ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 763, 2018-12-06 10:00

יואב קיש: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח סיור של ועדת הפנים.

יואב קיש: לצערי, אני חבר הכנסת היחידי שהגיע, אולי בגלל הגשם, אחרים פחדו להירטב.

יואב קיש: אמרתי לראש העיר רון חולדאי, שמארח אותנו, אל"ף, זו יוזמה שלהם, נושא החקיקה שיש בוועדה בנושא קומה ציבורית, מאוד חשוב לעיריית תל אביב, אולי העירייה שהכי מושפעת, ובעצם העירייה גם הכי מתקדמת בעניין, וזו שדחפה למהלך הזה, ואנחנו פה באמת בשביל לראות.

יואב קיש: זה הפרויקט הראשון, אחרי זה נלך לעוד פרויקט, נקווה שנספיק.

יואב קיש: יש פה גם את הצוות של השלטון המקומי, משרד האוצר, משרד הפנים וגם קבלנים וגם אנשים שמתעניינים.

יואב קיש: ככה זה בסיורי הוועדה.

יואב קיש: צוות הוועדה, שוש פה נמצאת איתנו.

יואב קיש: משרד הרווחה גם פה, וגם הרווחה של תל אביב, אנחנו תיכף נשמע מרון ומהצוות שלו, איך שתרצו, אבל באופן עקרוני מה שיש פה זה פרויקט יחסית חדש, כמו שאתם רואים, של שילוב, בדיוק הדברים שאנחנו רוצים לדבר עליהם, אנחנו רוצים לראות איך זה חי ביחד.

יואב קיש: אמרתי שמה שלי חשוב להבין זה גם את כל ההליך המקדים לאירוע שקרה פה, זאת אומרת איך זה בא עם הקבלן, עם הדיירים שרכשו, איך כל הדבר הזה מצליח לחיות.

יואב קיש: אין ספק, ובזה אנחנו גם לא חלוקים, שבמציאות האורבנית שאנחנו הולכים אליה, מה שנקרא במקומות שיש צפיפות עירונית, חייבים למצוא פתרונות שכאלה לנושא צרכי הציבור, כי אחרת לא יהיו.

יואב קיש: לפעמים אני שומע קולות אחרים, מכל מיני בעלי קרקע ויזמים וקבלנים, אבל זו מציאות שאנחנו הולכים אליה, חייבים להבין את זה.

יואב קיש: משמעות אחרת היא הפקעות ובהפקעות, גם זה כבר משהו שאי אפשר לעשות, לכן בסיטואציה הזו אנחנו פה בשביל ללמוד ולראות איך הדברים האלה קורים.

יואב קיש: אז תודה רבה, רון, שאתם מארחים אותנו, אנחנו שמחים להיות פה ובבקשה, הבמה שלך, להסביר מה קורה.

יואב קיש: אתה או הצוות, מה שאתה רוצה.

רון חולדאי: אני רק אתחיל בדבר אחד שהוא, לפי דעתי, הדבר העיקרי והחשוב ביותר.

רון חולדאי: אנחנו צריכים להבין שאנחנו כולנו נמצאים בתקופת מעבר מבחינת התפיסה האורבנית וההצטופפות במדינת ישראל.

רון חולדאי: מדינת ישראל בכלל היא אחת המדינות שמצטופפת הכי מהר בעולם.

רון חולדאי: המציאות הזאת ייצרה תפיסות עולם שונות לחלוטין ממה שהן היו.

רון חולדאי: קחו ערים שלמות, שהן כולן עדיין שכונות מגורים בלבד.

רון חולדאי: אם אתה נמצא בערים שהן שכונת מגורים בלבד, המשמעות היא שבן אדם קם בבוקר, הוא נכנס לאוטו ויוצא מהעיר.

רון חולדאי: הוא לא עובד בעיר, הוא לא מקבל שירותים ויש בעיה איך מספקים לו את השירותים.

רון חולדאי: אנחנו צריכים לייצר מציאות שבה אזרח מקבל את מרבית השירותים שהוא צריך, מה שאני קורא בתפיסה שלי קיבוץ חיים, לייצר מציאות שבן אדם שקם בבוקר, מסביבו יש - - - התפיסה כאילו יש דבר שנקרא, אחת, מגורים, השני, האזור של מבני ציבור, השלישי של מבני תעסוקה, פשטה את הרגל לחלוטין, ומי שמסתכל על העולם גם רואה את זה.

רון חולדאי: הבן אדם רואה שברחובות שלמים בכל העולם, יש מתחת מסחר, יש מתחת כל מיני דברים ולמעלה מגורים.

רון חולדאי: והמסחר וזה, אנשים חיים עם מסחר מתחת לבניין.

רון חולדאי: אם הוא חי עם מסחר מתחת לבניין מדוע שלא יחיה עם מבנה ציבורי מתחת לבניין?

רון חולדאי: הדבר השני קשור לעניין של רזרבות קרקע.

רון חולדאי: במציאות של התפתחות של מדינת ישראל כפי שהיא התפתחה, מסיבות כאלה ואחרות, לא אכנס לכל דברים, לא פעם אחת אכלו את שטחי הציבור לכל מיני שימושים שנוגעים למציאות שבה איפה שאנחנו היום מצטופפים אין לנו איפה לשים גן ילדים, אין לנו איפה לשים טיפת חלב וכן הלאה וכן הלאה ועוד הרבה שירותים.

רון חולדאי: זה עד כדי כך שמשרד הבריאות מחפש פתרון לאיזה שהוא שירות ואין לנו מקום.

