ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1175, 2018-12-03 09:33

אחמד טיבי: בוקר טוב לכולם.

אחמד טיבי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

אחמד טיבי: על סדר היום דיון מהיר בנושא התקציבים לבתי החולים בנצרת, בשערי צדק והפריפריה, ביוזמת חברי הכנסת אחמד טיבי, רויטל סויד ועיסאווי פריג'.

אחמד טיבי: אני מלווה את בתי החולים בנצרת מזה שנים רבות.

אחמד טיבי: בנצרת יש שלושה בתי חולים שהם לא ממשלתיים.

אחמד טיבי: מזה שנים רבות אנחנו אומרים שצריך להקים עיר ערבית חדשה, אוניברסיטה ובית חולים בישוב הערבי.

אחמד טיבי: בנצרת יש בית חולים אנגלי-סקוטי, בית חולים איטלקי ובית חולים צרפתי אבל אין בית חולים ישראלי ואני לא יודע למה.

אחמד טיבי: כלומר, ממשלתי.

אחמד טיבי: בתי החולים האלה עושים עבודה מצוינת ונותנים שירות גם לתושבי נצרת וגם לתושבי הפריפריה, יישובי הסביבה.

אחמד טיבי: אין ספק שיש שם מצוקה כספית.

אחמד טיבי: הם מקופחים בהעברת תקציבים, לדעתי ולדעת רבים.

אחמד טיבי: עזרנו להם בעבר כאשר בשנה שעברה העברנו 5 מיליון שקלים לכל בתי החולים בנצרת, לשלושתם, וגם העברנו לאנגלי בזמנו עבור חדר צנתור, לבית החולים הסקוטי והעברנו לאיטלקי ל-MRI.

אחמד טיבי: היו שני דברים שחשוב שנאמר אותם.

אחמד טיבי: הייתה החלטה לגבי 60 מיליון שקלים לבתי החולים מתוכם לפי החישוב מגיעים לבתי החולים של נצרת 30 מיליון שקלים.

אחמד טיבי: מה הם קיבלו?

אחמד טיבי: אפס.

אחמד טיבי: הנושא השני הוא ההסכם עם קופות החולים ולפי ההסכמים עם קופות החולים הגיעו להם עשרות מיליוני שקלים אבל אף אחד לא עמד בהסכם הזה.

אחמד טיבי: קופות החולים אמרו להם משהו בנוסח של חפשו אותנו.

אחמד טיבי: בתי החולים האלה עושים עבודה מקצועית.

אחמד טיבי: המנכ"ל עושה עבודה טובה והוא בקשב רב לצרכים.

אחמד טיבי: שמעתי ממנו דברים טובים על הניהול המקצועי.

אחמד טיבי: לכן התכנסנו כאן.

אחמד טיבי: לאחרונה הייתה ישיבה של שר האוצר וסגן השר ליצמן ונאמר שהם קושרים את נושא נצרת עם שערי צדק.

אחמד טיבי: אנחנו כאן כדי לשמוע את נציגי בתי החולים ואת חברי הכנסת ואתם רואים נוכחות מרשימה של חברי כנסת מהרשימה המשותפת לצד חברים ממפלגות נוספות כי חשובים לנו בתי החולים בנצרת, חשוב לנו שערי צדק, חשובים לנו בתי חולים בפריפריה.

אחמד טיבי: אלה שירותי רפואה ושירותי בריאות חיוניים לכל אזרח במדינה.

אחמד טיבי: ברשותכם, אני רוצה לתת לחברי עיסאווי פריג' כאחד מיוזמי הדיון לפתוח.

עיסאווי פריג': שלום רב לכולם.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמסלם, חשוב לי שאתה אתנו וכך גם שאר החברים.

עיסאווי פריג': לכל חבריי, זאת ישיבה שאני רואה נוכחות מרשימה של חברי כנסת, כ-12 חברי כנסת.

עיסאווי פריג': אני הצטרפתי לדיון הזה מסיבה פשוטה.

עיסאווי פריג': כשפונה אלי ראש ועד עובדים נצרת ואומר לי בבכי שהם לא יקבלו החודש משכורת – זו הסיבה הישירה לקיום הדיון.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם חברים, ובמיוחד את חברי ועדת הכספים שהיו נוכחים בישיבה שהתקיימה ב-27 בנובמבר 2016, כאשר בישיבה זו התקבלה החלטה בוועדת הכספים על חלוקת 60 מיליון שקלים לבתי חולים ואמרו את שמות בתי החולים – לניאדו ובתי החולים בנצרת.

עיסאווי פריג': אמרו את זה במפורש בוועדה.

עיסאווי פריג': סוכם על העברת 60 מיליון שקלים כתמיכה בבתי החולים האלה.

עיסאווי פריג': זה היה ב-27 בנובמבר 2017.

עיסאווי פריג': ה-60 מיליון הועברו במלואם ובשלמותם ללניאדו.

עיסאווי פריג': זאת שאלה ראשונה.

עיסאווי פריג': שאלה שנייה.

עיסאווי פריג': בתי החולים בנצרת נתבקשו לעבוד בתנאים והייתה הבטחה שלטונית שאתם צריכים לעבוד מול קופת חולים כללית על פי הסכם ה-קייפ.

עיסאווי פריג': נכון אדוני?

משה בר סימן טוב: אתם חוקקתם את זה.

משה בר סימן טוב: כן.

עיסאווי פריג': על פי הסכם ה-קייפ.

עיסאווי פריג': ההסכם הזה, אכן הלכו וקיימו אותו החל משנת 2017 ובנו את תקציב בית החולים על בסיס ההתחייבות השלטונית ועל בסיס ההסכמים שאתם ביקשתם ועשו אותם.

עיסאווי פריג': מ-2017 ועד היום הם קיימו את חלקם ואתם לא קיימתם את חלקכם.

עיסאווי פריג': נקודה שלישית.

עיסאווי פריג': בתי החולים בנצרת מתנהלים מזה 70 שנים במדינת ישראל ונותנים שירות ליותר מ-200,000 תושבים יהודים כערבים בסביבה ואין להם חלופה ציבורית.

