.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על שירותי תרבות, אפילו לראות גן חיות, להגיע מהפריפריה למרכז, תאמינו לי, זה סיפור גם יקר וגם ארוך.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על הצגות וכדומה וכשאנחנו מדברים בסופו של דבר על שירותי בריאות, זה לא רציונלי לעבור לפריפריה, בטח אם יש לך עתיד מסודר.

אורלי לוי אבקסיס: כשהיה את מאבק הרופאים, המשבר הרפואי ב-2011, הביאו את הדבר הזה, ניסו למצוא תוכנית ארוכת טווח.

אורלי לוי אבקסיס: הכניסו שני פרמטרים: אחד, מענק למתמחים שהולכים לפריפריה, ואנחנו צריכים להבין, גם כן יש פה קריטריונים, הם צריכים להעביר את החיים שלהם ולגור שם, להתחייב לכמה שנים וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: זוג צעיר כזה בסוף גם יישאר באותו מקום ויחזק את הקהילה, אבל הוא גם העתודה שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: עייני לא צרה במרכז.

אורלי לוי אבקסיס: גם המרכז הוא רחוק מהממוצע ב-OECD, זאת אומרת שבסופו של דבר גם באשר שולחים את תושבי הפריפריה ומטרטרים אותם למרכז, מה שקורה, אנחנו מעמיסים על המרכז.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה מהרגע ששר האוצר הזה נמצא, מקצצים באופן מתמיד במענקי הרופאים לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: חשפתי את זה כבר פעם אחת בוועדת הכספים בדיונים על התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: גפני פיזר את הוועדה כי הם שיקרו ובסופו של דבר הכניסו את ה-75 מיליון בחזרה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה שנה לאחר מכן, ביטלו, ואחרי הרעש שעשינו החזירו רק חצי.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו מה קורה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר במספרים.

אורלי לוי אבקסיס: בכל שנה היו 75 מיליון.

אורלי לוי אבקסיס: אחר כך נאבקנו על ה-75 מיליון כשרצו לבטל את זה בתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: שנה לאחר מכן החזירו רק 45 מיליון והיום אנחנו נמצאים במצב שלפי המספרים שנמצאים אצלי, לא הצלחנו להשיג נתונים אחרים שיסתרו את זה, ממשרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו לי טוב, אנחנו מדברים על 30 מיליון לשנה ושליש.

אורלי לוי אבקסיס: תבינו את המדרון החלקלק, ואנחנו מדברים על המענק לרופאים והמתמחים לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין מה הם סדרי העדיפויות במשרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אם יש לנו 800 מיליון שקל, לוותר על הכנסות על גאדג'טים ואוזניות וכל מיני עניינים כאלו ולהמר עליהם, ואין לנו 75 מיליון שקלים להציל את הבריאות בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מירב בן ארי: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה.

טלב אבו עראר: תודה גבירתי היושבת-ראש.

טלב אבו עראר: הפערים בין הפריפריה למרכז, אני חושב שהגיע הזמן לא לצמצם אלא לסגור את הפערים האלו.

טלב אבו עראר: הרי אין הבדל בין הפריפריה, נגב או צפון לבין המרכז.

טלב אבו עראר: כולם אזרחי המדינה ולכן אני רואה שבתחום הבריאות הפערים האלו הולכים וגדלים.

טלב אבו עראר: רק לפני כשבועיים העלינו את הנושא של הפערים בחינוך ובריאות, שכמעט אין מה להשוות בין הפריפריה לבין המרכז, שבתל אביב מגיע 94% חינוך ובריאות כשנגב הוא ב-5% או 10%, לא יודע כמה בדיוק, ולכן אחד הצעדים שמאפשרים את צמצום הפערים הוא המענקים.

טלב אבו עראר: אין מה להסתיר כאן.

טלב אבו עראר: לצערי הרב פנו אלי לפני כשבוע הרבה רופאים שבאים להתמחות בנגב, ואז כל מתחמה או כל רופא חייב לעבור שני ראיונות.

טלב אבו עראר: לצערי הרב רוב בתי החולים בנגב מכשילים, לא בוחנים את הידע של הרופא אלא מנסים להכשיל אותו כדי לא לזכות לא במענק ולא בתקן להתמחות, כי חסרים תקנים וחסרים גם מענקים ולכן אין מה שיעודד אותם ואז עוזבים כולם למרכז.

טלב אבו עראר: גם אם אני הייתי רופא, הייתי עובר למרכז.

טלב אבו עראר: משרד האוצר כמו שציינה חברתי, הודיע להאריך את התוכנית הזו לרופאים המתמחים, אבל החל מספטמבר 2018.

טלב אבו עראר: יש רופאים שהם לפני ספטמבר 2018, לא זכאים למענק הזה, ולכן אנחנו מבקשים לכבד את הרופאים.

טלב אבו עראר: מה שיותר חשוב זה התושב.

טלב אבו עראר: אזרח שמתגורר בפריפריה הוא הקורבן בקטע הזה.

טלב אבו עראר: אפילו לא רק הרופאים המתמחים, אלא גם כל הרופאים הטובים.

טלב אבו עראר: בסורוקה היו רופאים טובים.

טלב אבו עראר: כולם עזבו למרכז כי שם התנאים יותר טובים, ולכן גבירתי אנחנו מבקשים בסיום הישיבה הזו לצאת בסיכום למשרד הבריאות, אפילו גם לראש הממשלה להחזיר את המענקים לרופאים.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו להגדיל את המענקים.

טלב אבו עראר: להגדיל אותם.

עליזה לביא: את צודקת, אבל בואו נרגע נראה מה קורה עם 1,000 הרופאים האלה שהבטיחו להם.

עליזה לביא: הם עברו והם לא קיבלו.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה גבירתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת מראש, מירב יודעת שאנחנו בתוך דיון נוסף סגור.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה רגע לומר, אני חושבת שזה אחד הדיונים הכי חשובים שאנחנו מנהלים או מנהלות כאן משום שמדובר בתשתית מערכת הבריאות של מדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: מידת היכולת שלנו לחזק את הפריפריה בהבאת מתחמים הוא עניין סופר קריטי.

איילת נחמיאס ורבין: המערכת, אנחנו כבר מבינים וסליחה חברת הכנסת לוי אבקסיס, מערכת הבריאות נמצאת לצערי הרב בתת-תקצוב הרבה מעבר לשר כחלון, ואני יודעת שאת עוסקת בזה המון שנים ולכן אני גם מרשה לעצמי לומר את זה, כי זאת מערכת שגם אם עכשיו ישפכו עליה הררי כסף, זה לוקח זמן בטווח שבו עד שאנחנו מייצרים רופא.

איילת נחמיאס ורבין: גם אם היו שופכים עליה עכשיו כסף, לא בטוח שבטווחי הזמן שאנחנו מדברים עליהם היו יודעים איך להתמודד איתם.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, מנכ"ל משרד הבריאות אמר 3 מיליארד שקל בשנה לתת למערכת.

אורלי לוי אבקסיס: הם יודעים איך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני ישבתי מספיק פעמים עם משה בר סימן טוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בטוחה שהם יודעים מה לעשות עם זה.

איילת נחמיאס ורבין: מספיק פעמים הבאנו כסף לשם, אבל לא משנה, אני רוצה רגע להגיד משהו, כי זה נתפס כאילו אני מחפשת להגן על שר האוצר.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגן על מערכת הבריאות שנמצאת בתת-תקצוב מתמשך.

איילת נחמיאס ורבין: המתמחים הם התשתית הרפואית של כולנו והעובדה שאנחנו לא מצליחים אפילו לעמוד בתוכנית הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת בן ארי, מכל הדברים זה הדבר שהכי מקפיץ אותי בתוכנית הזאת שהיא תוכנית, תסלחי לי, יחסית מצומצמת, הרבה פחות ממה שנדרש.

אורלי לוי אבקסיס: הגאדג'טים יותר חשובים.

איילת נחמיאס ורבין: ושיחסית מעט מתמחים נהנים ממנה, אנחנו לא מצליחים לעמוד.

איילת נחמיאס ורבין: אני משתגעת מזה שעכשיו המתמחים שהיו אמורים בעצם בטווח שבין ינואר 2018 עד ספטמבר 2018, אנשים שהתבססו על הנחת העבודה, על ההבטחה השלטונית הזאת שהם יקבלו כסף, תמריץ שמגיע להם בדין, מגיע להם כי הם ראויים לכך, מגיע להם כי חשוב לנו לחזק את הרפואה בפריפריה, לא יוכלו לקבל אותו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקבלת טלפונים, אגב, מהבוקר.

איילת נחמיאס ורבין: גם נמצא כאן לדעתי ד"ר דודו דגן מאשדוד, שנאלצתי הבוקר להסביר לו איך בממשלה מעבירים קו, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

איילת נחמיאס ורבין: הרבה פעמים מעבירים קו טכני, אשדוד לא נחשבת פריפריה.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אשדוד לא נחשבת פריפריה אבל לעומת זאת יש מקצועות רפואיים שהם נמצאים במחסור קיצוני, בין אם מדובר בנאונטולוגיה שזו רפואת פגים, בין אם מדובר בגריאטריה.

איילת נחמיאס ורבין: למה שהמתמחים באשדוד בתחומים האלה שהם נדרשים לא יקבלו את התמריצים האלה?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מקימים בתי ספר לרפואה.

איילת נחמיאס ורבין: נהדר, עדיין אנחנו צפויים להיות במספר יחסית נמוך של מסיימי בתי ספר לרפואה וגם אין לנו תקנים כדי לשים את המתמחים בבתי החולים, אז בואו נתעורר ובוודאי נעמוד בהבטחות האלה.

מירב בן ארי: תודה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל קודם כל עם ההסתדרות הרפואית, פרופ' ציון חגי, יו"ר, בבקשה.

פרופ' ציון חגי: ראשית, אני רוצה לברך את יושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת בן ארי על הדיון החשוב הזה.

פרופ' ציון חגי: אני רוצה באמת לברך מכל ליבי את חברי הכנסת שהגיעו לדיון הזה שהוא דיון חשוב ביותר לעתיד מערכת הבריאות בישראל.

פרופ' ציון חגי: אני כרופא שעבדתי 12 שנים בפריפריה, כך שיש לי ניסיון מהפריפריה, מה היא.

פרופ' ציון חגי: עבדתי בבית חולים סורוקה במשך 12 שנים, ראיתי את הצרכים, ראיתי את הקשיים.

פרופ' ציון חגי: בית חולים סורוקה בתקופה שבה יש מחסור גדול מאוד של רופאים, שאני כרופא מתמחה עשיתי בין עשר ל-11 ואפילו 12 תורניות.

פרופ' ציון חגי: לאחר 12 שנה מנהל המחלקה שלי עבר לבית חולים קפלן.

פרופ' ציון חגי: עברתי יחד איתו וניהלתי במהלך 20 השנים האחרונות את מחלקת נשים ויולדות בקפלן.