רון חולדאי: ודרך אגב, תמיד כשרוצים לחפש מקום מתחילה התנגדות של השכן, התנגדות של הקבלן, התנגדות של משה, התנגדות של דוד, זה לא משנה מה שקורה, במציאות שלנו הגענו למציאות שבה - - - סליחה, אני כן אשתמש בדוגמאות.

רון חולדאי: תחשבו על עיר כמו, ואני מאוד מכבד את ראש העיר אשדוד ואני אוהב את ראש העיר אשדוד וכו', אבל תסתכלו על העיר כעיר.

רון חולדאי: זאת עיר של שכונות שבהן כל תושב בבוקר לא יכול לקבל את השירות בשכונתו, הוא תמיד חייב לצאת החוצה.

רון חולדאי: יש מרכז מסחרי, יש שם כמה דברים, אבל בגדול המציאות חייבת להשתנות.

רון חולדאי: המדינה הולכת למציאות שבה, וזה קורה בתל אביב, ברמת אביב או ברמת אביב ג', היום אנחנו מתקנים את פגעי העבר ותוך כדי התכניות אנחנו מייצרים רחובות שבהם יש עירוב שימושים ושכונות שהיו שכונות מגורים קלאסיות.

רון חולדאי: לכן אנחנו נדרשים לפתרון הזה.

רון חולדאי: למדנו שאם מטפלים בו נכון, ועל אחת כמה וכמה אם מתכננים אותו מראש, תמיד ניתן לייצר את הנתונים האופטימליים של החיים המשותפים אחד עם השני.

רון חולדאי: המקרה הקיים היום הוא מתקן של שירותי הרווחה, שכאלה יש לנו הרבה.

רון חולדאי: כמה?

שרון בלום מלמד: 88 מתקנים.

רון חולדאי: 88 מתקנים כאלה, שחיים בהרמוניה יוצאת מן הכלל עם התושבים.

רון חולדאי: את התושבים זה לא מעניין מה שקורה פה, יש להם כניסה, יש להם חיים, הם לא יודעים מה קורה כאן, זה לא מפריע להם.

רון חולדאי: עכשיו, אני אעשה עוד יותר רע לאנשים, דירת airbnb בבניין מגורים היא הפרעה הרבה יותר גדולה מכל מבנה ציבור שנמצא בבניין מגורים.

רון חולדאי: לכן אנחנו מצפים מהוועדה, במקרה הזה חברי כנסת לא הגיעו, סיורי ועדה בדרך כלל זה היושב ראש, ואנחנו מצפים שתבינו שהשד הזה הוא לא שד ושהזעקות של היזמים כאילו מקלקלים להם את הסחורה זה גם לא נכון.

סטלה אבידן: והזעקות של הדיירים שיש להם דירות?

סטלה אבידן: זה לא הקבלנים פה.

סטלה אבידן: אנחנו נמצאים במקום שהיה תעשייה, תעשייה מוזנחת, ולכן אנשי פלורנטין שמחו שהתעשייה המוזנחת של פלורנטין הופכת למשהו אחר.

סטלה אבידן: אבל אנחנו, ומזרח העיר, שאתה לא לוקח אותו לראות את הגינות שלנו ואת המרחקים שלנו, האם אנחנו נמצאים בקטגוריה של ביזנס?

סטלה אבידן: לא.

רון חולדאי: אני לא יכול להתייחס כרגע למה שאמרת משום שלא הבנתי אף מילה.

סטלה אבידן: לא הבנת.

רון חולדאי: לא.

סטלה אבידן: אני יכולה לחזור, אין לי שום בעיה.

רון חולדאי: את יכולה.

רון חולדאי: את התפרצת לדבריי - - -

סטלה אבידן: אנחנו נמצאים בשטח שהיה תעשייה - - -

רון חולדאי: את התפרצת לדבריי.

רון חולדאי: כבוד היושב ראש ייתן לך את זכות הדיבור, אז אל תפריעי.

רון חולדאי: אני לא מבין מה אמרת.

יואב קיש: אנחנו ניתן זמן גם לשאלות.

סטלה אבידן: תודה רבה.

רון חולדאי: לא הצלחתי להבין.

רון חולדאי: בכל מקרה, בבניין מגורים אין שום בעיה, במיוחד כאשר מתכננים מראש להכניס לבניין מגורים בצורה שלא תפריע לדיירים.

רון חולדאי: החיים בעיר מחייבים איזון תמיד.

רון חולדאי: בכל דיזינגוף חיים דיירים יחד עם מה שקורה מתחתיהם.

רון חולדאי: רחוב אבן גבירול, כשנכנסתי לתפקידי, זה היה אותו רחוב, מחירי הדירות באבן גבירול היו חצי מרחוב גדרה וחדרה, היום המחירים באבן גבירול, זה אותו רחוב, אותו נפח נסיעות, אותם אוטובוסים, הכול אותו דבר, מחירי הדירות לפחות כמו גדרה וחדרה.

רון חולדאי: זאת אומרת התפיסה, ההתנגדויות, האמירות, הן לא דווקא - - - כך גם ברחוב דיזינגוף.

רון חולדאי: התנגדויות תמיד יש.

רון חולדאי: אין דבר שעושים בעיר שאין מי שמתנגד.

רון חולדאי: זה שהוא מתנגד זה לא אומר שהוא צודק.

רון חולדאי: אנחנו, המתכננים, חברי הכנסת וכן הלאה, צריכים לראות את התמונה הכוללת לגבי איכות החיים העתידית של כלל התושבים לגבי איך מתנהלת עיר, כמה תחבורה ציבורית נצטרך לספק ועוד אלף ואחד דברים.