עיסאווי פריג': הם לא קיבלו שקל אחד תמיכה ממשלתית.

עיסאווי פריג': 70 שנים לא קיבלו שקל אחד.

משה בר סימן טוב: 67 שנים לא קיבלו.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': 67 שנים.

עיסאווי פריג': קיבלתי.

עיסאווי פריג': לא קיבלו שקל אחד תמיכה.

עיסאווי פריג': בתי החולים, במיוחד בנצרת שאני בעצמי ראיתי ועיינתי בדוחות הכספיים שלו, מתנהל ללא גירעון ועם ניהול תקני ראוי לציון.

עיסאווי פריג': אין שום כשל בהתנהלות.

עיסאווי פריג': אנחנו בחנוכה.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה נס חנוכה אלא אני רוצה דמי חנוכה.

עיסאווי פריג': מה עליהם לעשות כדי שתקיימו את ההתחייבויות שאתם הבטחתם?

עיסאווי פריג': הם על סף קריסה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: רויטל סויד לא נמצאת.

אחמד טיבי: דודי אמסלם, יושב ראש הקואליציה, בבקשה.

דוד אמסלם: תודה אדוני.

דוד אמסלם: האמת היא שאני רוצה לדבר על נושא אחד שאותי הוא קצת מדהים ואני לא מצליח לקבל את ההסבר.

דוד אמסלם: אני ישבתי אצלי עם האוצר ועשינו איזשהו דיון לפני כחודש ימים וביקשתי גם הסברים לעניין.

דוד אמסלם: מערכת הבריאות במדינת ישראל לכאורה מורכבת משני מרכיבים ואני מדבר כרגע על בתי החולים.

דוד אמסלם: יש את בתי החולים של המדינה ויש בתי חולים של כל מיני עמותות, קופות חולים וכולי.

דוד אמסלם: לכאורה אם לא היו בתי החולים הפרטיים - הרי אנחנו לא מדברים כרגע על בתי חולים שעוסקים בקוסמטיקה וכולי אלא על בתי חולים שהם בתי חולים – סביר להניח שהמדינה הייתה צריכה לבנות את בתי החולים.

דוד אמסלם: באו אנשים טובים באמצע הדרך ואמרו למדינה שהם יחסכו לה את הכסף והם יבנו את בתי החולים.

דוד אמסלם: איך יבנו אותו?

דוד אמסלם: יאספו תרומות, נרוץ בכל העולם, בארץ ונבנה.

דוד אמסלם: בשערי צדק – אנחנו בונים, אנחנו חוסכים לכם.

דוד אמסלם: אני חשבתי בהיגיון שלי שכשזה המצב, אתה נותן צ'ופר לאותו בית חולים.

דוד אמסלם: אתה אומר לו שהיות והוא חסך לך את הבנייה, אולי אני אתן לך קצת יותר.

דוד אמסלם: מסתבר שמענישים אותם.

דוד אמסלם: איך מענישים אותם?

דוד אמסלם: מדינת ישראל בממשלתיים משקיעה כשני מיליארד שקלים בשנה ובציבוריים, שזה של הקופות, ובנצרתיים, 200 מיליון שקלים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ככה.

דוד אמסלם: אנחנו יכולים.

דוד אמסלם: יסתדרו.

דוד אמסלם: חוצפה ועזות מצח.

דוד אמסלם: אזרח במדינת ישראל לא יודע, הוא לא בודק אם זה בית חולים ממשלתי ולכן הוא ילך אליו וזה בית חולים פרטי או ציבורי ואני לא אלך.

דוד אמסלם: האמבולנס לוקח אותו באוטומט לבית החולים שקרוב למקום בו הוא נמצא.

דוד אמסלם: בירושלים אני לא יודע אם יש בית חולים אחד שהוא ציבורי.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: תסביר לי למה כל תושבי ירושלים צריכים לקבל שירות פחות טוב מאשר כל אחד אחר בארץ, מאשר מקבל ההוא בחיפה.

דוד אמסלם: את האבסורד הזה לא הצלחתי להבין.

דוד אמסלם: למה בתי החולים הציבוריים, המנהלים שלהם צריכים לא לישון בלילות?

דוד אמסלם: מה פשעם וחטאם?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: בזה שהם הלכו וכפי שאמרתי קודם הסתובבו בעולם, כולל גם היום, לאסוף תרומות לבית החולים ולא באו ודפקו לאוצר ואמרו לו שהם צריכים לקנות את המכשיר הזה ונא לשלוח לנו את הצ'ק.

דוד אמסלם: על זה אתם מענישים אותם?

דוד אמסלם: בקושי מדברים אתם?

דוד אמסלם: כשתהיה קריסה, מה תעשו?

דוד אמסלם: תגידו שהם לא יעילים.

דוד אמסלם: זה מה שקרה בהדסה.

דוד אמסלם: אז מה, לזה אתם מחכים?

דוד אמסלם: לכן אני מבקש מכם, קודם כל תעשו סדר בעניין, תנו שירות שווה לכל אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: הם לא מבקשים יותר למרות שאני במקומם הייתי מבקש יותר.

דוד אמסלם: תנו שירות לאזרחים.

דוד אמסלם: תזכרו תמיד שזה לא שירות לבית החולים אלא זה שירות לאזרח שמגיע לשם.

דוד אמסלם: אם שערי צדק נמצא בגירעון כספי, אני מניח שאם הוא צריך לעשות פעולה מסוימת ואין לו כסף, הרי אני לא מצפה שמנהל בית החולים ימכור את הירושה שהוא קיבל.

דוד אמסלם: מה מצפים, שהוא ימכור את הבית שלו ויביא את הכסף לבית החולים?

דוד אמסלם: סביר להניח שאותו אזרח שמגיע יקבל פחות.

דוד אמסלם: תפתחו פריסקופ, קצת מחשבה, לא כל היום שקלים והיכן אפשר לא לתת.