פרופ' ציון חגי: אני מספר לכם את זה כי הנושא של מתמחים.

פרופ' ציון חגי: זה נושא מאוד חשוב וקרוב לליבי.

פרופ' ציון חגי: אני בסופו של דבר חינכתי קבוצה גדולה מאוד של מתמחים ורופאים שהגיעו לתפקידים בכירים גם במערכת הבריאות.

פרופ' ציון חגי: המתמחים זה עתיד הרפואה במדינת ישראל.

פרופ' ציון חגי: פגיעה במתמחים זו פגיעה ברפואה במדינת ישראל.

פרופ' ציון חגי: פגיעה בפריפריה זה דבר חמור ביותר.

פרופ' ציון חגי: פערי הבריאות גם ככה קיימים והם קשים ביותר ונוצר מעגל סגור.

פרופ' ציון חגי: מדוע נוצר מעגל סגור?

פרופ' ציון חגי: כי ברגע שגם היום יש מחסור והמתמחים עושים מספר רב של תורניות, לא מגיעים מתמחים, המתמחים האלה רוצים לעזוב באופן טבעי כי הם עושים מספר רב של תורנויות ונוצר מעגל סגור של בריחה מהפריפריה.

פרופ' ציון חגי: אנחנו חייבים לפעול פה בנחישות ולא לתת למהלך הזה לקרות.

פרופ' ציון חגי: מה שקרה זה משהו מאוד חמור.

פרופ' ציון חגי: ההחלטה של אגף התקציבים באוצר להוציא חוזר, הוא חוזר פשוט ששינו את כללי המשחק מבלי להודיע לשחקנים העיקריים במשחק מה הם הכללים החדשים, והכללים החדשים הם חמורים ביותר.

פרופ' ציון חגי: כשבאים ואומרים שהכללים יהיו מ-1 בספטמבר וזה לא יהיה רטרואקטיבי, זה משהו חדש בכללים.

פרופ' ציון חגי: עד סוף 2017, גם אם החוזר יצא באפריל, ב-1 בינואר הוא נכנס לתוקף.

פרופ' ציון חגי: פה פתאום שינו את הכללים.

פרופ' ציון חגי: זה דבר חמור ביותר שפוגע ברפואה ואסור שזה יקרה.

פרופ' ציון חגי: צריך להחיל את החוזר הזה מ-1 בינואר עד ה-31 באוגוסט ולא להפלות קבוצה מול קבוצה.

פרופ' ציון חגי: יש לנו מתמחה, נציג שלנו שנמצא פה שהוא בפסיכיאטריה.

פרופ' ציון חגי: הוא התקבל להתמחות ביולי 2018.

פרופ' ציון חגי: במחלקה שהוא התחיל להתמחות יש 12 תקנים פנויים.

פרופ' ציון חגי: מנהל בית החולים מתחנן בפניו, תתחיל, אל תחכה עד שיצא החוזר.

פרופ' ציון חגי: הוא הסכים להתחיל ביולי והוא עכשיו מאבד ומפסיד את המענק שהוא צריך לקבל.

אורלי לוי אבקסיס: יש תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא רוצה לבוא.

פרופ' ציון חגי: רבותיי, אני רוצה רק משפט סיכום.

פרופ' ציון חגי: במהלך השבועות האחרונים אנחנו מנהלים משא ומתן מול האוצר.

פרופ' ציון חגי: נפגשתי מספר פעמים עם שר האוצר.

פרופ' ציון חגי: שר האוצר מאוד חיובי בגישה שלו שכן צריך לפתור את הבעיה.

פרופ' ציון חגי: עכשיו אני תקוע באגף התקציבים.

פרופ' ציון חגי: עדיין לא קיבלתי כל מענה, אז אני אומר לכם שהמשא ומתן ממשיך להתנהל.

פרופ' ציון חגי: שבוע הבא יש לנו פגישה נוספת, אבל הוא תקוע באגף התקציבים.

פרופ' ציון חגי: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: גבירתי היושבת-ראש, תודה על הדיון.

מאיר כהן: שלום לכולם.

מאיר כהן: חבריה, תראו, זאת הפקרה חסרת מצפון של הפריפריה, הפקרה חסרת מצפון של המתמחים.

מאיר כהן: אני לא אחזור על הדברים של אורלי, אבל התחושות של אנשי הפריפריה הן באמת גורמות לנו לעיתים לתחושת זעם שגם אם היא נראית 'אובר', אבל זה באמת התחושות היום-יומיות שלנו.

מאיר כהן: כל הסיפור הזה הוא בפתחו של שר האוצר וסגן שר הבריאות, שיהיה ברור, וכל ניסיון ללטף אותם או להגיד, אגף התקציבים, שום דבר.

מאיר כהן: הייתי שר וכשה

מאיר כהן: חלטתי להילחם על משהו, ניגשתי לאגף התקציבים, זה לקח בדיוק חמש דקות.

מאיר כהן: יש לצערי כמה שחקנים בתוך המגרש הזה שכל אחד זורק את הכדור.

יעל גרמן: מאיר, בזמננו הוציאו 225 מיליון - - -

מאיר כהן: סגן שר הבריאות, שר האוצר, יש כאן חזית יוצאת מן הכלל של חברי כנסת מכל הסיעות.

מאיר כהן: אני מבקש ממך יושבת-הראש שאת מאוד פעילה והנשמה שלך במקום טוב, צריכים לארגן את החזית הזאת ותוך שבוע לקבל תשובות משר האוצר.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד שיש כאן רופאים שאני פוגש בדרך.

מאיר כהן: נמצא כאן מנהל בית החולים סורוקה, קודש.

מאיר כהן: אגב, אבו עראר, הלכו רופאים טובים והגיעו רופאים עוד יותר טובים.

מאיר כהן: זה בית חולים נהדר שעושה יש מאין.

מאיר כהן: כך כל בתי החולים בצפון.

מאיר כהן: אני משער שגם באשדוד.

מאיר כהן: אסור להפקיר את הרפואה בפריפריה, אסור להפקיר את המתמחים.

מאיר כהן: זאת האחריות שלנו, מירב.

מאיר כהן: אנחנו יכולים לשנות את זה.

מאיר כהן: אני ומי שרוצה להצטרף אלי, אני מתכוון להוציא בזה הרגע מכתב לשר האוצר, לשים את התפוח הלוהט הזה בפתחו, לא לשחק, ולהגיד לסגן השר ליצמן שאנחנו עסוקים בלפנק אותו, אבל אני מצטער, הוא הממי הלאומי אבל הוא לא מתייחס לפריפריה וצריך להביא את הכדור הזה לשניהם.

מאיר כהן: הם יכולים לפתור, לא אף אחד אחר.

מאיר כהן: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה חבר הכנסת מאיר כהן.

מירב בן ארי: ד"ר אראל בוצ'ינסקי, בבקשה אדוני.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אני יו"ר "מרשם", ארגון המתמחים לרפואה, ד"ר אראל בוצ'ינסקי.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: שלום, בוקר טוב, אני מודה לכם על כינוס הוועדה החשובה מאוד הזאת.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אני שמח לראות את הנוכחות המאוד מרשימה של חברי הכנסת בוועדה.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אני רוצה להודות גם לראשי הרשויות שחתמו על קריאה שלנו להתערב במצב הקשה, במחדל הזה למעשה.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: גם יש פה איתנו סטאז'רים ומתמחים שבאו לתמוך, אז תודה רבה לכולם.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אם יש מקום אחד שהאינטרס של המתמחים, האינטרס של מערכת הבריאות הציבורית נפגשים, זו דוגמא מעולה, מענקים.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: המענקים הם גם מצד אחד תגמול הולם וראוי למתמחים שמחזיקים את מערכת הבריאות הציבורית על הכתפיים שלהם.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אחרי השעה 16:00 אנחנו נפגוש כמעט אך ורק מתמחים, בסופי שבוע, בלילות.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: מערכת הבריאות זה המתמחים ולכן זה תגמול ראוי והולם ותמריץ שהיה חייב להגיע.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: מצד שני צריך להבין שזה גם אינטרס לאומי.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: כשאנחנו מדברים על מענקים, אנחנו מדברים על מערכת הבריאות בפריפריה ובמרכז במקצועות במצוקה.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אנחנו מדברים על קשישים שמחכים לניתוח וזה מאריך סבל, מאריך תמותה.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אנחנו מדברים על ילדים חולים שלוקח זמן עד שהם באים לקבל את הטיפולים שלהם, אנחנו מדברים על נשים שכורעות ללכת.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: זה יכול להיות מצב קריטי.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אנחנו מדברים פה על מצב שהוא מצב חירום לאומי והמענקים הם חלק מהפתרון הזה.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אנחנו שומעים מהשטח קולות מאוד קשים, קולות של מתמחים שחשים שהונו אותם, שרימו אותם.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: הם איבדו את האמון שלהם במערכת ואנחנו חייבים לתקן את זה.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אני רוצה רק להדגיש שתי נקודות חשובות: אחת, זה החודשים ינואר עד אוגוסט 2018 שמשום מה הושמטו מהחוזה האחרון של משרד האוצר.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: הם חייבים להכניס את החודשים האלה.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: זה לא יכול להיות שזו תהיה החלטה שרירותית שלקחו שמונה חודשים ולא נותנים בהם מענקים.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: הדבר השני, חייבים להכניס את אסותא אשדוד כאחד מבתי החולים שזכאים למענקים.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: זה בית חולים חדש בפריפריה וזה בית חולים שנאבק כרגע.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אנחנו חייבים לחזק אותו.

ד"ר אראל בוצ'ינסקי: אני קורא לגורמים האחראים, לבריאות ולאוצר לגלות אחריות ולקחת מנהיגות ולפתור את המחדל הזה לאלתר.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מאיר כהן: אני רק קצת חולק על האמירה הזאת.

מאיר כהן: ליבי עם אסותא באשדוד, אבל זה לא הפריפריה.

מאיר כהן: זה לא סורוקה וזה לא צפת.

מירב בן ארי: הם ידברו.

עליזה לביא: זו גם לא אותה בעיה שלשמה התכנסנו.

מירב בן ארי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה גבירתי היושבת-ראש.

סעיד אלחרומי: ראשית, צר לי מאוד שמשרד הבריאות, אני לא רואה כאן נציג.

מירב בן ארי: הם פה.

סעיד אלחרומי: נציג בכיר.

סעיד אלחרומי: התכוונתי לאנשים אחרים.

סעיד אלחרומי: שוב, אני מודה לחבריי היוזמים.

סעיד אלחרומי: הנושא של הבריאות בפריפריה, טחנו את זה ודנו בוועדה הזאת יותר מפעם אחת.

סעיד אלחרומי: דיבורים והבטחות מכאן עד הודעה חדשה.

סעיד אלחרומי: דיברנו על בית חולים נוסף בנגב וזה מתמסמס, רבותיי.

סעיד אלחרומי: אתם המתמחים, מי שנמצא כאן, זה מתמסמס.