רון חולדאי: וכל בן אדם שהולך לטיפת חלב ברגל, במקום לנסוע באוטובוס או ברכב, חוסך אנרגיה ציבורית מיותרת.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: מה שאני מציע, נשמע על המקום, מי פה תסביר לנו על המקום?

שרון בלום מלמד: אני אסביר בכמה מילים.

יואב קיש: אז נשמע על המקום, נעשה סיור ואז אחרי זה יהיה זמן לשאלות ונשמע גם התייחסויות.

שרון בלום מלמד: בוקר טוב.

שרון בלום מלמד: אני שרון, מנהלת מינהל לשירותים חברתיים ואחראית על רווחה ובריאות הציבור.

שרון בלום מלמד: כמו המרכז הזה שאתם נמצאים בו היום ונפתח לפני חודש, יש לנו הרבה מאוד שירותים שאנחנו מפעילים בעיר במבני ציבור, אחרת לא היינו מספקים שירותים לתושבים.

שרון בלום מלמד: מרכז 'מעיין' מטפל בטראומה מינית, יש לנו יחידות לטיפול משפחתי בבניין מגורים, טיפת חלב, יחידה לטיפול בנפגעי התמכרויות שעובדת כבר מעל 20 שנה, דירות לנערות שמגיעות לסוג של בית חם אחר הצהריים.

שרון בלום מלמד: אני אגיד עוד יותר, אין לי דרך לספק שירותים לתושבים בשכונה שבה הם גרים בלי שאני אעבוד בצורה כזאת.

שרון בלום מלמד: תושבים לא נוסעים ממקום למקום.

שרון בלום מלמד: תושבת כפר שלם לא תיסע לרמת אביב כדי לצרוך שירותים.

שרון בלום מלמד: ראינו את זה, כשיש לי שירות מרוחק אנשים לא צורכים אותו ואני פותחת פה בדירה הנוספת ואני רואה שם מרכז לטיפול באלימות במשפחה.

יואב קיש: מה הכוונה דירה נוספת?

יואב קיש: זה שלכם?

שרון בלום מלמד: תיכף אתם תראו, בפרויקט הזה.

שרון בלום מלמד: השטח הזה משמש לטיפול בטראומה מינית.

יואב קיש: זה היה אמור להיות דירה?

שרון בלום מלמד: לא.

אורלי אראל: לא.

אורלי אראל: אפשר רגע להסביר את הרקע התב"עי?

שרון בלום מלמד: כן.

אורלי אראל: זה אזור תעשייה על פי תב"ע.

אורלי אראל: אנחנו בתהליכים של חשיבה להפוך חלק מהאזורים האלה לאזורי מגורים ולספק מענה לצרכי המגורים בעיר.

אורלי אראל: עשינו תב"ע, הפכנו למגורים ובמסגרת הזאת נעשתה פרוגרמה לצרכי ציבור שאומרת שבהיקף השטחים למגורים הזאת נדרשים 10% מהשטח עבור צרכי ציבור, זה סדר גודל של 300 מטר מרובע, ואחרי שהתב"ע אושרה, לפני הוצאת היתר הבנייה, עשו מהלך בעירייה כדי להגיד מה העירייה תשתמש בשטחים האלה שעוברים לרשותה.

יואב קיש: ומבחינת התנהלות מול היזם בשלב התב"ע, מה סוכם?

יואב קיש: האם הוא ידע והוא שיווק לדיירים פה שפה הולך להיות - - -

אורלי אראל: הייתה לו רשימה של שימושים של חינוך, רווחה.

יואב קיש: ואת זה הוא יידע את הדיירים שבאו לקנות את ה - - -

אורלי אראל: מה היזם אומר לדיירים אני לא יודעת.

יואב קיש: ומה מבחינת עלויות הבנייה פה, איך זה הלך?

יואב קיש: מי מימן פה את הבנייה?

אורלי אראל: אני חושבת שפה, בהסכם עם היזם הוא מימן את הכול.

יואב קיש: זאת אומרת תלוי פר הסכם.

שרון בלום מלמד: את ההתאמות הסופיות עשינו אנחנו, אבל את הסך הכול קיבלנו.

שרון בלום מלמד: את ההתאמות עיריית תל אביב מימנה.

אורלי אראל: אבל היום זה יורד לו מההשבחה.

אורי דביר: רגע, אורלי, בהיתר בנייה הוא ידע מה זה.

אורי דביר: לצורך העניין, אם אני הייתי קונה פה את הדירה, הייתי מסתכל על ההיתר הייתי יודע שיש פה מוסד רווחה.

יואב קיש: אבל מוסד רווחה זה מילה רחבה, אני מזכיר לך כמה היא רחבה.

שרון בלום מלמד: אני חושבת שאנשים לא כל כך יודעים מה זה מוסדות רווחה.

שרון בלום מלמד: כי כשיש בבניין הזה, אם יש קליניקה של פסיכולוג פרטי אף אחד לא יידע ולא יבין.

שרון בלום מלמד: מה אנחנו עושים פה?

שרון בלום מלמד: את אותו שירות נותנים בחינם לתושבים, לכל תושבי העיר שמגיעים לפה, וכך יש לנו בהרבה מאוד מקומות.

יואב קיש: אמרנו שרק מהאזור באים לפה.

שרון בלום מלמד: לא, ממש לא.

יואב קיש: אבל לפני רגע אמרנו שאם זה היה רחוק לא היו באים לפה.

שרון בלום מלמד: לא, תלוי איזה שירות.

שרון בלום מלמד: יש לנו שירותים שממוקדים בתוך השכונות ויש - - -

יואב קיש: כמה שיותר רחוק פחות מגיעים, זה ברור.