דוד אמסלם: תחשבו היכן צריך לתת והיכן זה מוצדק לתת והיכן בכלל יש מוטיבציה לתת.

דוד אמסלם: עד היום עוד לא קיבלתי מכם תשובה בעניין הזה ועברו חודש וחצי-חודשיים.

דוד אמסלם: מנהלי בתי החולים באים אלי ואני נפגש אתם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: למה אתם לא צריכים להיפגש אתם?

דוד אמסלם: למה אתם עצמכם לא מושיעים את העסק הזה?

דוד אמסלם: זה עסק פרטי שלו?

דוד אמסלם: מחר ילך מנהל בית החולים ואז מה יקרה?

אחמד טיבי: הדברים שלך מופנים לבריאות או לאוצר?

דוד אמסלם: לאוצר.

עיסאווי פריג': מי כאן נציג האוצר?

אחמד טיבי: יש כאן נציג של משרד האוצר?

אחמד טיבי: יש.

דוד אמסלם: בסוף הכול מתנהל דרך האוצר, בכסף.

דוד אמסלם: כשהוא מחליט לא, יש לכם 200 מיליון שקלים, תסתדרו, אז משרד הבריאות מתחיל לחלק, כי מה הוא יעשה?

איתן ברושי: אני רוצה להזכיר לחברי דודי שלא מזמן היה בוועדת הכספים דיון בנושא של בתי החולים וליצמן אמר שהוא ילך לשר האוצר כדי להביא מיליארד שקלים כדי לאזן בין שתי קבוצות בתי החולים.

איתן ברושי: זה היה לפני כמה שבועות, כאן, בחדר הזה.

עיסאווי פריג': וכלום לא קרה.

דוד אמסלם: אני אומר עוד משפט.

דוד אמסלם: הסיפור הזה לא קשור לא לקואליציה ולא לאופוזיציה.

דוד אמסלם: זה עם ישראל.

אחמד טיבי: בריאות.

אחמד טיבי: וסים דיביני, סמנכ"ל בית חולים הסקוטי-אנגלי, אנגלי-סקוטי.

דוד אמסלם: סליחה שאני חייב ללכת לישיבה אחרת.

דוד אמסלם: באתי במיוחד בשביל הנושא הזה.

וסים דיביני: מנהל הכספים.

וסים דיביני: ברשותכם, אני לא רוצה לספר את הסיפור של כל המערכת וכמה כסף חסר בה.

וסים דיביני: זה כבר נדון ונדוש הרבה והפתרון הוא בין שר הבריאות לשר האוצר.

וסים דיביני: אני בא לכאן כדי לספר את הסיפור שלנו, של בית החולים האנגלי בנצרת ואני חושב שאני יכול לדבר גם בשם שני בתי החולים האחרים בנצרת.

וסים דיביני: הסיפור שלנו הוא שונה.

וסים דיביני: אנחנו לא באים לבקש טובות ואנחנו לא באים לקבץ נדבות.

וסים דיביני: אנחנו מציגים סיפור של הצלחה למרות כל הקשיים שקיימים במערכת, סיפור של בתי חולים שמחזיקים מעמד בלי תמיכה ממשלתית כבר 70 שנים או בלי תמיכה ממשלתית משמעותית כבר 70 שנים ועדיין ממשיכים להתפתח.

וסים דיביני: סיפור של בית החולים שעל פי הדוחות של משרד הבריאות הוא אחד מבתי החולים או בית החולים הכי יעיל במדינה, גם מבחינת תפוקה פר מיטה וגם מבחינת עלות פר יחידת תפוקה.

מאיר כהן: כמה מיטות יש לכם?

וסים דיביני: יש לנו כ-150 מיטות בפועל.

וסים דיביני: רק בבית החולים האנגלי.

וסים דיביני: לשלושתנו ביחד יש בין 350 ל-400 מיטות.

וסים דיביני: אנחנו מחזיקים מעמד, וזה משהו חשוב שכל פעם אני מציין מחדש, בזכות העובדים שיש לנו.

וסים דיביני: אלה עובדים מסורים, עובדים שיש להם חזון חברתי, שבאו לשרת את החברה שלהם.

וסים דיביני: יושב לידי כאן יושב-ראש ועד העובדים.

וסים דיביני: העובדים שלנו בהגדרה מקבלים שכר מופחת לעומת כל בתי החולים האחרים שיש במדינה.

וסים דיביני: אנחנו לא מיישמים הסכמים קיבוציים והעובדים מוכנים לספוג את העלות הזאת למען המטרה הקדושה.

וסים דיביני: אבל מכאן להגיע למצב שבו המדינה מקבלת את העוול הזה ולא עושה אתו כלום, אני חושב שכאן יש לכם מחויבות מוסרית לעשות משהו.

וסים דיביני: אנחנו לא מבקשים השוואה של תנאי השכר אבל לפחות שיהיו תנאים בסיסיים לקיום נאות ולמתן שירות נאות לאוכלוסייה שהיא בפריפריה החברתית והגיאוגרפית של המדינה.

וסים דיביני: אנחנו בית חולים שנוהג עם המשמעת התקציבית הכי קשוחה שיש בכל הארץ ותכף חברי דוקטור פהד חכים מנהל בית החולים יספר לכם שזה לא סיפור פשוט ושיש לזה מחירים גבוהים.

וסים דיביני: מה קרה השנה ולמה אנחנו כאן ודורשים כסף.

וסים דיביני: המשמעת התקציבית שלנו בעינה עומדת.

וסים דיביני: כמו שחבר הכנסת פריג' אמר, בתחילת השנה היו לנו הבטחות שלטוניות.

וסים דיביני: החלק שלנו ב-60 מיליון שקלים- עכשיו אני מדבר על בית החולים הסקוטי בנצרת - הוא 12 מיליון שקלים.

וסים דיביני: קיבלנו מכתב ממשרד הבריאות שמחייב אותנו לעבוד ולהתחשבן עם קופות החולים לפי צו ה-קייפ.