סעיד אלחרומי: ועדה יושבת, ועדה קמה ובינתיים הנושא תקוע.

סעיד אלחרומי: דיברנו על המענק.

סעיד אלחרומי: עכשיו מושכים את זה ומשאירים את האנשים בעצם בלי פתרונות, כ-1,000 מתמחים.

סעיד אלחרומי: אנחנו כמנהיגות של הנגב לפחות במגזר הבדואי, אנחנו מעודדים את הצעירים ללכת ללמוד רפואה.

סעיד אלחרומי: רק בחודשים האחרונים עשרות מהם מתמחים ומתמחות.

סעיד אלחרומי: הם למדו רפואה בכדי שאנשים שיעסקו ברפואה בפריפריה יהיו אנשי פריפריה.

סעיד אלחרומי: הם לא ילכו לתל אביב והם לא ילכו למרכז כי הם אנשי שגב שלום ואנשי דימונה ואנשי ערערה בנגב, אבל מה עושים?

סעיד אלחרומי: פשוט חוסמים אותם בוועדת קבלה והחבר'ה נכשלים ונשארים ממורמרים.

סעיד אלחרומי: רבותיי, צריך להחזיר את המענק.

סעיד אלחרומי: הסיפור של ההתמחות, צריך לטפל בזה כמה שיותר מהר.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: משרד הבריאות, בבקשה גבירתי.

שיר אברמיצקי: בוקר טוב, שיר אברמיצקי, סגנית כלכלית של ראש חטיבת הרפואה ד"ר ורד עזרא שנמצאת בדיון אחר של ועדת ביקורת המדינה ולכן לא יכלה להגיע.

שיר אברמיצקי: אני רוצה להתייחס לנושא הדיון.

שיר אברמיצקי: קודם כל תודה יושבת-ראש הוועדה על ההזדמנות לדבר באמת על התוכנית החשובה הזאת.

שיר אברמיצקי: תוכנית המענקים, במהות שלה מבחינת משרד הבריאות מדובר בתוכנית תמריצים שבאה על ידי תמריצים כלכליים להסית משאבים ותשומות לאזורים ולתחומים, מקצועות שבהם יש חסר.

שיר אברמיצקי: בתור תוכנית תמריצים ובתור שכזו לא מדובר בפרמטרים קבועים.

שיר אברמיצקי: הפרמטרים משתנים על פני השנים בהתאם לצרכים של המערכת, בהתאם להיצע כוח האדם, בהתאם לשיקולים לאומיים כאלה ואחרים.

שיר אברמיצקי: לא את כל תחלואי הפערים בין פריפריה ומרכז ניתן לפתור דרך התוכנית הזאת.

שיר אברמיצקי: לגבי התוכנית של השנים 2018 ו-2019, התכנס צוות מקצועי בשיתוף פעולה של משרד הבריאות ומשרד האוצר.

שיר אברמיצקי: נעשתה עבודת מטה סדורה שגם כללה שיתוף עם השטח, שיחות עם בתי חולים, עם נציגים מהמערכת, ובהתאם לכך התבקשו הפרמטרים המקצועיים שעל בסיסם מחולקים המענקים, כאשר יש גם רכיב של מומחים, לא רק רכיב של מתמחים.

אורלי לוי אבקסיס: אז תמצאו תקציב נוסף.

אורלי לוי אבקסיס: לקחתם מהמתחים כדי לתת פי שלוש למומחים.

שיר אברמיצקי: סוגיית המומחים נכללת בתוכנית המענקים כבר ב-2016.

שיר אברמיצקי: ב-2017 היו רכיבים בתוכנית, כי כפי שנאמר, התוכנית בסופו של דבר זו תוכנית תמריצים שבאה לתת מענה לצרכים של המערכת.

שיר אברמיצקי: יש צרכים למערכת גם בתחום המומחים.

שיר אברמיצקי: זו לא החלטה שרירותית.

שיר אברמיצקי: לגבי 1,000 המתמחים שציינה חברת הכנסת לביא, מדובר על 1,000 פנקסים שנפתחו בתקופה הזאת.

שיר אברמיצקי: לא כל מי שפותח פנקס זכאי למענק.

מירב בן ארי: תדברי על אלה שאמורים לקבל את המענק ולא קיבלו.

מירב בן ארי: זה מה שהן רוצות לדעת.

שיר אברמיצקי: לפי האומדנים שלנו, מתוך אותם 1,000 של פתיחת פנקסים, יש סדר גודל של 300 שאכן היה - - -

מירב בן ארי: אנחנו מכירים את המספרים.

מירב בן ארי: ה-300 שלא קיבלו את המענק.

שיר אברמיצקי: היה והתוכנית הייתה חלה מינואר עד אוגוסט כולל, היו עוד 300 מענקים שלכאורה היו יכולים להיות מחולקים, ולכן בימים אלה המשרד נמצא בשיח משותף עם משרד האוצר.

שיר אברמיצקי: נקבעה פגישת עבודה בשבועות הקרובים על מנת לבדוק איך אפשר - - -

מאיר כהן: בכמה כסף מדובר?

מירב בן ארי: 30 מיליון שקל.

אורלי לוי אבקסיס: לא, היא מדברת על פחות מ-15 מיליון שקל.

שיר אברמיצקי: זה לעניין 1,000 המענקים.

עליזה לביא: היא ירדה ל-300.

שיר אברמיצקי: עוד דיוק שחשוב לעשות, לא נעשתה הבטחה בשום מקום שתוכנית המענקים היא תוכנית שחלה מעבר למה שמצוין בחוזר - - -

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: בסוף יש כאן אינטרס של ציפייה והסתמכות שכל סטודנט שנה א' במשפטים לומד, ובסוף אם מ-2011 יש מענקים, הם מניחים שאם הם לא הודיעו להם שאין, אז יש.

מירב בן ארי: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: קודם כל תודה שלקחת את הנושא הזה לוועדה שלך.

סופה לנדבר: רבותיי, אני רוצה להגיד, גועל נפש של החלטה של משרד הבריאות וכאן לא צריכים למרוח אותנו.

סופה לנדבר: אתם מפקירים את האנשים האלו.

סופה לנדבר: אני חושבת שכאשר דאגתם להעביר את המיליונים למערכת הכשרות, הייתם קודם כל צריכים לדאוג למתמחים האלו.

סופה לנדבר: עכשיו אני רוצה לספר על ההיסטוריה.

סופה לנדבר: בשנת 2002 אני העברתי כאן חוק על בית חולים של אשדוד.

סופה לנדבר: אשדוד הייתה פריפריה עמוקה מאוד.

סופה לנדבר: נכון שאחרי שבנו את בית החולים ולפני שנה כאשר הייתה פתיחה רשמית של בית חולים באשדוד, אני טוענת, ברפואה אשדוד נמצאת במצב של פריפריה רפואית.

סופה לנדבר: אני כחברת כנסת נכון להיום דורשת שהמתמחים של אשדוד יקבלו אותם מענקים.

סופה לנדבר: רבותיי, כאשר העברנו את החוק הזה, כולם כאן בכנסת דיברו ואמרו, מה פתאום את נכנסת לתשתיות של מערכת הבריאות?

סופה לנדבר: אני אמרתי, כאשר מערכת הבריאות לא בידיים טובות של מערכת הבריאות של מדינת ישראל, אז כנראה הכנסת צריכה להתערב ולהיכנס לזה.

סופה לנדבר: כאשר הייתה פתיחה רשמית, כולם היו שם, גם ראש הממשלה, גם הרב ליצמן.

סופה לנדבר: כולם הבטיחו.

סופה לנדבר: אגב, כאשר היום בית החולים נמצא בגירעון, זו האחריות של מדינת ישראל וממשלת ישראל בגלל שיש התחייבות של המדינה והממשלה.

סופה לנדבר: לא מעבירים לשם כסף, 150 מיליון.

סופה לנדבר: פתיחה של בית חולים במקום חדש, באזור חדש, בעיר חדשה, אני חושבת שכאן נדרשת התערבות של ראש הממשלה מפני שהוא היום שר הבריאות.

סופה לנדבר: אני דורשת שאשדוד תהיה יחד עם כל המתמחים של הפריפריה בגלל שבעיר אשדוד ובבית החולים באשדוד נדרשת פעילות רחבה מאוד כדי לעמוד ולתת שירות לאותם אזרחים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת דודי אמסלם ולאחר מכן חבר הכנסת דב חנין.

דוד אמסלם: בקצרה, אנחנו עשינו לפני לדעתי לפני שבועיים-שלושה דיון לגבי הנושא של המענקים וההבחנה בין בתי החולים הממשלתיים לבין בתי החולים הציבוריים.

דוד אמסלם: אני אמרתי לכם שבהיגיון שלי הכול הפוך במובן זה שבית החולים כמו שערי צדק למשל, הוא ניבנה באמצעות אנשים טובים באמצע הדרך והוא נותן שירות לכל אזרחי מדינת ישראל, דרך אגב בדיוק כמו רמב"ם, אלא מאי, פה אתם לא מימנתם.

דוד אמסלם: המדינה לא מימנה אותו אלא מישהו אחר, ואז מה אתם עושים?

דוד אמסלם: במקום לתת לו להדליק משואה ולהגיד לו, תקבל עוד 10%, אתם מענישים אותם.

דוד אמסלם: אתם הקצאתם לכל בתי החולים הציבוריים האלה בערך 200 מיליון, ולממשלתיים, כאילו שלכם מה שנקרא, דואגים ב-2 מיליארד.

דוד אמסלם: משהו לא סביר.

דוד אמסלם: איפה זה בא לידי ביטוי בסוף?

דוד אמסלם: בשירות.

דוד אמסלם: הרי אם אני ירושלמי ואני מגיע לשערי צדק, למה בית החולים אמור לתת לי בסוף שירות פחות טוב מאשר בחיפה?

דוד אמסלם: זה באופן כללי.

דוד אמסלם: זה נושא אחד.

דוד אמסלם: הסיפור של אסותא אשדוד מוציא אותי מדעתי.

דוד אמסלם: אני הלכתי לבקר שם לפני מספר חודשים.

דוד אמסלם: מי שלא ראה, דרך אגב, אני ממליץ ללכת ולראות.

דוד אמסלם: יש שם צוות מדהים.

דוד אמסלם: משהו שלא קיים במדינת ישראל 40 שנה צמח שם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מכיר את הסיפור של המדינה.

דוד אמסלם: אני גם פקיד במקצועי.

דוד אמסלם: סוף-סוף מישהו התעורר.

דוד אמסלם: מה לעשות, האוכלוסייה גדלה כמעט פי שלוש או ארבע וצריך עוד בתי חולים, אז הקימו באשדוד.

דוד אמסלם: גם בית חולים, צריך להבין, ברמה הכלכלית הוא יכול לעמוד ממספר מיטות צפונה ביכולת כלכלית עצמאית.

דוד אמסלם: זה כמו שאתה לא מוציא אוטובוס עם ארבעה נוסעים.