שרון בלום מלמד: יש לנו גם כאלה וגם כאלה.

רון חולדאי: יש גם שירותים שהם שירותים על אזוריים ויש גם שירותים, אין מה לעשות, יש המון דברים שהם על זה.

רון חולדאי: גם הבימה היא כלל מדינתית.

יואב קיש: טוב, אני מציע שנעשה פה סיור.

אורלי אראל: רק אנחנו מקפידים תמיד בהיתר הבנייה שיש כניסה נפרדת, זאת אומרת זו לא אותה כניסה.

יואב קיש: אפשר לחייב את זה בחוק?

יואב קיש: זה יכול לפתור הרבה בעיות.

אורלי אראל: זה בתב"ע.

אורלי אראל: אבל לפעמים יכול להיות שזה בתוך מגדל.

יואב קיש: האמת שאם יש כניסה נפרדת אז למה – כל הבעיה זה הלחיות ביחד.

יואב קיש: רעיון מצוין.

רון חולדאי: אבל לפעמים יש את הכניסה הראשית ואתה פונה אל ה - - -

שרון בלום מלמד: נכון, אתה תראה את זה בפלורנטין.

יואב קיש: אז נראה את זה, כי אין ספק שפה, אני אגיד לך למה אני מרגיש מאוד נוח, ברגע שזה בכניסה נפרדת, אז ואללה, אני יכול להבין את ההיגיון.

יואב קיש: אני, מה שמפריע לי, כביכול מפריע, זה לא מפריע, מצדי תעשו מה שאתם רוצים, מה שאני חושב, אני חושב על אותו דייר שצריך לבוא לגור בבניין, אם באותה כניסה גם נכנסים ויוצאים עכשיו ו –

קריאה: מה לגבי התשלומים השוטפים?

קריאה: ועד הבית פה איך עובד?

שרון בלום מלמד: משלמים, מה שצריך.

יואב קיש: משלמים כמו דייר רגיל?

יואב קיש: דמי ניהול?

שרון בלום מלמד: כשהגינה פה מתקלקלת או טיפה הפרחים לא יפים, מי שעושה ומסדר, כי אנחנו נורא מקפידים, זה אנחנו.

יואב קיש: לא, אבל יש פה חברת ניהול, אתם משלמים פה ניהול?

רון חולדאי: אין פה חברת ניהול, לדעתי.

יואב קיש: אין פה?

רון חולדאי: בבית של 24 דירות - - -

יואב קיש: יש ועד בית, לא יודע.

שרון בלום מלמד: ברור שכן, התשובה היא כן.

רון חולדאי: יש ועד בית.

יואב קיש: אני יודע שבהצעת החוק כתבו שאפילו ועד בית, לא יהיו פה כפופים לזה.

יואב קיש: ניסו להרוג את הקבלנים מכל ה – באים לגור בתוך בניין ולא שייכים לבניין.

יואב קיש: עד לשם זה היה.

יואב קיש: וכשאני מקבל כזאת טיוטה, אז אני אומר לך - - -

אורי דביר: עכשיו זה הוכנס בטיוטה - - -

יואב קיש: אני תיקנתי, מה זה עכשיו זה הוכנס?

יואב קיש: יש דברים שהם הגיוניים והוגנים, אי אפשר להתנהל בצורה אגרסיבית.

רון חולדאי: בסדר, אף אחד לא אומר ש - - -

יואב קיש: רון, אני אגיד לך מה הבעיה שלי.

יואב קיש: באירוע שאנחנו נמצאים פה עכשיו כל הכוח הוא בידיים של העירייה, נקודה.

יואב קיש: עכשיו, נכון שבסוף הקבלן - - -

רון חולדאי: לא, כל הכוח הוא קודם כל בידיך.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: בסדר, וזה מה שאני עושה עכשיו.

רון חולדאי: הכוח הוא קודם כל בידיים שלך והידיים שלך הן לאו דווקא, הן לא יותר טהורות מהידיים שלי לגבי הרצון לטפל ב - - -

יואב קיש: אני מסכים איתך, יכולים גם לטעות, אבל אני רוצה להגיד לך דבר אחד - - -

רון חולדאי: החזקים זה אתם.

יואב קיש: יש דבר אחד שלא יקרה, דרך אגב, אם הקבלן יחליט שזה לא כלכלי לו אז הוא לא יבנה.

יואב קיש: זה אני מסכים איתך במאה אחוז.

יואב קיש: זאת אומרת אם בסוף בנו את הפרויקט הזה אז הקבלן הרוויח.

יואב קיש: מסכים איתך, אין ויכוח, עכשיו השאלה איך עושים את זה, אני אומר עוד פעם, בצורה מאוזנת.

רון חולדאי: אני לא אומר שההצעה שהוגשה היא מדויקת ולא מדויקת וזה, אני לא נכנס לזה, ואני לא אומר שלא ניתן לעשות תיקונים, אפשר לעשות תיקונים וצריך, הנקודה היא להבין את הדבר הבסיסי - - -

יואב קיש: שזה מחויב המציאות.

רון חולדאי: לא רק שזה מחויב, שזה ניתן ואפשרי ואין הבדל בין הדברים שקורים מסביבנו בכל ההוויה האורבנית לבין הדבר הזה, ואין הבדל בין מוסד ציבורי לכל מה שקורה בשוק הפרטי.

יוני ויצמן: רון, אבל גם אתם יכולים לתכנן יותר טוב ולעלות לגובה, גם בשטחים החומים שלכם.

יוני ויצמן: לא יכול להיות שהיום יש גן ילדים שעומד ליד מגדל ענק.