וסים דיביני: המשמעות של זה זאת תוספת הכנסה לבית החולים של 11 מיליון שקלים בשנה.

וסים דיביני: ביחד אלה 23 מיליון שקלים בשנה.

וסים דיביני: אנחנו עמדנו בתקציב ההוצאות.

וסים דיביני: הכסף הזה של ההכנסות, לצערי לא הגיע.

וסים דיביני: התאדה.

וסים דיביני: אנחנו אמורים היום לשלם מחיר על כך שהמדינה לא עומדת בהתחייבויות שלה.

עיסאווי פריג': אם לא תקבלו את זה, מה יקרה לבית החולים בשבועות הקרובים?

וסים דיביני: זה לא בשבועות הקרובים אלא ביום שישי אני לא מעביר משכורת.

וסים דיביני: אנשים חוגגים חנוכה ואנשים אחרים מחכים לכריסמס ואצלנו אנשים לא יקבלו שכר.

וסים דיביני: חד משמעית.

וסים דיביני: בסופו של יום אם העובדים שלנו לא יקבלו שכר, יש לזה המון משמעויות ושאף אחד לא יספר לי סיפורים שאפשר לדחות בשלושה או בארבעה ימים.

וסים דיביני: זה אומר שהמדינה תצטרך לבוא ולהקים תשתית בריאות מאפס, מה שיעלה לה מיליארדים כדי שתפעיל בית חולים ציבורי בנצרת.

וסים דיביני: אנחנו מציעים לכם, אתם עדיין מדברים בפרוטות.

מאיר כהן: האם אתה אומר שבעצם קופות החולים לא מעבירות לכם את ההתחייבויות של טופסי 17?

וסים דיביני: לא.

וסים דיביני: לא אמרתי.

וסים דיביני: משרד הבריאות אמר תתחשבנו עם הקופות לפי צו ה-קייפ.

וסים דיביני: הקופה אומרת שהיא לא מכירה ולא מעניין אותה מה שהמשרד אומר.

וסים דיביני: המשרד לא אוכף את הקביעה שלו עצמו.

מאיר כהן: על ההסכם עם הקופות אתה חתמת?

וסים דיביני: כן.

וסים דיביני: אנחנו חתמנו.

מאיר כהן: כלומר, הם באים ואומרים לכם שזה לא ההסכם.

וסים דיביני: ההסכם הוא לא חוקי.

וסים דיביני: ההסכם מבוטל.

וסים דיביני: הוא לא עונה להגדרות של ה-קייפ, תתחשבנו לפי ה-קייפ.

פהד חכים: הקופה אומרת תקפוץ לי.

פהד חכים: סליחה על הביטוי.

מאיר כהן: מכיר את זה.

וסים דיביני: המשרד לא עומד מאחורי הקביעות שלו.

עיסאווי פריג': תדבר על המצב העכשווי בקרב העובדים.

אחמד טיבי: הוא אמר שיש סכנה שלא יקבלו משכורות.

וסים דיביני: לא סכנה.

וסים דיביני: אם לא נקבל כסף ביום שישי, אין משכורות.

וסים דיביני: ואז אני נותן לדמיון של כל אחד מכם שיעבוד ויחשוב מה קורה אחר כך.

וסים דיביני: אנחנו כבר לא אחראים על מה שיקרה.

וסים דיביני: לא יכול להיות שהיום יבואו וייתנו לי פרוטות ויאמרו לי תתייעל עוד בגלל שנותנים לי כסף.

וסים דיביני: ה-23 מיליון שקלים האלה מגיעים לבית החולים הסקוטי וזאת לא טובה שמישהו עושה לי.

וסים דיביני: העובדים האלה שיושבים לידי, הם עושים טובה למדינה.

אחמד טיבי: רגע.

אחמד טיבי: יש כאן רגע היסטורי.

אחמד טיבי: משום מה מישהו מבקש להעביר לו את השלטון בחזרה ואני מסרב לפנות את הכיסא.

אחמד טיבי: (היו"ר משה גפני)

מיקי לוי: משרד הבריאות עומד מאחורי קופות החולים במשאים ומתנים.

מיקי לוי: קופות החולים מכופפות את הידיים של בתי החולים ומשלמותץ מחיר מופחת.

מאיר כהן: כל קופה נלחמת על קיומה.

מאיר כהן: זה לא שהם חוסכים את הכסף הזה.

מיקי לוי: חד משמעית.

וסים דיביני: בקשה אחרונה.

וסים דיביני: אני מבקש, אל תמרחו אותנו שוב.

וסים דיביני: אל תמרחו אותנו שוב.

וסים דיביני: או שאתם רוצים את בתי החולים האלה ואז תעבירו את הכספים, או שתגידו שאתם רוצים בית חולים ישראלי, כמו שאומר חבר הכנסת טיבי, ואז תשלמו את המיליארדים.

וסים דיביני: לא משנה לי.

וסים דיביני: אני מספיק מבוגר ומספיק אחראי כדי לדעת להתמודד עם כל החלטה שלכם אבל נמאס לנו כבר לשמוע דיבורים לחוד ומעשים לחוד.

וסים דיביני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, שני יושבי הראש, חברי הכנסת והשותפים לדיון החשוב הזה.

איתן ברושי: כמי ששכן לבתי החולים בנצרת – ויושבת כאן מנהל בית החולים בעפולה, דוקטור אורנה בלונדהיים שפעם אחרונה נתת לה בשולי הדיון לומר מילה, אני יכול לומר שאני מודע לבעיה.

איתן ברושי: בתי החולים האלה הם לא בתי חולים של ערבים אלא הם בתי חולים של כולם.

איתן ברושי: בבתי החולים האלה משתמשים כולם, בדיוק כמו שלצערי הייתה החלטה מוזרה בעיריית עפולה - ואני כמי שנולד בבית החולים עפולה – ובית החולים עפולה הוא הכי דו קיום שיכול להיות כי בחדר אחד יש חולים יהודים וערבים, אחיות יהודיות וערביות ורופאים ערבים ויהודים.