דוד אמסלם: אתה מינימום צריך להביא אותו לכדאיות כלכלית, 30, אז קודם כול צריך להכפיל את כמות המיטות כדי שבית החולים בכלל יעמוד על הרגליים שלו ויהיה באמת אמיתי.

דוד אמסלם: דבר שני, אני הייתי בשוק שם.

דוד אמסלם: הוא לא מקבל לא שירות לאומי, לא מקבל את המענקים האלה.

דוד אמסלם: אם אשדוד לא בפריפריה, אז מה זו פריפריה?

דוד אמסלם: יש מרכז שאתם יודעים לתחם אותו, בדיוק אנחנו יודעים מה הוא, ויש פריפריה.

דוד אמסלם: מה המשמעות של הפריפריה?

דוד אמסלם: למה המענקים האלה קיימים?

דוד אמסלם: בגלל שרופאים לא רוצים לנסוע מתל אביב בפקקים כל היום, להגיע לאשדוד אחרי ארבע שעות.

דוד אמסלם: הרי בסוף הפריפריה זה פונקציה של זמן הנסיעה, אז באה המדינה ואמרה, נתמרץ אותם.

דוד אמסלם: פעמיים אתם פוגעים, פעם אחת בזה שבית החולים גם ככה הוא בית חולים חדש שקשה לו להתארגן ואין לו את האמצעים המתאימים.

דוד אמסלם: החרגתם אותו מהפריפריה, אין לי מושג למה.

איתן ברושי: אין לו מספיק מיטות.

דוד אמסלם: זאת אומרת, גם הוא חלש בגלל שהוא חדש וגם אתם החלטתם לא לתת לו כלום בגלל שהוא חדש.

דוד אמסלם: פעמיים אתם מכים אותו.

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין את ההיגיון מדוע ולמה.

אורלי לוי אבקסיס: דודי, עכשיו תאר לך כמה קשה להביא מתמחים לזיו בצפת או להעמק בעפולה או לפוריה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר יושב-ראש בית החולים, מה שנקרא, הביא את הירושה שלו לתוך בית החולים.

דוד אמסלם: את הירושה שלנו הבאנו.

דוד אמסלם: אם בית החולים לא יתקיים כלכלית, הוא יקרוס.

דוד אמסלם: אני מציע לכם לסייע לו בגלל שאם הוא יקרוס, זה יעלה לכם גם הרבה יותר.

דוד אמסלם: אל תיכנסו למה שקרה בהדסה ויכול להיות שמחר יקרה גם בשערי צדק, ויש פה 10% מאוכלוסיית מדינת ישראל שהיא מתנהלת פה, ואתם, אין לי מושג מי מקבל אצלכם את ההחלטות ברמות האלו, לכן אני מבקש לשים זום על אסותא.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שקופת חולים צריכה לממן אותו, בגלל שבסוף, בקצה, זה בא על חשבון אותו מקבל שירות.

דוד אמסלם: הרי בסוף אין פה בלופים, לכן אני מבקש מכם להיכנס לנושא.

דוד אמסלם: אם אתם לא תעשו את זה, אני אדאג לעשות דיון אצלי בעניין הזה עם הפקידים כדי להבין את ההתנהלות הזאת, ואני רואה אותה כהתנהלות שערורייתית.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה גבירתי יושבת-הראש.

דב חנין: עמיתיי, חברי הכנסת, הסיפור הזה הוא פשוט שערורייה.

דב חנין: נתחיל מהסוף.

דב חנין: ההתנהלות של הממשלה בנושא הזה היא קודם כל לא חוקית.

דב חנין: אי-אפשר להתנהל ככה.

דב חנין: אסור להתנהל ככה.

דב חנין: אתם גוף מנהלי, יש עליכם חובות.

דב חנין: אנשים מפתחים ציפיות.

דב חנין: אתם לא יכולים להגיד הבטחנו, לא הבנתם, עכשיו זה ככה, שינינו.

דב חנין: מה הולך פה?

דב חנין: אתם משחקים בחיים של בני אדם.

דב חנין: אתם ממשלה, אתם לא איזה גוף מופקר שאין לו שום אחריות לשום דבר.

דב חנין: מעבר לזה, המדיניות בתחום הזה היא פשוט מדיניות איומה.

דב חנין: כל מערכת הבריאות במדינת ישראל, אנחנו יודעים את זה, נמצאת בחנק.

דב חנין: היא בקושי חיה.

דב חנין: לפעמים אני מתפלא שהיא נושמת עדיין, אבל במצב הזה הפריפריה נמצאת במצב עוד יותר קשה שמגיע לבלתי אפשרי.

דב חנין: שמעתם את הדברים של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

דב חנין: איך מצפים מאם להתנהל עם הילדים שלה?

דב חנין: ילד חולה, מתחילים לחשוב לקחת אותו למרחק של עשרות קילומטרים.

דב חנין: זה נתפס?

דב חנין: ככה אפשר לחשוב שאנשים יכולים לחיות?

דב חנין: הדיון עצמו פה מאוד מדאיג אותי.

דב חנין: אני שומע את גבירתי, נציגת משרד הבריאות, והטענות שלי הן לא אליך, אבל החשיבה היא נורא בקטן.

דב חנין: זה לא 1,000, זה 300.

דב חנין: עכשיו מה, 300, נוציא 30?

דב חנין: ויסתבר בסוף שניתן לכל אחד מה-30, 30 צ'קים.

דב חנין: זו תהיה התוצאה.

דב חנין: חברים, צריך לחשוב על זה בגדול.

דב חנין: יש 1,000?

דב חנין: קודם כל לתת ל-1,000.

דב חנין: להרחיב, לא לצמצם.

דב חנין: יש בעיה, יש פער, אנחנו רוצים לסגור אותו, אז בואו תרחיבו, תנו עוד כסף.

דב חנין: כל הגישה היא פשוט גישה הפוכה למה שצריך ולכן גבירתי יושבת-הראש, אני מבקש ממך בסיכום הדיון המהיר הזה לקבל החלטה מאוד חד-משמעית של הוועדה הזו.

דב חנין: אני שמח שנמצא איתנו יושב-ראש הקואליציה, כי אני חושב שאנחנו יכולים לנסות בדיון הזה להתעלות מעל הוויכוחים קואליציה–אופוזיציה ולקבל החלטה חד-משמעית, תחזירו את כל הכסף, תתחילו לסגור את הפער האיום הזה של מערכת הבריאות בפריפריה, כי גם כאשר נסגור אותו, זה לא יהיה מצב טוב.

דב חנין: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה חבר הכנסת דב חנין.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע בבקשה את המתמחה שהגיע מבית החולים מזרע.

אלכס גולדשטיין: שמי אלכס גולדשטיין, אני מתמחה בבית חולים מזור בעכו, בית חולים פסיכיאטרי.

אלכס גולדשטיין: התחלתי את ההתמחות שלי ביולי השנה, סדר גודל של חצי שנה של התמחות.

אלכס גולדשטיין: מחישוב מהיר, אני נופל בדיוק בתקופה הזאת של בין תקופות המענקים.

אלכס גולדשטיין: אין לי יותר מדי מה להוסיף לדברים שנאמרו.

אלכס גולדשטיין: אני אב למשפחה.

אלכס גולדשטיין: אשתי היא אם ומחפשת משרה חלקית.

אלכס גולדשטיין: ההיצע של המשרות שלה הוא ביחס הפוך למרחק מהמרכז כמובן, ככה שבסופו של דבר אנשים יעשו את השיקול המשפחתי האישי שלהם.

אלכס גולדשטיין: כרגע אנחנו עומדים במצב שנקלטו בשנים האחרונות ארבעה מתמחים פחות או יותר בכל בית החולים.

אלכס גולדשטיין: גם יש אנשים שסיימו תקופת התמחות מסוימת ועדיין ממשיכים אותה כי פשוט אין מי שיעבוד.

אלכס גולדשטיין: יום אחד זה יגמר.

מירב בן ארי: תודה רבה, ואתה מאיפה?

ד"ר פפץ' פבלו: תודה על זכות הדיבור.

ד"ר פפץ' פבלו: קוראים לי ד"ר פבלו פפץ'.

ד"ר פפץ' פבלו: אני אציג את עצמי בקצרה.

ד"ר פפץ' פבלו: אני עולה חדש בישראל מזה חמש שנים, מאוקראינה.

ד"ר פפץ' פבלו: כל התקופה הזאת שאני נמצא בישראל אני גר בפריפריה.

מירב בן ארי: איפה?

ד"ר פפץ' פבלו: בהתחלה עשיתי סטאז' בבית חולים סורוקה שהזכרנו אותו כבר, וכרגע אני מתמחה בטירת הכרמל בבית חולים מעלה הכרמל.

ד"ר פפץ' פבלו: בין לבין עשיתי שירות צבאי בתור קצין רפואה.

ד"ר פפץ' פבלו: התחלתי התמחות במאי, אז אני גם בין ה-1,000 או 300 מתמחים האלה.

ד"ר פפץ' פבלו: המצב שנוצר כרגע, אני קודם כל תופס אותו כפגיעה אישית.

ד"ר פפץ' פבלו: אין לי שום תועלת להישאר לא בתחום ולא בפריפריה.

ד"ר פפץ' פבלו: יש פה דיון, זו פריפריה או לא פריפריה.

ד"ר פפץ' פבלו: עד כמה שידוע לי זו כן פריפריה.

יעל גרמן: זה מקצוע במצוקה.

ד"ר פפץ' פבלו: זה מקצוע במצוקה.

ד"ר פפץ' פבלו: אני נמצא בשיחות כל יום עם קולגות שלי שהתחילו באותה תקופה.

ד"ר פפץ' פבלו: אני רוצה להגיד לכם דבר מסכם את ההיסטוריה, שהמצב שנוצר כרגע זה תקדים לעזיבה מאסיבית מהפריפריה של מתמחים מהמקצוע.

ד"ר פפץ' פבלו: הם נורא מתוסכלים, הם מחפשים דרכים אחרות להתקיים בחיים האלה.

ד"ר פפץ' פבלו: לא יתכן שאלה שהתחילו התמחות בתחילת שנת 2018 לא יקבלו את המענק.

ד"ר פפץ' פבלו: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: תודה גבירתי היושבת-ראש.

חנין זועבי: לפעמים הבעיה לא נמצאת רק בבעיה אלא גם בדרך בה אנחנו מנסים לפתור את הבעיה.

חנין זועבי: אני חושבת שאולי יותר קל ויותר זול מבחינה כספית, כי יש שני מכשולים לנושא שאנחנו דנים בו, זה תקציב, והנה נציגת משרד הבריאות אמרה שמדובר בחוזה של שנה אחת ואנחנו לא מדברים על פתרון - - -

קריאה: עד סוף 2019.

חנין זועבי: כן, והמכשול השני זה התמריצים, כלומר אי יכולת לשכנע את האנשים במרכז לעבור לפריפריה, אז למה לחזק את הרפואה בפריפריה?