יוני ויצמן: גם אלה צריכים לעלות לגובה.

רון חולדאי: אתה צודק.

רון חולדאי: לכן אין אף גן ילדים אצלנו שהוא לא בקומות.

קריאה: מהחדשים.

רון חולדאי: כבר מזמן.

יוני ויצמן: מהחדשים.

רון חולדאי: אבל על מה אני מדבר איתך?

יואב קיש: בואו ניכנס לראות, חברים, יהיה זמן אחר כך.

יואב קיש: אין ספק שמה שעשיתם פה, רון, זה שדרוג משמעותי לסביבה.

שרון בלום מלמד: וגם את הגינה אנחנו משפרים.

שרון בלום מלמד: תראו את הגינה.

יואב קיש: תפתחו את החלון ותראו, תבינו מה היה פה קודם.

יואב קיש: (בסיור בפלורנטין)

רון חולדאי: זו דוגמה של שכונה שהיא מהשכונות הראשונות של תל אביב, פלורנטין, יש לה זכות גדולה, כי זוגתי נולדה בה.

רון חולדאי: שטחי הציבור בה, או שלא היו או שהושמדו לאורך השנים.

רון חולדאי: עד כדי כך שעיריית תל אביב קנתה שטח שהיה שטח לבנייה, דרך אגב גם כן סיפור עם בניין שנבנה באזור גימנסיה הרצליה, היו הרבה השגות ואמרנו שהרווחנו לפני את מה שאנחנו בונים והכסף של הרווח הזה ייועד לקניית שטחים ציבוריים נוספים וקנינו שטח ציבורי בפלורנטין שעכשיו בונים עליו פארק.

רון חולדאי: החוסר בשטחי ציבור חייב אותנו למצוא פתרונות והנה שכונה של 260 יחידות דיור, בתוך ה-260 יחידות דיור באנו לקבלן ואמרנו שאנחנו צריכים שטח ציבורי כדי לעשות מה שצריך לעשות.

רון חולדאי: יש כאן מתנ"ס פעיל של השכונה, שאילו הדבר הזה לא היה קיים פשוט לא היה מתנ"ס בשכונה.

יואב קיש: גם פה זה כניסה נפרדת.

אורלי אראל: במרבית אם לא בכל הבניינים אנחנו דורשים כניסה נפרדת.

עוזי סלמן: זו דרישה שלנו, אפריורית אנחנו - - -

יואב קיש: אז אתם מסכימים עם זה.

רון חולדאי: אבל יש מקומות שזה לא ניתן.

עוזי סלמן: יש מקומות שהבינוי לא מאפשר את זה ואנחנו כן צריכים ל - - -

יואב קיש: זה מקומות יותר רגישים מטבעם.

עוזי סלמן: כמו שאמרנו, איפה שאנחנו מצליחים לייצר את ההפרדה, אז גם יש הפרדה בנשיאת ההוצאות.

עוזי סלמן: איפה שאנחנו נכנסים לתוך הבניין כדייר מן המניין יש נשיאה שוויונית בהוצאות.

יואב קיש: ברור, כי אם אתה לא מקבל שם שירות.

עוזי סלמן: נכון.

יואב קיש: נגיד פה, אם אתה מתפעל לבד את הנכס - - -

עוזי סלמן: אם אני מצליח לנטרל - - -

יואב קיש: אם אתה מנטרל אז אין שום סיבה, ברור, אבל אם אתה על אותן מעליות, אותם - - -

עוזי סלמן: אז הוא משלם כמו כל דייר.

עוזי סלמן: אין הבדל.

יואב קיש: אני מציע ככה, רון, מכיוון שיש לנו פה עוד 20 דקות ואנחנו צריכים לצאת ולחזור, אני כן רציתי הזדמנות לשאלות, אז אולי ניתן איזה שתי שאלות לאנשים.

יואב קיש: בבקשה.

שאול שטקלר: אתה הזכרת את גדרה, חדרה, אבן גבירול, עשית איזה שילוב שם, אבל אני שואל אותך, לעזאזל, הרי הרחוב הוא כל כך רחב - - -

יואב קיש: למה עזאזל?

שאול שטקלר: לא, בסדר, התבטאות.

שאול שטקלר: תוריד את זה.

שאול שטקלר: הרחוב נורא רחב, למה אתם לא מאשרים שם בנייה לגובה?

שאול שטקלר: בלי חניות.

שאול שטקלר: על כל הרחוב הזה שנקרא אבן גבירול.

רון חולדאי: תקשיב, אל תיכנס איתי עכשיו למה שנקרא תכנון אורבני, זה לא הנושא של הוועדה הזו - - -

שאול שטקלר: אבל זה גם.

רון חולדאי: זה לא נושא של הוועדה הזאת.

רון חולדאי: אני יכול לתת פה הרצאה שלמה על מה זאת עיר ומה זאת העיר הלבנה ומה זה מרקם אורבני ואיך מייצרים את כל הדבר הזה ותל אביב היא לא דבר שנולד היום.

יואב קיש: טוב, בסדר.

יואב קיש: באמת, לגבי קומה ציבורית.

סטלה אבידן: אני ממאבק על הבית ובינוי שפוי, מייצגת היום את שתי הקבוצות ביד אליהו.

סטלה אבידן: במקרה אנחנו נמצאים במקום שאני כיועצת שיתוף ציבור עשיתי את שיתוף הציבור לפיפקו מול הציבור לבניין הזה.

סטלה אבידן: זו הייתה תב"ע של אזור תעשייתי מחוזי שעמד לפוג תוך שנתיים, פיפקו שינה את כל התכנית שתתאים לדרישות הציבור כי הציבור פה היה צמא לשטח ציבורי ולמרחקים שאנחנו רואים בין הבניינים וכו'.