איתן ברושי: אם שם זה מתקיים, זה יכול להיות בכל מקום.

איתן ברושי: לכן הבעיה היא לא של בתי החולים של הערבים.

מאיר כהן: מתי לאחרונה היית בסורוקה?

איתן ברושי: אני בעפולה אבל הייתי גם בסורוקה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר לחברי גפני שלא מזמן היה כאן דיון וישב לידך ליצמן ואמר שהוא יוצא מכאן לשר האוצר כי הוא מבין שחסרים מיליארד שקלים כדי להשוות בין שתי קבוצות בתי החולים.

איתן ברושי: כאן היה דיון.

איתן ברושי: שאלתי אותו אחר כך ואמרתי שמהדיון הזה לא יצא הרבה.

איתן ברושי: יושב כאן מנכ"ל משרד הבריאות שנחשב לכל הדעות למנכ"ל מצוין והייתי אצלו לא מזמן בפגישה בעקבות יוזמה שלי – לא לבד, תמיד עם עוד חברי כנסת – לדיון בוועדת הרווחה שלא התקיים עד היום תחת הכותרת "מערכת הבריאות בישראל חולה" וצריך תוכנית לאומית, תוכנית חירום להצלת הבריאות, לקיצור התורים וסגירת הפערים בין המרכז לפריפריה.

איתן ברושי: מי שרוצה, יכול להוסיף לשם הזה עוד כמה משימות.

איתן ברושי: בפועל אין תוכנית לאומית לבריאות.

איתן ברושי: בפועל אין סדר עדיפות ומפת עדיפות לבריאות ובפועל הבריאות קורסת וקודם כל בקצוות ובמקומות הרחוקים.

איתן ברושי: נצרת היא חלק מזה.

איתן ברושי: עכשיו הדיון הוא על נצרת ואני לא רוצה שיצא כאן משהו שלא משרת את המקום.

עיסאווי פריג': גם על שערי צדק.

איתן ברושי: לא מזמן אמר מנכ"ל הבריאות, ברגע שהיה כאן הקיצוץ הרוחבי הממשלה עשתה לא מזמן, ובקולות הקואליציה, גם אם על חודו של קול מעבירים כל דבר, אבל בסופו של דבר עשו קיצוץ ואמרו סגן השר והמנכ"ל שמערכת הבריאות איבדה שליטה כי היא המקום הרגיש ביותר בתקציב המדינה.

איתן ברושי: יש עוד מקומות שיש משברים.

איתן ברושי: בבריאות המשבר החריף ביותר והמהיר ביותר.

איתן ברושי: אם שר האוצר חושש מאובדן השליטה על הגירעון, אפשר לומר שמשרד הבריאות מאבד שליטה על השוטף.

איתן ברושי: לא על הגירעון אלא על השוטף.

איתן ברושי: לכן יש כאן רק אפשרות אחת והיא לקבל החלטה, כפי שעושים שינויים בתקציב, שאנחנו ניזום שינוי בתקציב, אנחנו, ועדת הכספים, וניצור מצב מהרזרבות או מכל מקום אחר שאנחנו נחייב את הממשלה ונכפה החלטה שאומרת שתוך ימים בודדים עובר סכום כסף, קודם כל כדי להציל, ולאחר מכן צריך לבחון מחדש.

איתן ברושי: נראה שהקיצוץ הרוחבי האחרון הוא הקש ששבר את גב הגמל ויש רגע שאי אפשר יותר להמשיך, בוודאי לא במערכת רגישה כמו הבריאות.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: פרופסור פהד חכים, מנכ"ל בית החולים.

פהד חכים: תודה רבה.

פהד חכים: בפגישה הקודמת נשאלנו – נדמה לי על ידי חבר הכנסת רז - אם מישהו שילם עבור המוניות שלנו כי מהדיון הזה לא יצא כלום וזה חבל.

פהד חכים: אנחנו באים לכאן בישועה אחרונה.

משה גפני: מדובר על העברת כסף.

פהד חכים: נכון.

משה גפני: להעביר לא מספיק, אבל מדובר על העברת כסף.

משה גפני: את המוניות תשלמו אתו.

משה גפני: מעבירים.

משה גפני: אני דיברתי אתם.

משה גפני: מעבירים אבל לא מספיק.

פהד חכים: רבותיי, למרות כל הקשיים בית החולים ממשיך להתקיים ולהתקדם.

פהד חכים: רבותיי, אנחנו היום מציינים את יום האנשים עם המוגבלויות.

פהד חכים: אני לא רוצה להיות מנהל בית חולים שמוסיף למוגבלויות של המדינה.

פהד חכים: כשאני פותח את השבץ המוחי ומבקש ממשרד הבריאות ומשרד הבריאות מאשר לי, אני מגיע לתחתית שהקופות אומרות לי שלא צריך להיות בבית חולים בנצרת מי שיטפל בשבץ המוחי.

פהד חכים: זה אומר שאנחנו חלק מהנכות של המדינה ואני לא מוכן לזה.

פהד חכים: תקציב משרד הבריאות אומר שפותחים לכם חדר צנתורים, סגן השר בפעם האחרונה התפאר בזה, נותנים לכם.

פהד חכים: סליחה, לכם זה אלי הביתה?

פהד חכים: נותנים לכם, אלה אזרחי מדינת ישראל שמשלמים לא לסקוטלנד ולא לאיטליה ולא לצרפת אלא זה במדינה הזאת.

פהד חכים: מגיע לנו כמו שמגיע לכל אזרחי המדינה.

פהד חכים: מה שקיבלנו, זה רישיון.

פהד חכים: מישהו שילם עבור המכשיר עצמו?

פהד חכים: מישהו שילם עבור התשתית עצמה?

פהד חכים: 15 מיליון שקלים.

פהד חכים: היום אצלי בבית החולים מתקיים תור של כוננויות כשאני לא משלם עבורו.

פהד חכים: יש עדיין רופאים במדינה הזאת שמגיעים לעבוד בלי לקבל משכורת וזה קורה אצלנו כי יש עדיין מה שנקרא אהבת המקום הזה, אהבת הפריפריה, אהבת ישראל ואהבת נצרת וזה מתקיים.