חנין זועבי: למה לא לחזק גם את הרפואה וגם את הפריפריה?

חנין זועבי: למה לייבא כוח אדם מהמרכז לפריפריה?

חנין זועבי: מה עם האנשים שנמצאים בפריפריה שיכולים בעצמם ובתקציב יותר נמוך בלי הצורך במענקים?

חנין זועבי: מה עם מאות הסטודנטים שלומדים בחו"ל או חלק גדול מהם נשארים בחו"ל ולא לומדים בארץ?

חנין זועבי: מה הם התנאים הלא הגיוניים לתלמידים הערבים ותלמידים אחרים בפריפריה, תנאים שהם לא מודחקים מבחינת הכישורים שדרושים לתחום הזה, והקשיים בקבלת יותר סטודנטים מהפריפריה לתחום הרפואה עצמה וככה לפתור את הבעיה לא בצורה ארעית ולא בצורה זמנית ולא פתרון זמני, אלא פתרון שמחזק את הפריפריה עצמה?

חנין זועבי: אנחנו לא יכולים לחזק את הפריפריה, על ידי ההיגיון הזה לייבא כוח אדם וסטודנטים מהמרכז.

חנין זועבי: הם באים לשנה, לשנתיים, אבל יש מאות סטודנטים שיכולים, אז אני חושבת שלשנות פרספקטיבה, לשנות את האסטרטגיה.

מירב בן ארי: תודה רבה חברת הכנסת זועבי, הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה, בקצרה.

יוסף ג'בארין: טוב, אני אפתח גם בלהצטרף לברכות של היו"ר החדש של הסתדרות הרופאים.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שהייתם דוגמא באמת לשיתוף פעולה בין השטח והמומחים ואנשי המקצוע לבין חברי הכנסת ואני מצפה שנמשיך בעצם את העבודה הזו.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם גילוי נאות.

יוסף ג'בארין: אני לימדתי בפריפריה.

יוסף ג'בארין: אני לימדתי במכללה בתל חי ולכן גם חוויתי על בשרי את חוסר האטרקטיביות הזו שאנשים מגלים כלפי הפריפריה ואת הצורך המהותי והמתבקש.

יוסף ג'בארין: אם רוצים למשוך אנשים טובים ואם רוצים להגיש שירותים ראויים ושוויוניים לאוכלוסייה בפריפריה, אז אין ספק שצריך להשקיע וצריך למשוך את האנשים כדי לעבוד שם.

יוסף ג'בארין: זה לא רק עניין של להביא אנשים.

יוסף ג'בארין: הרי הנתונים אומרים במפורש שיש פערים מאוד תהומיים בין המרכז לבין הפריפריה.

יוסף ג'בארין: הרי מדינת ישראל מתגאה בפיתוח הכלכלי ובקדמה שלה וכדומה, אבל כולם יודעים, כשזה מגיע לאי השוויון, מדינת ישראל היא מובילה, אולי הראשונה במדינות ה-OECD מבחינת הפערים החברתיים.

יוסף ג'בארין: זה פשוט בלתי מתקבל על הדעת ולכן אני אומר, אם אנחנו 20 חברי כנסת, אני לא זוכר דיון כזה בתקופה האחרונה, כולנו מתגייסים לנושא הזה, גם נציגים מהקואליציה, אני לא רוצה להאמין שאנחנו לא נצליח בדרישה שלנו, גם להקצות את התקציבים וכמובן גם את הדרישות הספציפיות של פשוט לעשות את זה מתחילת השנה, מ-2018.

מירב בן ארי: כן, כן, זה בדיוק העניין.

מירב בן ארי: חבר הכנסת ג'בארין, תודה.

מירב בן ארי: משרד האוצר, בבקשה.

יעל ישראלי-נבו: אני יעל ישראלי-נבו, אני בייעוץ המשפטי של הממונה על השכר וחברת ועדת מענקים אז, 2015.

יעל ישראלי-נבו: אם תיתנו לי שתי דקות אני אנסה טיפה להעמיד דברים על דיוקם.

יעל ישראלי-נבו: אני מבינה את הלהט שבדיון ואת הרצון לחבר את כל תחלואי מערכת הבריאות בפריפריה לאירוע הזה, אבל אני חושבת שזה לא נכון.

יעל ישראלי-נבו: קודם כל אתם צריכים להבין שהיריעה קצרה.

יעל ישראלי-נבו: עד 2011 כשנחתם מסמך המענקים ועד שהוקצו המענקים במקור, ניתנו מעל 700 מיליון שקלים לטובת המענקים האלה.

מירב בן ארי: זה חלק מהסכם קיבוצי, ה-700 מיליון שקל?

יעל ישראלי-נבו: לא.

יעל ישראלי-נבו: המסמך ב-2011 שנחתם היה אמור להספיק עד 2019.

יעל ישראלי-נבו: ב-2014 מוצע כל התקציב ובעצם מ-2015 אנחנו כל שנה מקוששים תקציב לטובת מענקים נוספים בכל שנה ושנה, כל שנה מאז 2015 כשבעצם צריך להגיד, ב-2014, נמצא כאן יו"ר הר"י.

יעל ישראלי-נבו: ב-2014 היו"ר הקודם, ד"ר אידלמן אמר, אנחנו יוצאים מהתמונה, היינו מעורבים.

יעל ישראלי-נבו: הם היו בוועדת המענקים.

יעל ישראלי-נבו: הם יצאו ב-2014 מהתמונה ובעצם מ-2015 הכללים נקבעים כל שנה בהלימה, לשיטתנו, לצרכים של המערכת.

יעל ישראלי-נבו: כל שנה הכללים נקבעים מחדש תוך הלימה לצרכי המערכת, משתנים.

יעל ישראלי-נבו: יש מקצועות במצוקה שמתווספים, נוספים.

יעל ישראלי-נבו: הפריפריה בגדול, גם השנה, אתם יכולים לראות, הוספה רפואת משפחה לפריפריה ואני חושבת שזה גם נותן מענה לטענות שעלו פה.

יעל ישראלי-נבו: זה דברים שלא היו קודם.

יעל ישראלי-נבו: התקציב, 75 מיליון שקלים שניתן מספטמבר 2018 ועד סוף 2019 הוא בעצם יותר גדול כי הוא מתחלק על תקופה יותר קצרה לצורך העניין.

יעל ישראלי-נבו: אתם צריכים להבין שמדובר בתוכנית של תמריצים כלכליים לעובדים.

יעל ישראלי-נבו: הסיבה שהתמריצים האלה אשר הוחלט שהתוכנית תהיה מספטמבר ולא מינואר, וזה נכון שהיה משא ומתן וזה נכון שלוקח זמן לגבש את הכללים בתוך הלימה לצרכי המערכת, ואני מזמינה אתכם לראות 20 עמודים של תוכנית מאוד מפורטת ובאמת נותנת מענה לבתי החולים ולצרכים הספציפיים בכל בית חולים בפריפריה ובמקצועות במצוקה.

יעל ישראלי-נבו: המטרה הייתה לכוון התנהגות, וכשמכוונים התנהגות אי-אפשר לעשות את זה בדיעבד.

יעל ישראלי-נבו: יש על זה גם המון פסיקה של בית הדין.

מירב בן ארי: אני רוצה שתסבירי לי מה יעשה המתמחה שהתחיל באוגוסט וחבר שלו שהתחיל בספטמבר, אחד קיבל ואחד לא.

מירב בן ארי: מה אנחנו עושים עם האנשים שהגיעו לפריפריה ולא קיבלו את המענק?

יעל ישראלי-נבו: קודם כל חשוב לי להבהיר שלפי התוכנית הם לא מחויבים.

יעל ישראלי-נבו: נאמר פה, ורק להעמיד דברים על דיוקם, הם לא מחויבים לעבור לפריפריה.

יעל ישראלי-נבו: נכון שחלקם בוחרים לעשות את זה.

מירב בן ארי: הם עובדים בפריפריה, יעל.

יעל ישראלי-נבו: הרבה מאוד עושים את זה בפועל.

יעל ישראלי-נבו: אנחנו אמרנו בכל שנה מאז שנת 2015, לאור העובדה שהכללים השתנו כל שנה ולאור העובדה שלא ידענו שיהיה כסף כל שנה מחדש, אמרנו כל שנה מחדש שאין להסתמך על הכללים, שאנחנו לא יודעים שיימצא כסף שנה הבאה ולכן כל שנה והכללים שלה.

יעל ישראלי-נבו: אני מבינה שהדברים נשמעים לכם צורמים, אבל כל רופא שחשב שיש לו זכות קנויה למענק הזה, טעה.

יעל ישראלי-נבו: אין פה, ונאמר כאן על ידי חבר הכנסת חנין, איך יכול להיות שהממשלה מאשרת לרופאים להסתמך ועושה כזה דבר.

יעל ישראלי-נבו: זה לא נכון.

יעל ישראלי-נבו: הבהרנו בכל מקום שאין להסתמך, ופורסם בכל המקומות ובכל האתרים, באתר של הר"י.

מירב בן ארי: אני אמרתי לך את זה גם לפני שהתחלת לדבר, עזבי את העניין שזו באמת משימה לאומית.

מירב בן ארי: אתם הלכתם ופגעתם באוכלוסייה מסוימת שהיא הכי פגיעה גם ככה ובמקום לבוא ולפתור את אותם 250-300 מתמחים ולתת להם את מה שראוי ומגיע להם בסופו של דבר רק בשביל, אני לא יודעת גם למה, באותיות קטנות הלכתם ובסוף גרמתם - - -

יעל ישראלי-נבו: לא, זה ממש לא באותיות קטנות.

מאיר כהן: עם כל הכבוד לגברות שנמצאות כאן, הן פקידות בתוך המשרד.

מאיר כהן: חבריה, צריך להגיע לכאן שר האוצר.

מאיר כהן: 15 מיליון שקלים אפשר לארגן תוך דקה.

מאיר כהן: במשרד החינוך נותנים כבר עשר שנים מענקים למורים בפריפריה.

מאיר כהן: לא כל שנה מחדשים את זה.

מירב בן ארי: את רוצה להוסיף?

יעל ישראלי-נבו: נאמר כאן שאתם לא מבינים למה ניתן כסף למומחים.

יעל ישראלי-נבו: בין 2011 ל-2014 ניתנו מענקים רק למתמחים לבקשת הר"י.

יעל ישראלי-נבו: המערכת שיוועה למומחים.

יעל ישראלי-נבו: צריך להבין שזה נכון שהמתמחים הם העתודה של המערכת, אבל בסוף מחלקה חייבת מומחה שירים אותה וזאת הייתה הקריאה מהשטח.

מירב בן ארי: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אני מאוד שמחה שאני מדברת אחרי יעל מפני שאני פשוט, למרות שאולי זה לא ימצא חן בעייני רבים, אני פשוט מאששת כל מילה שהיא אומרת.