סטלה אבידן: אנחנו אומרים שהצעת החוק שלכם, בנושא איחוד וחלוקה - - -

יואב קיש: לא, היא לא איחוד וחלוקה, קומה ציבורית.

סטלה אבידן: קומה ציבורית במסגרת איחוד וחלוקה של קרקעות נוגע בעיקר בתהליכים של פינוי בינוי של שלושה, חמישה ושישה בניינים.

סטלה אבידן: שם לנו יש מגורים ואין לנו בעיה עם עירוב שימושים.

סטלה אבידן: מה שכן יש לנו בעיה, שהם עושים את זה באופן גורף ואוטומטי.

סטלה אבידן: אם בתוך הקו הכחול, לדוגמה, שהעירייה הפקידה תכנית, שלנו, של 63 דונם, יש מגרש חום שהם אומרים שמתוכנן בנפרד והם לא מוכנים להגיד לי מה ואז הם רוצים בתכנון שמתחת לדירות לשים גני ילדים ומתנ"ס וכו', זו גזלה.

סטלה אבידן: יש לך שטח חום, תתכנן את השטח החום עם המוסדות בתוך הקו הכחול.

יואב קיש: אם זה פרויקט איחוד וחלוקה לא יהיה קומה ציבורית שם.

יואב קיש: זאת אומרת באיחוד וחלוקה הם ייקחו את החלק שלהם ויעשו, אנחנו מדברים על מקומות שאין בהם איחוד וחלוקה.

סטלה אבידן: אני מדברת כרגע - - -

יואב קיש: יש אצלכם איחוד וחלוקה?

סטלה אבידן: יש איחוד וחלוקה, יחד עם זאת אנחנו משלמים את ה - - -

יואב קיש: אני לא טועה, נכון?

עוזי סלמן: יכול להיווצר מצב שצרכי הציבור יחייבו גם לקחת קרקע לצרכי ציבור, לשצ"פים, לדרכים - - -

יואב קיש: לא, אבל אם יש לך איחוד וחלוקה זה סיפור אחר.

יואב קיש: אני לא טועה?

אורי דביר: לא, באיחוד וחלוקה הם כבר שם, יש להם שטח.

יואב קיש: אבל שייבנו בחוץ, לא בתוך הבניין.

אורי דביר: הם יכולים גם – לצורך העניין, יש לי 10% מהשטח, אני נכנס עם 10% בתוך הבניין.

אורלי אראל: יש סיטואציה שבה בתכנית של בינוי פינוי אנחנו נכנסים עם מספר יחידות דיור גדול בשטחים יחסית גדולים בגודל יחידת דיור והמקדם הכלכלי מחייב, כדי שזה יהיה פרויקט כלכלי ליזם ולתושבים - - -

סטלה אבידן: ולעירייה, כדי לקחת 20%.

יואב קיש: רגע, סטלה, את זה שמענו.

יואב קיש: תני לה, אני רוצה לשמוע.

אורלי אראל: אנחנו צריכים מקדם של 1 ל-3, או 1 ל-3.6 ובאזורים - - -

יואב קיש: על היחידות את מדברת?

אורלי אראל: כן.

יואב קיש: בסדר, אבל אני שואל לגבי השטח הציבורי.

אורלי אראל: אוקיי.

אורלי אראל: במסגרת הזאת חובה על העירייה לתת מענה לתושבים החדשים שייכנסו.

יואב קיש: מאה אחוז, אבל אם קיבלת שטח חום בנפרד?

אורלי אראל: לא, לפעמים אני מקבלת שטח חום שהוא לא מספיק, כי אם אני צריכה לבנות בית ספר – אני אתן לך דוגמה, היום מקדמים תכנית בהדר יוסף ששם הפינוי בינוי הוא כזה, כשאני צריכה שטח חום, אם הייתי מפקיעה יותר שטח לצרכים ציבוריים התכנית לא הייתה בסמכות ועדה מקומית, היו צריכים לבנות מגדלים של 40 קומות, יוקר המחיה ויוקר הבנייה היה עולה הרבה יותר.

אורלי אראל: לכן יחד עם התושבים הגענו להסכמה שאנחנו נקבל שטח קרקע חום של שני דונמים ויתר השטחים הציבוריים יהיו במבנה הסמוך, במגדל, בשלוש הקומות הראשונות.

יואב קיש: מה שאת אומרת, אני מנסה להבין אותך ותגידי אם אני טועה.

יואב קיש: את אומרת שבפרויקטים האלה לפעמים השטח החום מספק והוא מספיק גדול ואז אין בעיה.

יואב קיש: במקומות שהוא לא מספיק כדי לאפשר את ההיתכנות הכלכלית של הפרויקט אתם אומרים שאתם לא תיקחו את ה-40% שאנחנו יכולים לקחת, אתם לוקחים 10%, אבל אתם רוצים יתרה בתוך מבני המגורים ש - - -

אורלי אראל: בדיוק.

סטלה אבידן: לא, זה לא המצב בתכניות שהם מגישים בשמם שהופקדו לאחרונה.

סטלה אבידן: בתכנית, למשל 4123, יש את החום שהם אומרים שזה יתוכנן בעתיד.

סטלה אבידן: אין לנו מושג מה יקרה שם, בינתיים - - -

יואב קיש: מה גודל השטח?

יואב קיש: את יודעת להגיד?

סטלה אבידן: כמעט דונם, 750 - - -

יואב קיש: מתוך כמה?