פהד חכים: חבל שהמדינה הזאת הולכת למקום מאוד רע.

פהד חכים: אני אומר לכם שאנחנו מצליחים לגייס אנשים טובים, מלח הארץ, מארצות הברית, מאוסטרליה, מאנגליה ומביאים אותם לעבוד אצלנו וחבל שאנחנו מהמקום הזה נועלים את הדלתות.

פהד חכים: מגיעים למקום שבסך הכול מתנהלים מצוין, הכול יפה, כל הסופרלטיבים בעולם אומרים לנו ובסוף אני צריך לעמוד מול 400 ויותר משפחות שנגמרו ומול אלפי ספקים שאני לא יכול לשלם להם.

פהד חכים: לא יכול להיות שזה מה שקורה אצל ידידי הלוי ואצל כל בתי החולים הציבוריים והממשלתיים.

פהד חכים: רבותיי, הגיעה השעה לעשות החלטה.

פהד חכים: אני מגבה את מה שאומר חבר הכנסת ברושי.

פהד חכים: צריך לעשות העברה היום ולא לחכות לדיונים ולתקציבים ולמשרדים ולכל הדברים הגדולים.

פהד חכים: בסופו של דבר האזרח הפשוט בא אלי.

פהד חכים: אני לא הולך לשכור רופאים שאני מביא אותם מארצות הברית ובעוד שבועיים אני אומר להם, סליחה, תודה רבה, היה נחמד.

פהד חכים: כל הכסף שאנחנו לוקחים, זה בשביל להרחיב.

פהד חכים: אני צריך לעשות בית חולים שיש לו שבץ מוחי, 24/7.

פהד חכים: לא נעים לי לספר לוועדת הכספים שקיבלתי בית חולים שחדר הצנתורים עובד שלושה ימים בשבוע, שלוש משמרות, ביום שני, רביעי ושישי, ורק בוקר.

פהד חכים: מי שמגיע עם התקף לב לבית החולים נצרת ביום שלישי, אני אומר לו, סליחה, איחרת, היית צריך לבוא אתמול.

פהד חכים: זה במדינת ישראל רבותיי ולא באוגנדה.

פהד חכים: אני מצטער לומר את הדברים האלה כאן בוועדה.

פהד חכים: היום זה עובד 24/7 ועדיין אנשים לא מקבלים משכורת.

פהד חכים: לא יכול להיות שאנחנו פותחים את בית החולים כך.

פהד חכים: אני חושב שמשרד הבריאות עושה עבודה טובה והוא יודע שאנחנו עושים עבודה טובה.

פהד חכים: אנחנו ביחד מזיזים דברים אבל הם זזים כמו נמלה.

פהד חכים: אם בית החולים נצרת צריך היום לשלם לעובדים את מה שמגיע להם ולהפעיל אותו בסטנדרט של בית חולים, צריך 100 מיליון שקלים נוספים בשנה.

פהד חכים: היום ולא מחר.

פהד חכים: לא יכול להיות שאנחנו מקבלים פרוטות וממשיכים לעבוד.

פהד חכים: אתם לא תסכימו במדינת ישראל בשנת 2019 שיהיה בית חולים כזה.

פהד חכים: אני מבקש מכם.

פהד חכים: אנחנו רוצים להמשיך את הקדמה, להמשיך לתת לאוכלוסייה ולא צריך לבנות עוד בתי חולים אלא להשקיע בבתי החולים הקיימים.

פהד חכים: הפגיות שלנו קיבלו מקום ראשון ושלישי בארץ.

פהד חכים: כשנותנים את הכסף, אנחנו ידועים להצטיין ואנחנו מצטיינים ולא מתביישים בזה.

פהד חכים: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה לך.

משה גפני: מנכ"ל משרד הבריאות.

משה בר סימן טוב: אני אתחיל מהשורה התחתונה.

משה בר סימן טוב: יש שלושה מיליארד שקלים שחסרים בתקציב מערכת הבריאות בבסיס.

משה בר סימן טוב: הם לא חייבים להינתן בשנה אחת אבל הם חייבים להינתן.

משה בר סימן טוב: כל פעם אנחנו רואים את החוסר הזה במקום אחר.

משה בר סימן טוב: אנחנו רואים אותו עכשיו בבתי החולים הציבוריים.

משה בר סימן טוב: אני יכול לקיים דיון כזה גם על התורים לרפואה יועצת בקהילה, על הגירעונות של קופות החולים, על המצב של טיפות החלב ועל הרבה מאוד דברים אחרים.

משה בר סימן טוב: עכשיו אנחנו אחרי התפרצות החצבת וראינו את המצב של טיפות החלב ואת המחסור של 200 ומשהו תקנים שיש שם.

משה בר סימן טוב: כל פעם אנחנו ממששים צד אחד, אבר אחר של הפיל, אבל בסוף יש כאן פיל והפיל הזה הוא המחסור הזה.

משה בר סימן טוב: העניין הבסיסי הוא שמה עבד עד עכשיו שעוד איכשהו הצלחנו למשוך את הגירעונות האלה לכאן או לכאן, וכל פעם קצת להזיז את השמיכה, לא יעזור יותר.

משה בר סימן טוב: ב-10 השנים הקרובות מספר הקשישים במדינת ישראל יכפיל את עצמו.

משה בר סימן טוב: זה אירוע מסדר גודל אחר.

משה בר סימן טוב: בני ה-75 פלוס, אלה שיכפילו את עצמם, הם אלה שהולכים לבתי החולים, הם אלה שצורכים את השירותים בקהילה, הם 28 אחוזים מההוצאה למרות שהם רק 5 אחוזים מהאוכלוסייה.

משה בר סימן טוב: הם הולכים להכפיל את עצמם ואנחנו לדבר הזה לא ערוכים.

משה בר סימן טוב: בחוויה שלנו נערכים, עושים הכול ועובדים בכל האמצעים כדי להיערך לאירוע האדיר הזה.