יעל גרמן: משנת 2011 שאז באמת הר"י דאג במסגרת ההסכם הקיבוצי לכך שיהיו מענקים בסכום של, אני כבר לא זוכרת מה היה אז הסכום.

קריאה: 75 מיליון לשנה.

יעל גרמן: כן, אבל מה שקרה, הייתה הצלחה כל כך גדולה לפרויקט הזה, שיותר ויותר מתמחים הגיעו לאותם מקצועות בדרישה.

יעל גרמן: זה היה אדיר ולכן באמת בשנת 2014 אנחנו התבקשנו, אני אז הייתי בממשלה וכמובן שר האוצר יאיר לפיד, התבקשנו להוסיף 225 מיליון או יותר נכון להקדים 225 מיליון, והכסף נגמר בשנת 2014.

יעל גרמן: משנת 2015 הר"י באמת יצא מהסיפור.

יעל גרמן: אני רוצה לומר שמשנת 2015, אנחנו, חברי הוועדה וחברי הכנסת דואגים כל שנה.

יעל גרמן: הייתה שנה אחת שדאגנו ל-75 מיליון והייתה התחייבות מצד האוצר שזה ילך רק לפריפריה.

יעל גרמן: לא קיימו את ההתחייבות הזאת.

יעל גרמן: באותה שנה זה לא הלך רק לפריפריה.

יעל ישראלי-נבו: ב-2017 רק לפריפריה.

יעל גרמן: לא, אני מדברת על 2015, ומאותה שנה אנחנו מלקטים פירורים שלדעתי מגיע.

יעל גרמן: אני רוצה לומר, יש כאן פרויקט שהצליח בגדול.

יעל גרמן: חייבים לממן אותו.

יעל גרמן: זה נכון שצריך מומחים.

יעל גרמן: הם צריכים לבוא בנוסף, לא במקום, וצריך להבין את זה.

יעל גרמן: צריך להיות תקציב למתמחים, את אמרת, כולנו אומרים.

יעל גרמן: זאת העתודה שלנו.

יעל גרמן: אם אנחנו לא נדאג למתמחים, לא תהיה לנו עתודה וחייבים לדאוג להם, ובנוסף גם למומחים.

יעל גרמן: רוצה לומר, צריכה לצאת מפה קריאה לתוכנית חדשה.

יעל גרמן: יכול להיות שהר"י צריכים להיכנס מחדש, יכול להיות שגורם אחר.

יעל גרמן: צריך לשבת ולהכין הסכם חדש, מחייב, שהאוצר ידע לתקצב אותו ושייועד הן למתמחים והן למומחים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: ד"ר שלומי קודש, מנהל המרכז הרפואי סורוקה.

ד"ר שלומי קודש: תודה.

ד"ר שלומי קודש: אני אהיה מאוד קצר.

ד"ר שלומי קודש: אנחנו מרכז-העל היחיד במדינה שנמצא באזור פריפרי.

ד"ר שלומי קודש: הסכם המענקים המקורי שיפר בצורה דרמטית את כמות המתמחים שלנו, ויותר מזה, את איכותם.

ד"ר שלומי קודש: היכולת לבחור בין מתמחים הייתה הישג דרמטי.

ד"ר שלומי קודש: צריך לזכור שכשמדברים על אזורים פריפריים אנחנו בתחרות על האנשים הטובים, והרחבה של המעגל של מענקים תשבור את התחרות הזאת.

ד"ר שלומי קודש: אם מתמחה בפנימית באיכילוב ומתמחה בפנימית בסורוקה מקבלים מענקים שניהם, לצערי הדור הנוכחי של מתחמים, חלקם בוחר לפי גיאוגרפיה ולא לפי איכות הרפואה שהיא יותר טובה אצלנו, דרך אגב.

ד"ר שלומי קודש: מילה אחת על מומחים.

ד"ר שלומי קודש: בלי קשר למתמחים או לא, אנחנו שדרגנו השנה את בית החולים בצורה דרמטית באמצעות המענקים למומחים, עם סדרה של מומחים בעלי שם ארצי ועולמי שחלקם, המענקים היו מרכיב בהלוואה שלהם.

ד"ר שלומי קודש: אני לא מתייחס לסוגיה מאיזה תקציב זה מגיע, אני רק רוצה לשים על השולחן שזה חשוב כמו מתמחים לצורך העתיד.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה גבירתי היושבת-ראש וחבריי.

מסעוד גנאים: אני רציתי לברך את חבריי, חברת הכנסת.

מסעוד גנאים: כ-20 חברי כנסת לדיון כזה זה טוב מאוד.

מסעוד גנאים: זה אומר שהם באים לתמוך במתמחים, במערכת הבריאות שהיא צודקת, לא מפלה את הפריפריה.

מסעוד גנאים: אני רק רוצה להגיד שלחזק את הפריפריה זה לא רק כביש 6, זה לא רק סלילת כבישים אלא סדר עדיפויות, משום שהעניין כפי שאמרו חבריי, הוא לפתחם של כבוד השרים, שר האוצר ושר הבריאות.

מסעוד גנאים: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת זחאלקה, דקה בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיד שפריפריה ברפואה אומרת שהאיברים שהם פריפריאליים הם מרכז.

ג'מאל זחאלקה: אצבעות הן פריפריאליים ליד.

ג'מאל זחאלקה: אצבעות הרגליים הן פריפריאליות לכף הרגל.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך להתייחס.

ג'מאל זחאלקה: פריפריה זה לא משהו מאחורי הרי החושך, זה חלק מהגוף.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים להרגיש, גם תושבי תל אביב וגם תושבי גוש דן את הפריפריה כחלק מהגוף, כחלק מהמבנה, ולכן אני חושב שהשאלה היא בתוצאה שאני שאלתי את הפרופסור.

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר, התוצאות מדהימות, טובות, זה שיפר.

ג'מאל זחאלקה: בלי זה, זה יפגע.

ג'מאל זחאלקה: כאן צריך לעמוד, לראות מנקודת מבטו לפני שאני מתחיל עם האוצר.

ג'מאל זחאלקה: כתושב בפריפריה, האם זה יפגע או יועיל?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים לנהל דיון על הפערים האדירים.

ג'מאל זחאלקה: ההחלטה מגבירה את הפערים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה, בדקה.

חיים ילין: אנחנו רוצים שוויון ברפואה, זאת אומרת שמה שמקבלים במרכז הארץ, גם הפריפריה תקבל.

חיים ילין: זה אחד.

חיים ילין: שניים, אנחנו יודעים שיש פערים בתוחלת החיים.

חיים ילין: אנחנו הרי מכירים את זה.

חיים ילין: אין מה לעשות, אני אחיה כנראה שלוש שנים פחות מאשר מישהו בתל אביב לא בגלל אורח החיים, אלא בגלל שבעצם לא יכולים לטפל בי כמו שצריך, כמו כל אזרח שנמצא בפריפריה ולא נמצא במרכז.

חיים ילין: עכשיו אפשר לנגח פוליטית מה היה לפני, מה היה אחרי, וכולנו ביחד מבינים שבסופו של דבר זה גם לא יועיל.

חיים ילין: השיטה היא מאוד פשוטה.

חיים ילין: במועצות ובערים יש מה שנקרא מענק איזון.

חיים ילין: אם פונקציות מסוימות, אני לא קובע אותן, צריכות להיות מקצועיות ובסופו של דבר אם יגיעו למענק איזון שיודעים במדויק שכל בית חולים שחסר לו כוח אדם מקצועי, מקבל אותו או דרך כסף או דרך מתמחים, יהיה איזון.

חיים ילין: עכשיו בא הפן השני והוא המקצועיות.

חיים ילין: אנחנו לא אחראים על המקצועיות אלא מנהלי בתי חולים אחראים על המקצועיות.

חיים ילין: אנחנו צריכים לתת להם את הכלים להתמודד ולא יכול להיות שממשלה שרוצה לפתח את הפריפריה לא מפתחת את הבריאות בפריפריה.

מירב בן ארי: תודה, חיים.

מירב בן ארי: ד"ר דוד דגן, מנכ"ל בית החולים אסותא אשדוד.

דודו דגן: שלום לכולם, כשפתחנו את בית החולים באשדוד נתקלנו בפריפריה מטורפת, והפריפריה הזאת לנוכח השקעת המשאבים ברפואה ציבורית בכלל הולכת ומתקדמת למרכז הארץ.

דודו דגן: אצלנו עשרות מתמחים עברו לגור באשדוד, ואם זה היה כל כך קרוב להם כמו מרמת גן לתל אביב, כנראה שהם לא היו עוברים.

דודו דגן: המצב שאני מתאר הוא נכון גם לעפולה וגם לבאר שבע וגם לאשדוד.

דודו דגן: ההמלצה שלי אליך, היושבת-ראש וחברי הכנסת, לדאוג לכך שהמתמחים מקבלים תוכנית משלהם, כי כל פעם הקריטריונים משתנים.

דודו דגן: ב-2011, אני לא אציין איזה בית חולים במרכז הארץ נקרא פריפריה, כי קודם כל שמים את הכסף ואז מגדירים את הקריטריונים.

דודו דגן: צריך להגדיר את הקריטריונים, צריך להיות פיירים, לתת למתמחים מה-1 בינואר את הכסף שמגיע להם.

דודו דגן: הם באו לשם.

דודו דגן: אנחנו פתחנו בית חולים.

דודו דגן: זה לא להשלים עוד, להגיד למישהו, תחכה עוד חודשיים.

דודו דגן: זה להביא 110 מתמחים במכה בזמן אפס.

דודו דגן: אי-אפשר לחכות.

דודו דגן: צריך את כל זה לקחת בחשבון, להקדים להם לינואר, לקבוע שזה פריפריה, לשים תוכנית על רופאים מומחים ועוד דברים שצריך, אבל פה צריך לבנה.

דודו דגן: זאת חובתכם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אזברגה, בבקשה.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה גבירתי היושבת-ראש.

ג'מעה אזברגה: אני רוצה להגיד כמה דברים לגבי הסדר של העניין.

ג'מעה אזברגה: אנחנו כולנו מכירים בזה שזו מצוקה ואנחנו יודעים שזה גם דיון מהיר.

ג'מעה אזברגה: דיון מהיר צריך להיות דיון מהיר.

ג'מעה אזברגה: יש בעיה אקוטית, צריך לפתור אותה עכשיו.

ג'מעה אזברגה: אני מצפה מהוועדה שתמליץ עכשיו.

מירב בן ארי: אני אגיע לסיכום עוד ארבע דקות.

ג'מעה אזברגה: לא יכול להיות אזור כמו הנגב ויש רק פסיכיאטר ילדים אחד.

ג'מעה אזברגה: קלינאי תקשורת אותו דבר.

ג'מעה אזברגה: כל המומחים למיניהם, אין דבר כזה.

ג'מעה אזברגה: עוד נקודה שאני רוצה להדגיש.