סטלה אבידן: מתוך 63 דונם.

קריאה: - - -

סטלה אבידן: מה זה משנה?

סטלה אבידן: אבל אפשר היה לעבור, לעשות שירותים ב-750 - - -

יואב קיש: הבנתי את הנקודה.

סטלה אבידן: אבל בינתיים הם מתכננים אצלנו בלי לדעת מה עושים בשטח החום.

יואב קיש: את היית מעדיפה שייקחו עשרה דונם ולא ייכנסו?

יואב קיש: אני שואל ברצינות.

סטלה אבידן: מה שאני רוצה, שיגידו לי מה מתוכנן בשטח החום ואז אם לא יספק - - -

עוזי סלמן: אז הצעת החוק אומרת שבמידע להיתר הם יגידו לך בדיוק מה.

סטלה אבידן: לא, זה לא מה שכתוב בהצעת החוק.

יואב קיש: זה הכנסנו - - -

רון חולדאי: שטחים ציבוריים לא תמיד יודעים מה צריך היום.

סטלה אבידן: לא, אני ביקשתי מכם בוועדה שנוכחתי שהם צריכים להוכיח לפי היחידה האסטרטגית שלהם את הצרכים שלהם.

יואב קיש: הם יעשו את זה.

סטלה אבידן: אבל זה לא כתוב בחוק.

יואב קיש: בסדר, אפשר להוסיף.

עוזי סלמן: פינוי בינוי זה מוצר ייחודי, שמוסדר בחקיקה גם, שהרעיון שם שפינוי בינוי מבחינה כלכלית, הוא מפנים לתוכו את כל צרכי הציבור ו - - -

סטלה אבידן: ומה התשומות שלנו?

סטלה אבידן: אנשים משלמים משכנתאות.

עוזי סלמן: ואתה לוקח את צרכי הציבור בהתאם ל - - -

יואב קיש: אני הבנתי.

יואב קיש: אני רוצה להיכנס.

סטלה אבידן: אני משלמת מס הכנסה, שילמנו משכנתה ולוקחים לי בתוך ה - - - אנחנו קומוניסטים, פתאום אנחנו קומוניסטים.

מאיה אלקובי: - - - במהלך הבקרים יש לנו פעילות, מועדון לחופשת לידה, הורים בחופשת לידה, מועדון הנקה, בייבי יוגה, ליווי התפתחותי, רצפת אגן.

יואב קיש: ואתן גרות פה בפרויקט הזה?

מאיה אלקובי: לא, אנחנו גרות בשכונה, לא בפרויקט.

מאיה אלקובי: האמת שברוב המקרים יש פה הרבה יותר, פשוט הגשם הקשה על התינוקות לצאת החוצה.

מאיה אלקובי: אז אלה האימהות האמיצות שבכל זאת יצאו.

מאיה אלקובי: כמו שאתם רואים, החדרים די לא ישרים, הבנייה - - - למעשה המרכז הקהילתי הפך להיות כאן עוגן שכונתי.

מאיה אלקובי: היו פה המון צעירים, קרוב ל-70% יש כאן צעירים, חלקם התחתנו והחליטו להישאר כאן בשכונה, המרכז הזה, הם היו די לבד ופתאום הם הפכו להיות קהילה, יש להם ווטסאפ, מי מגיע למרכז הקהילתי.

מאיה אלקובי: המורה הולכת והן נשארות כאן, מניקות, מחתלות, מרדימות.

רון חולדאי: תקשיב, באורבניקה, יש דברים שאתה רוצה והם קורים הפוך.

רון חולדאי: יש שכונה שקוראים לה פלורנטין, היא אחת השכונות המוזנחות בעיר, מגיעים אליה צעירים שרוצים לעשות רעש.

רון חולדאי: הם רוצים חיי לילה, הם מרביצים מסיבות רחוב, הם מרביצים והם אוונגרד של העיר, ואתה אומר נהדר שיש לי את זה, מתוך הנחה שהצעיר, כשיגיע לפרקו ייקח את עצמו, יעבור לשכונה שיש בה שירותים חברתיים ויאפשר לצעירים מהדור הבא להיות אוונגרד בפלורנטין.

רון חולדאי: אבל קורה הפוך, הם גדלים והם מתחתנים - - -

יואב קיש: והם נשארים.

רון חולדאי: ואז: למה אין לי גן ילדים ולמה אין לי זה ואני רוצה גם שקט, תוציאו את זה.

רון חולדאי: אז זה כדי להבין שבחיים שלנו אנחנו לא חיים אלא במשהו דינמי.

רון חולדאי: ופתאום אתה עושה מרכז קהילתי, ולא היה בית ספר, אז עכשיו יש בית ספר, ולא הייתה גינה, אז עכשיו בונים גינה.

רון חולדאי: הכול יש מאין ובמחירים אסטרונומיים.

יואב קיש: אתה אומר שתצטרך לעשות מרכז העסקה לקשיש.

רון חולדאי: דרך אגב, ברגע זה, עכשיו מתפתחת בשכונה אחרת הסצנה של הצעירים שעושים רעש וזה וזה וזה.

רון חולדאי: ברגע שהם יגיעו לפרקם - - -

יואב קיש: הם יישארו וירצו הלאה.

רון חולדאי: כן, ככה זה יהיה.

יואב קיש: השכונה הבאה - - -

רון חולדאי: איזה שכונה, זה לא תלוי בי, זה פתאום קורה.

רון חולדאי: פעם היא גרה בשנקין ואחר כך היא גרה בפלורנטין ופעם זה היה רמת אביב ג' והיום זה - - - ככה זה.

רון חולדאי: אני אספר לכם סיפור.