משה בר סימן טוב: זה מבחינתנו איזשהו קרחון שנמצא מולנו שאנחנו צריכים עכשיו לנווט את הספינה בין ים הקרחונים הזה, שזה קצת תוספת מיטות אשפוז, קצת שירותים בקהילה, קצת להגדיל תקציבי תמיכה כמו ה-200 מיליון שקלים שניתנו לאחרונה אבל הקיצוץ האחרון שבוצע במערכת הבריאות היה באמת קיצוץ אחד יותר מדי.

אלעזר שטרן: גפני, נראה לי שזה לא לעניין, עם כל הכבוד למשה.

מיקי רוזנטל: זאת תשובה למצב בתי החולים.

משה גפני: אתה לא רוצה שהוא יתאר לנו את מה שקורה?

אלעזר שטרן: לא.

משה גפני: אני כן רוצה.

משה גפני: הוא תכף יגיע לנקודה לשמה התכנסנו.

משה בר סימן טוב: מתוך ה-3 מיליארד האלה שחסרים, יש מיליארד שצריך להגיע.

משה בר סימן טוב: ניתנו מתוכו 200 מיליון ויש עוד 800 מיליון שצריכים להינתן לבתי החולים הציבוריים.

משה בר סימן טוב: נאמר כאן שבתי החולים הממשלתיים מקבלים בתקציב המדינה לתמיכה שוטפת, בתי החולים של הכללית והציבוריים האחרים כמו הדסה, שערי צדק ואחרים, לא מקבלים את חלקם באופן מלא.

משה בר סימן טוב: הם צריכים לקבל את הכסף הזה.

משה בר סימן טוב: הם עושים עבודה טובה, הם בסך הכול פועלים בסביבה מאוד מאוד קשה ומביאים תוצאות יפות.

משה בר סימן טוב: צריך לראות שאנחנו עושים את חלקנו גם כדי לדאוג להם.

משה בר סימן טוב: שוב אני אומר שאנחנו במציאות בה עם כל הקשיים שיש לנו עכשיו הוסיפו לנו עוד משקולת שהופכת את כל ההתמודדות הזאת לבלתי אפשרית.

משה גפני: אנחנו אמורים לקיים דיון על העניין הזה ברגע שיגיע הקיצוץ.

משה גפני: זה לא נושא הדיון היום.

משה גפני: זה מעניין לעניין באותו עניין.

משה גפני: הגיש חבר הכנסת טיבי וחבריו בקשה לדיון מהיר והנשיאות אישרה זאת והדיון הוא על שני בתי חולים – נצרת ושערי צדק.

משה גפני: אני דיברתי גם אתכם ודיברתי גם עם משרד האוצר.

משה גפני: מדובר על כך שיעבירו כסף לנצרת ולשערי צדק.

משה גפני: אתה יודע לומר בעניין הזה משהו?

משה גפני: זה דיון מהיר.

משה בר סימן טוב: אני חושב שאנחנו כן צריכים לדעת את הדברים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא עצרתי אותך אבל צריך פתרון.

משה בר סימן טוב: אנחנו יודעים היום כמה כסף צריך להעביר לשערי צדק וכמה כסף צריך להעביר לבית החולים הסקוטי.

עיסאווי פריג': כמה?

מיקי רוזנטל: יופי.

מיקי רוזנטל: אתם יודעים אבל מה הולכים לעשות?

מיקי רוזנטל: מתי זה קורה?

משה בר סימן טוב: כדי שהדבר הזה יקרה, צריכים לקרות שני דברים.

משה בר סימן טוב: אנחנו צריכים לאשר ביחד עם משרד האוצר מבחני תמיכה מהירים מאוד ברמה של ימים.

משה בר סימן טוב: אנחנו נירתם לזה ברמה של ימים כדי שתהיה לנו פלטפורמה להעביר את הכסף.

משה בר סימן טוב: הדבר השני הוא שאכן משרד האוצר, שהייתה מחויבות גם של שר האוצר וגם של הדרג המקצועי, יעביר כסף ולמצוא לזה מקורות חדשים.

משה בר סימן טוב: בסביבה הכללית הזאת אנחנו צריכים לראות שאנחנו נותנים מענה גם לקיצוץ שלנו כי בסוף חלק מהמקורות של מערכת הבריאות זה גם הקיצוץ והקיצוץ הזה הוא באמת משא אחד ששמו עלינו יותר מדי.

משה גפני: מתי יתכנס הפורום הזה לקבל החלטה על התמיכה?

משה בר סימן טוב: אנחנו מתכנסים כל הזמן.

משה בר סימן טוב: עדיין לא הגענו לשלב ההכרעות.

משה בר סימן טוב: כנראה שתחושת המשבר לא מצדיקה.

עיסאווי פריג': למה שבתי החולים ישלמו את המחיר?

משה גפני: תודה.

משה גפני: עוד נחזור אליך.

משה גפני: לא נעים להיות היום במצב הזה שיש מצוקה ואתה צריך לטפל בכל הבעיות.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ממש בקצרה.

עאידה תומא סלימאן: הקשבתי למנכ"ל משרד הבריאות והקשבתי לצעקה של מנהל בית החולים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאי אפשר לחכות עוד עד שנגיע למצב שתהיה קריסה בבית החולים וחס וחלילה יקרו לנו שם אסונות.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר כמישהי שגדלה בנצרת, כמי שנולדה בבית החולים הזה, אני נולדתי שם, אני יודעת שכל המשפחה שלי מטופלת שם, אני חושבת שהגיע הזמן לתת לזה עדיפות.

עאידה תומא סלימאן: מה שהבנתי מהמנכ"ל זה שאתם תרצו לפתח את כללי התמיכה ואני לא מבינה למה לא פותחו במהירות אם ידעתם שזה יעמוד על הפרק.

עאידה תומא סלימאן: ההרגשה שלי מהדברים שלך היא שלא ברור מתי האוצר כן יקצה את הכסף.