ג'מעה אזברגה: חוק בריאות ממלכתי מחייב את משרד הבריאות לתת שירות נגיש לכל האוכלוסייה.

ג'מעה אזברגה: חוק בריאות ממלכתי מחייב אותם גם בפריפריה וגם במרכז לתת את הדבר הזה.

ג'מעה אזברגה: אני חושב, אם כבר מדברים, צריך לעודד את כוח האדם המקומי במקום להביא מתל אביב.

ג'מעה אזברגה: לקחת את המומחים המקומיים ולתת להם את ההתמחות הזאת.

ג'מעה אזברגה: הסיפור הוא לא מסובך, הוא לא יקר.

ג'מעה אזברגה: הכדור היה במגרש של משרד האוצר ועד עכשיו במגרש של משרד האוצר.

ג'מעה אזברגה: תודה לך.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת חאג' יחיא, בקצרה בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כולם מסכימים שיש צורך לתמוך במתמחים בפריפריה כי זה צורך חיוני, כי בלי זה הפריפריה שהיא חלשה כלכלית, חלשה בכל מיני כיוונים, תהיה עוד יותר חלשה מבחינה בריאותית, כי מי שירצה להגיע לקבל את הטיפול שלו, הוא יצטרך גם להפסיד ימי עבודה ולנסוע יותר רחוק וזה מוסיף עוד עול שהוא כבד יותר, לכן אני חושב שאנחנו לא צריכים רק לעשות את הדיון אם יש צורך או אין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריכים לחפש את הפתרונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפתרונות צריכים להיות במשרד ובמשרד הבריאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקיצוץ הרוחבי, לא תמיד צריך לקבל אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מקומות שאתה חותך בבשר החי.

אלי אלאלוף: הקיצוץ הרוחבי הוא עוד לא מיליארד דולר, הוא מיליארד שקל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבעיה לא נוצרה עקב הקיבוץ הרוחבי.

מירב בן ארי: נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקיבוץ הרוחבי בא אחרי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא יכול גם להחמיר, לכן אני אומר, זה צריך להיות פתרון וזה גם סדר העדיפויות וזה המדינה והממשלה צריכה לסדר את העדיפויות שלה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: שולי מועלם, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה גבירתי.

שולי מועלם-רפאלי: אחריי אני אשמח שתיתני לנמרוד, כי הוא מתמחה שהגיע מאילת.

מירב בן ארי: לא, נגמר הדיון.

מירב בן ארי: את רוצה, את יכולה לתת לו.

שולי מועלם-רפאלי: אני אחלק את הדקה שלי לשניים, אני חצי, הוא חצי.

שולי מועלם-רפאלי: תקשיבו חברים, אני מוחה על הצורך לבחור בין מומחים למתמחים.

שולי מועלם-רפאלי: אם המחשבה היא שאם יהיו מומחים לא יהיו מתמחים וזה מה שיאשר מערכת בריאות זמינה, שוויונית ואיכותית לכל אזרחי מדינת ישראל, בואו נסגור את המערכת, נסגור את הר"י, נסגור את בתי החולים ונלך הביתה.

שולי מועלם-רפאלי: הדמיון הזה שבו צריך יהיה לבחור בין מומחים למתמחים, הוא דמיון שחייב לעבור מן העולם.

שולי מועלם-רפאלי: אם כולם מבינים שיש פה דרך במהלך הזה, שיש מערכת בריאות שיש בה איזה סוג של התקדמות, אז ברור לחלוטין שצריך לתקצב את כל הדרך הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: זה יהיה כמו עכשיו להגיד, אוקי, אנחנו בוחרים לתקצב לימודי רפואה רק משנה שישית ואילך רק למי שכבר עושה סטאז' והולך להתמחות.

שולי מועלם-רפאלי: אי-אפשר.

שולי מועלם-רפאלי: פשוט לא יהיו מומחים אם לא יהיו מתמחים.

שולי מועלם-רפאלי: זה דבר ראשון.

שולי מועלם-רפאלי: דבר שני, אי-אפשר לדון על הדבר הזה בלי לדון על מערכת הבריאות והתקצוב שלה באופן המהותי כמו שנעשה בוועדה הזאת.

מירב בן ארי: בבקשה.

ד"ר נמרוד לוי: שמי ד"ר נמרוד לוי, אני רופא משפחה בפריפריה, באילת ודרום הערבה.

ד"ר נמרוד לוי: הייתי רופא ביוטבתה, עכשיו אני רופא באילת, בנקודה בערך הכי רחוקה, והגעתי במיוחד בשביל להגיד משפט פשוט ולהגיד לכם כמה עוזרים המענקים.

ד"ר נמרוד לוי: אני קיבלתי את המענק.

ד"ר נמרוד לוי: אני התחלתי את ההתמחות בתחילת 2015 כשגייסו בפעם הראשונה.

ד"ר נמרוד לוי: גם הכניסו את רפואת המשפחה בפריפריה כמקצוע מצוקה.

ד"ר נמרוד לוי: אני לא קיבלתי מענק פריפריה, אני קיבלתי מענק מקצוע מצוקה.

ד"ר נמרוד לוי: כשהחלטתי לרדת לערבה לא ידעתי שאני אקבל מענק וזה בא כהפתעה טובה, ובדיעבד לקראת סוף ההתמחות אני רוצה להגיד לכם שסביר להניח שהייתי היום בהפסד כספי של בין 50,000 ל-100,000 שקל אם לא הייתי מקבל את המענק הזה.

ד"ר נמרוד לוי: ההתמחויות בפריפריה, וזה לא משנה אם אתה חי בפריפריה או שאתה נוסע אל הפריפריה, בסופו של דבר הוצאות הנסיעה, בסופו של דבר הנטל הכלכלי של בדרך כלל בן הזוג או בת הזוג שצריכים לעבור, למצוא מקום עבודה אחר ודברים נוספים שמועמסים על המתמחה ושלא משוקללים בשכר שלנו בתור מתמחים, הם מאוד משמעותיים.

ד"ר נמרוד לוי: אני גם אזכיר לכולכם שמהמענק הזה שאני קיבלתי אותו ברוטו, רבע מיליון שקל, יורד אחרי זה 40% מס, זאת אומרת לא נשאר מזה הרבה.

ד"ר נמרוד לוי: בסופו של דבר מה שרגע חשוב לי להגיד, זה שזה אוויר לנשימה בשבילנו.

ד"ר נמרוד לוי: זה לא סתם איזה שהן מותרות, זה איזשהו משהו שעוזר לנו לקיים את ההתמחות ולשרוד את ההתמחות הזאת, והאתגרים בפריפריה מאוד גדולים.

ד"ר נמרוד לוי: בכיסא שאני ישבתי בו ביוטבתה, היום אין מתמחה.

מירב בן ארי: תודה רבה לך.

מירב בן ארי: תודה שבאת מאילת במיוחד.

מירב בן ארי: ברושי, דקה.

איתן ברושי: חבריי יושבי-הראש, מערכת הבריאות חולה, וגם לי יצא ובעיקר במקומות שהמתמחים עוברים, לא רק נוסעים.

איתן ברושי: ראיתי מנהלים חסרי אונים ומתמחים דפוקים.

איתן ברושי: אני הגשתי הצעה לסדר והיושב-ראש שיושב בצד יודע, ולפי דעתי אחרי כל מה שנאמר פה, כולם מסכימים, כולל ממשלה ואופוזיציה–קואליציה, נדרשת תוכנית חירום לאומית להצלת מערכת הבריאות, לקיצור התורים וביטול הפערים בין המרכז לפריפריה.

איתן ברושי: זו הנוסחה שאושרה גם במליאת הכנסת על פי בקשתי ואני מבקש פה מהיושב-ראש, ממי ששייך לוועדה, לקדם את הדיון.

איתן ברושי: שר האוצר יודע, סגן שר הבריאות יודע.

איתן ברושי: לא ניתן לפתור נקודה בלי התמונה השלמה, ולכן אני חושב שהכנסת, בוודאי עם הדאגה למתמחים ואני שותף ואני בא מהפריפריה, אני חוזר ואומר ליושב-ראש הוועדה ולכם, צריכה להיות תוכנית כוללת ולא לקבל פה תשובות חלקיות.

איתן ברושי: אם לא תהיה תוכנית כוללת, גם לא יפתרו המתמחים, ואם יפתרו רק מתמחים ולא כל היתר, אין לזה שום טעם.

איתן ברושי: צריך לייצר מערכת בריאות של עולם מתקדם ולא במציאות שבה המערכת פועלת.

איתן ברושי: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: א, אני אתחיל בברכה בשם כולנו לפרופ' ציון חגי לרגל היבחרו.

אחמד טיבי: אני גם רוצה לומר מילה טובה על פרופ' אידלמן.

אחמד טיבי: הוא עשה עבודה מצוינת.

אחמד טיבי: שיתפנו פעולה.

אחמד טיבי: כל הכבוד.

שולי מועלם-רפאלי: אני מציעה למתמחים מאחור לא להגיב תגובות לא ראויות.

שולי מועלם-רפאלי: עבודת חברי הכנסת עם הר"י היא מאוד טובה גם אם יש לנו ביקורת.

שולי מועלם-רפאלי: יקיריי, זה לא לכבודכם בכלל.

מירב בן ארי: תודה, שולי.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני אתחיל שוב.

אחמד טיבי: אני מברך אותך, אני מברך את קודמך.

אחמד טיבי: לגבי נושאים שונים, לגבי אסותא למשל, אם יש בית חולים במצוקה, אני בטוח שהאיש הזה, חבר הכנסת אלאלוף, זה המקום לדון בנושאים האלה.

אחמד טיבי: הוא פתוח לדיונים על מצוקה של מערכת הבריאות.

אחמד טיבי: הוא חי את זה.

אחמד טיבי: קיימנו דיונים לגבי בתי חולים בנצרת.

אחמד טיבי: נקיים עוד דיון.

אחמד טיבי: גם אסותא, יהיה דיון מיוחד.

אחמד טיבי: אני רופא ואני יודע שמתמחים זה עמוד השדרה של מערכת הבריאות, של כל המחלקות.

אחמד טיבי: בלי מתמחים אין תורנויות, אין עבודת לילה, כמעט אין מחלקות.

אחמד טיבי: סטאז'רים זה חשוב, רופאים מומחים חשוב ביותר, אבל מתמחים זו אוכלוסייה שהיא עמוד שדרה, ולכן המעבר שלה לפריפריה זה גם יתרון איכותי וכמותי לבתי החולים.

אחמד טיבי: כאשר אתה פוגע במעבר של המתמחים האלה, אתה פוגע גם בבתי חולים אבל גם ביישובים עצמם, ביישובי הפריפריה, לכן לשנות את כללי במשחק באמצע זה דבר לא הגון ולא סביר.

אחמד טיבי: העיקרון של שוויון בשירותי הרפואה הוא צדק חלוקתי ולכן אם כל הזמן זורקים סיסמאות, ואת ממפלגה שזורקת סיסמאות יפות על שוויון חברתי - - -

מירב בן ארי: אני אתעלם מההערה הזאת.