רון חולדאי: עיריית תל אביב-יפו נותנת באופן קבוע מה שנקרא ציונים לשבח וכשיושבים פורום מנכ"לים, עם כל המנהלים וכל הזה, מביאים את אלה שעשו איזה שהם מעשים טובים.

רון חולדאי: היום הגיע בחור שעשה מעשה טוב, הוא אמר: הייתי ברחוב שד' עמנואל, ראיתי קשיש בן 75, הולך כפוף עם הסלים, לקחתי לו.

רון חולדאי: אמרתי לו: תיזהר כשאתה אומר קשיש בן 75.

יואב קיש: כי עוד מעט תצטרך לעזור לראש העיר.

יואב קיש: תודה רבה.

מאיה אלקובי: רצינו טיפה להראות לכם את המתחם.

יואב קיש: אנחנו נצטרך לזוז, לצערי.

מאיה אלקובי: יש לנו את 'תן וקח' ואת הגיל הרך, שזו הזדמנות ממש - - -

רון חולדאי: רגע, אתה יודע מה זה 'תן וקח'?

יואב קיש: לא.

רון חולדאי: 'תן וקח' זה בשכונה כזאת, גרים בדירות קטנות, אין מזווה ואין מחסן, סידרנו כאן מה שנקרא החסנה - - -

מאיה אלקובי: קהילתית.

יואב קיש: זה בתשלום?

מאיה אלקובי: עשרה שקלים.

מאיה אלקובי: מחצלות, בוסטר, עשינו בדיקה עם התושבים מה הם צריכים, סולם, שולחנות - - -

רון חולדאי: כל מה שתושב צריך.

יואב קיש: אתה בא, משכיר ומחזיר?

מאיה אלקובי: לקראת החגים לוקחים שולחנות.

רון חולדאי: אתה לא משכיר, אתה משלם סכום סמלי.

מאיה אלקובי: עשרה שקלים.

יואב קיש: אבל זה גם צריך לחזור מתי שהוא.

רון חולדאי: בטח.

רון חולדאי: כן.

רון חולדאי: יש גם את המחסן של מישה, את יודעת מה זה המחסן של מישה?

רון חולדאי: אתה בא לגן ציבורי, אתה נותן את תעודת זהות שלך ומקבל בימבה ומשחקים וכל מיני דברים, אתה משתמש ומחזיר.

יואב קיש: אלה בוסטרים שהעירייה קנתה ונותנת ל - - -

מאיה אלקובי: נכון, עשינו משאל איזה פריטים צריכים.

רון חולדאי: אם למישהו יש מסיבה בגינה בקיץ והוא רוצה מאוורר כזה גדול.

מאיה אלקובי: כלוב חתולים, שולחנות.

יואב קיש: כמה מהציוד גם חוזר?

מאיה אלקובי: הכול חוזר.

מאיה אלקובי: יחסית עד עכשיו, שנתיים וחצי, הכול פועל, אין בלאי.

מאיה אלקובי: ,

יואב קיש: ובסוף, אם זה רק עשרה שקלים - - -

מאיה אלקובי: זה דמי רצינות, כולם מחזירים.

יואב קיש: אז איך את רואה שמחזירים?

יואב קיש: מישהו בסוף - - -

מאיה אלקובי: יש לנו מעקב, אני לוקחת פרטי אשראי.

רון חולדאי: תשמע, אני רוצה להגיד לך ככה, אנחנו הרי, המדינה, החברה, אנחנו כולנו מסבסדים שירותים כל הזמן.

רון חולדאי: נניח שלא מחזירים וזה עולה לי בשנה 500 שקל הפסד, שירתי את הציבור?

יואב קיש: לא, זה בסדר, אין בעיה, אני רק אומר שלא הגיוני שבאופן טבעי לא יחזירו.

רון חולדאי: לא, יש לנו היום ספריות ציבוריות בחוף.

רון חולדאי: כולם אמרו שזה מיד ייעלם.

יואב קיש: אנשים מחזירים.

יואב קיש: יש אחריות.

רון חולדאי: נכון, זה נעלם, אבל קצב ההיעלמות - - - יותר מזה, יש גם אנשים שבאים ושמים בספריות והספריות מתמלאות מחדש.

רון חולדאי: זאת אומרת יש תהליכים.

רון חולדאי: זה מתקיים.

רון חולדאי: אנחנו מחזיקים היום המון כיסאות נוח וכיסאות ושולחנות ברחוב, במרחב הציבורי, לא קשור, בכיכר רבין, בשדרות רוטשילד, בהמון מקומות, הציבור בסוף מתרגל ולא לוקח.

רון חולדאי: כמה לוקחים?

יואב קיש: אחראי.

רון חולדאי: יש נזק של - - -

יואב קיש: בלאי הגיוני.

רון חולדאי: בלאי הגיוני, בדיוק.

קריאה: איך הדיירים נכנסים לפה?

מאיה אלקובי: יש להם כניסה נפרדת, סמוך אלינו.

מאיה אלקובי: יש להם שתי כניסות, כניסה מהחניון, שזה מפה, מהמרתף.

קריאה: זה אותו חניון?

מאיה אלקובי: כן.

מאיה אלקובי: לי יש שישה מקומות חניה.

מאיה אלקובי: ויש כניסה לבניין, מי שבא ברגל, מבואה - - -

קריאה: איזה שירותים משותפים כאן יש בכל זאת?

מאיה אלקובי: לא, אין שום דבר משותף.

מאיה אלקובי: מה שלא לקחו בחשבון זה פינוי אשפה, כרגע אנחנו מסתדרים איתם.