אחמד טיבי: בסדר, אבל משרד האוצר יכול למצוא 15 מיליון שקל בקלות, אז אנא תפעילי - - -

מירב בן ארי: במסגרת המפלגה שזורקת סיסמאות, אנא תפתרי לנו את הבעיה, אבל זה בסדר, אני רגילה לזה.

מירב בן ארי: זו המהות שלי בכנסת.

אלי אלאלוף: תראו, אני מתנצל שלא הייתי פה ואני אפילו מצטער שלא הייתי פה למרות שהייתי במקום שלא התבטלנו, חלק מחברי הכנסת שהגיעו.

אלי אלאלוף: אני רואה את שולי ואת איילת ועליזה לביא.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם, בלי להיות פופוליסטי, מערכת הבריאות היום לא יכולה לספק את כל הצרכים של האוכלוסייה.

אלי אלאלוף: זה ברור.

אלי אלאלוף: פרופ' חדד, גם אני חצי אשדודי, אז הוא קרוב לבית השני שלי.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד מזל טוב שאתה פה.

אלי אלאלוף: רצינו דיון מיוחד איתך ונעשה אותו גם.

אלי אלאלוף: אני מצטרף לאחמד על העבודה המשותפת שעשינו עם אידלמן לאורך כל התקופה שהיינו ביחד.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שמצב הבריאות בארץ זקוק לתוכנית רב-שנתית כדי להגיע לרמה הנדרשת.

אלי אלאלוף: אין מערכת בריאות שהיא התחלה וסוף בזמן שאפשר מראש לתכנן.

אלי אלאלוף: מערכת הבריאות זה דבר מאוד דינמי שכל הזמן משתנה וכל הזמן דורש חידושים ותוספות תקציביות לא רק בגלל גידול האוכלוסייה שלשמחתנו אנחנו אוכלוסייה שגדלה בכל המגזרים וזה נפלא, אלא מפני שגם החידושים הטכנולוגיים והרפואיים מחייבים תקציבים נוספים.

אלי אלאלוף: זה הבסיס, אנחנו יודעים את זה.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים ותאמינו לי, גם סגן שר הבריאות וגם שר האוצר יודעים את המצב הזה.

אלי אלאלוף: נאמרו דברים על עבודתנו מחוץ לישיבות פה.

אלי אלאלוף: אני הבאתי לדיון אישי את מערכת של בית החולים אסותא אשדוד לשר האוצר בישיבה עם ראשי מערכת אסותא ומכבי ביחד.

אלי אלאלוף: כן, עשינו את זה, ולכן יש דיון מיוחד על הפערים שיש בתקציב של הפעלת בית החולים, של 150 מיליון שקל על המערכת, על השנה הראשונה - - -

סופה לנדבר: אבל יש גם התחייבות של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני חושבת שהזנחה של בית החולים זה פשוט פשע כלפי מערכת הבריאות.

אלי אלאלוף: עם כל הכבוד שאני רוכש לך ואני רוכש לך הרבה כבוד, סופה, אני חייב להגיד שבית החולים אסותא הוא מוזנח, זו פגיעה באמת וזו גם פגיעה בבית החולים.

סופה לנדבר: מוזנח באיזה מובן?

אלי אלאלוף: לא, את אמרת את המילה מוזנח.

סופה לנדבר: לא, אני אומרת מוזנח בצורה של תקציבים.

סופה לנדבר: אני חושבת שכאשר מדינה מתחייבת, היא צריכה להעביר את הכסף.

אלי אלאלוף: אני רואה באמצעות הבעיה של הסטודנטים הלומדים בחוץ לארץ שרובם הם מהמגזר הערבי, אזלת יד של מערכת הבריאות, אני לא מעז להגיד, אפילו מכוונת, אבל זה לא רחוק.

אלי אלאלוף: אף אחד לא יודע כמה לומדים בחוץ לארץ.

אלי אלאלוף: מערכת הבריאות שיש לה יחידת תכנון, לא יודעת כמה לומדים, מתי הם חוזרים, איך לקלוט אותם, ולכן יש את העודף שזה רק טוב למעסיק ולא טוב לסטודנט שמגשים איזה חלום אישי, משפחתי, מגזרי.

אלי אלאלוף: אני לא מתבייש להגיד את זה כי אני ציוני.

אלי אלאלוף: ציוני זה אומר שכל מי שחי במדינה הזאת, יש לו את כל הזכויות של כל אחד, ואנחנו מזניחים את התחום הזה ולכן אנחנו נמצאים כל הזמן.

אלי אלאלוף: מי, שסליחה על הביטוי, נדפק, זה בעיקר הסטודנטים החוזרים.

אלי אלאלוף: תאמינו לי, כל מילה שאני אומר, אני שוקל אותה והיא מבוססת על למידה.

אלי אלאלוף: לא אעז להגיד מילה אחת שאני אטעה בה, ולכן מערכת הבריאות צריכה לתכנן את זה.

אלי אלאלוף: היא לא צריכה להזניח את זה, כי אי-טיפול בזה, זה יהיה אנדרלמוסיה אנושית ומקצועית במערכת הבריאות.

אלי אלאלוף: זו לא בעיה טכנית, חברים.

אלי אלאלוף: יש התחייבות של הממשלה.

אלי אלאלוף: אני אעשה הכול יחד עם חברתי ועוד חברים.

אלי אלאלוף: אדע להוציא את הכסף להתחייבויות שיש למתמחים.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה לסדר אותם.

אלי אלאלוף: זו בושה שהמדינה מסדרת את הפרט בזמן שהיא אמורה לתקן את הבעיות שלה, לכן פה אני רואה שני דברים: א, נושא המתמחים והחובות כלפיהם, לטפל בזה באופן אינטנסיבי במערכות הרלוונטיות, בריאות ואוצר ביחד.

אלי אלאלוף: נעבוד על זה, אני באופן אישי.

אלי אלאלוף: שניים, אנחנו גם חייבים לקיים דיון במליאה כדי שנביא את מצב הבריאות לפתרונות והתכנון של מערכת הבריאות לא לטווח ארוך, לטווח מיידי.

איתן ברושי: במליאת הוועדה או מליאת הכנסת?

אלי אלאלוף: מליאת הכנסת.

אלי אלאלוף: נעשה דיון מקדים בוועדה ואני רואה את הנכונות המדהימה שהייתה פה היום.

אלי אלאלוף: יש פה תופעה חברתית ואני אומר את זה כישראלי גאה מאוד.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם, יש פה איזו התפתחות חברתית מדהימה.

אלי אלאלוף: המערכת שיודעת לקלוט את המגזר הערבי בצורה יחסית טובה, זו מערכת הבריאות.

אלי אלאלוף: יותר ויותר מערכת הבריאות תקבל כוח בזכות המגזר הערבי, וחייבים לתכלל את זה.

אלי אלאלוף: עד עכשיו זה, אה, שילמדו, חלק, נתפוס אותם, כאילו אין מזייפים במגזר היהודי, לכן אני אומר לכם, זו תופעה שחייבים לחזק אותה, לתכלל אותה, להביא אותה לחלק האופטימלי של מערכת הבריאות מפני שזו תופעה חברתית שאנחנו כישראלים חייבים להיות גאים בה.

אלי אלאלוף: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני אעשה סיכום של הדיון, בדקה.

מירב בן ארי: קודם כל אני רוצה להודות לכל מי שהגיע, לחברי הכנסת, לחברי הכנסת המציעים.

מירב בן ארי: היה כאן הרכב שהרבה זמן לא היה כאן בוועדה הזאת, לכן זה הרכב ראוי לציון בגלל באמת העוול שנעשה כאן למתמחים.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות למשרדי הממשלה, אני רוצה להודות להסתדרות הרופאים, לאחל לך בהצלחה, ול"מרשם".

מירב בן ארי: אני רוצה גם להודות לכל המתמחים שהגיעו לדיון במיוחד מהפריפריה.

מירב בן ארי: אני מתנצלת אם לא הספקנו לשמוע את כולכם, אבל נראה לי שהרעיון הובהר גם בעיקר דרך חברי הכנסת.

מירב בן ארי: אחד, אנחנו פונים למשרד הבריאות ולמשרד האוצר.

מירב בן ארי: הבנתי שהולכת להיות פגישה בשבוע הבא יחד עם הר"י כדי לבוא ולשים סוף לסוגיה, אני לא יודעת אפילו איך להגדיר את זה, בצורה מזוקקת כדי לסיים את האירוע הזה, בעיקר כי יש פה פגיעה בשוויון.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו, יעל.

מירב בן ארי: אני גם יודעת ששתיכן, אני בטוחה שהמטרה שלכן פה היא מטרה טובה, אבל צריך לקחת בחשבון שלאור הפגיעה שנעשתה כאן קודם כל בשוויון בין מתמחה א שהוא מתמחה אוגוסט למתמחה ב שהוא מתמחה ספטמבר, אני אומרת לכם עכשיו מהזווית המשפטית, כי שתינו למדנו משפטים ביחד.

מירב בן ארי: זה עילה בכלל לבג"ץ.

מירב בן ארי: צריך להבין שיש כאן אירוע שאם הוא לא יסתיים בכנסת, הוא כנראה ילך לבית המשפט, וזה אני מנצלת רגע את הידע המשפטי הקטן שלי, את בטח מכירה אותו, אבל זה לא יכול להיות, כי בסוף בא מתמחה, התחיל את ההתמחות, קיבל מענק, ואותה מתמחה, אני אגיד האישה לצורך העניין, לא קיבלה ועכשיו אנחנו צריכים לבוא ולפתור את זה.

מירב בן ארי: זה לא הרבה כסף, אני יודעת את זה, וזה לא הרבה מתמחים שצריך לתת להם את הסעד הזה.

מירב בן ארי: אני יודעת שיש פגישה.

מירב בן ארי: אנחנו כוועדה קודם כל נוציא פנייה למשרד הבריאות ולמשרד האוצר לתת לנו תגובתם לעניין הזה, ואני ואלי אלאלוף יו"ר הוועדה, אנחנו ניקח חלק משמעותי באירוע הזה עד שנביא אותו לפתרון, כי אנחנו לא יכולים להמשיך ככה, בטח לא לתת למתמחים האלה שעשו משימה לאומית, ואני לא אומרת את זה בזלזול, משמעותית מאוד, עברו עם המשפחה שלהם לפריפריה מתוך מטרה אחת שבעיניי זו ציונות, ובאמת לסייע למערכת הבריאות, תסלחו לי, החולה מאוד שנמצאת בפריפריה, שאמנם אמר כאן מנהל בית החולים סורוקה בגאווה גדולה, וגם באשדוד, שזו מערכת בריאות מצוינת, אבל אם היא לא תקבל את הסיוע מהממשלה, היא בהחלט הולכת למקום גרוע מאוד, כי ראינו מה תרומתם העצומה של המתמחים.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.