עאידה תומא סלימאן: זה בעצם מה שהבנתי מדבריך וזה אומר שהכסף לא יגיע לא תוך יום ולא תוך יומיים, אם לא יהיה מצב חירומי אמיתי שהוועדה הזו תחייב את האוצר לתת תשובות ברורות.

עאידה תומא סלימאן: האמת היא שאני יודעת שחבר הכנסת גפני יודע להוציא מהם הרבה פעמים את התשובות הנכונות אבל זה בלתי מתקבל על הדעת שבקלות כזו נותנים למערכת שממילא עמוסה, ממילא על סף קריסה, לקרוס טוטלית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעכשיו הוועדה צריכה לקבל תשובה מאוד ברורה כי ברור לי שהאוצר לא נותן תשובות והוא מתחמק.

עאידה תומא סלימאן: כך זה נשמע לי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מי מהאוצר נמצא כאן?

רועי רייכר: אגף התקציבים.

משה גפני: אלון מסר לא יכול היה לבוא?

משה גפני: יש חלוקת עבודה.

רועי רייכר: לא יודע.

רועי רייכר: אני אענה עניינית.

רועי רייכר: אפשר להרחיב על מערכת הבריאות ועל תקציב הבריאות אבל נראה לי שלא לשם כך נתכנסנו.

רועי רייכר: אם נרצה, ניכנס גם לזה.

משה גפני: מדובר על שני בתי חולים.

משה גפני: בבקשה תן לי תשובה.

רועי רייכר: בדיוק לשם אני מגיע.

רועי רייכר: לעניין שני בתי החולים המדוברים, אנחנו ומשרד הבריאות בחודשים האחרונים, המאוד אחרונים יש לציין, מכירים בחומרת הבעיה.

משה גפני: האמת היא שאחמד טיבי מנהל את הישיבה אבל אני עושה בשליחותו.

משה גפני: אתה תענה לנו תשובה.

משה גפני: זה דיון מהיר.

משה גפני: אנחנו לא מקיימים דיון על על מערכת הבריאות.

משה גפני: יש לנו הרבה מה לומר לגבי מערכת הבריאות.

משה גפני: המציאות הזאת שבה יש משבר במערכת הבריאות – אמר את זה המנכ"ל.

משה גפני: אנחנו יודעים.

משה גפני: אנחנו גם נקיים דיון.

משה גפני: הממשלה תביא לכאן קיצוץ בתקציב ונדבר על זה.

משה גפני: ירצו להוריד הרבה כסף ממשרד הבריאות, נדון מהיכן אנשים יחיו והיכן יקבלו אשפוז.

משה גפני: לא זה הנושא שעומד לדיון.

משה גפני: יש מציאות שבית החולים הנוצרי, הסקוטי כמו שקוראים לו, בנצרת, אם הוא לא יקבל תמיכה עכשיו, הוא לא ישלם משכורות והמשמעות של העניין היא ברורה.

משה גפני: שערי צדק עומד בפני קריסה.

משה גפני: אני מבקש לדעת תשובה רק לגביהם.

משה גפני: מה אתם הולכים לעשות?

אחמד טיבי: יש בתי חולים נוספים בנצרת.

משה גפני: לזה התכוונתי, לבתי החולים בנצרת.

משה גפני: זה הנושא.

אחמד טיבי: שלושה בתי חולים.

עיסאווי פריג': אפילו רפרנט המשרד לא הגיע.

עיסאווי פריג': שלחו פקיד.

מיקי רוזנטל: בא לכאן פקיד שלה אוצר ואומר לך את האמת אבל אתה מסרב להקשיב.

מיקי רוזנטל: הוא אומר לך שהשמועה הגיעה גם לאוצר שבתי החולים הולכים לקרוס.

רועי רייכר: אני אשמח להמשיך בתשובה, אם אפשר.

עיסאווי פריג': אתה לא חייב.

משה גפני: אתם רוצים כאן דיון?

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים כסף.

עיסאווי פריג': הוא ממשיך בתהליך המריחה הזה.

רועי רייכר: לעניין שני בתי החולים הספציפיים האלה, אנחנו ומשרד הבריאות בתהליך משותף בחודשים האחרונים, הוצאנו ועמלנו על מבחן תמיכה שאליו יהיו מקורות.

רועי רייכר: הגענו לסיכום בינינו, בין המשרדים, על הפורמט של מבחן התמיכה והוא נמצא במשרד המשפטים בימים אלו לאחר הסכמות של משרדי הבריאות והאוצר.

רועי רייכר: אני לא מכיר תשובה קונקרטית מזו.

רועי רייכר: ברגע שיתפרסם מבחן התמיכה, בתי החולים במצוקה - - -

עיסאווי פריג': כמה זמן זה נמצא במשרד המשפטים?

קריאה: על כמה כסף סוכם?

רועי רייכר: אני אענה לכל ההתייחסויות.

מיקי רוזנטל: אם המבחן הזה יאושר במשרד המשפטים, כמה כסף יקבל כל בית חולים ומתי?

משה גפני: טוב ששאלת.

משה גפני: את זה רציתי לשאול.

מיקי רוזנטל: מצטער.

מיקי רוזנטל: התפרצתי לדעת גדולים.

משה גפני: יש לנו שתי שאלות.

משה גפני: אל תיתן הרצאה מסביב.

משה גפני: אנחנו מכירים.

משה גפני: תאמין לי שחברי הכנסת שנמצאים כאן, אמנם באמת הם לא מבינים כלום אבל הם יודעים בדיוק על מה מדובר במערכת הבריאות.

משה גפני: קיימנו על כך דיונים ותאמין לי שהם גם אנשים חכמים, חוץ ממני.

משה גפני: חברי הכנסת יודעים על מה מדובר.

משה גפני: אל תעזור לנו בזה.

משה גפני: שתי שאלות אנחנו שואלים.

משה גפני: האחת, בכמה כסף מדובר?

משה גפני: השנייה, מתי?

רועי רייכר: לגבי מתי, ברגע שמשרד המשפטים יאשר את מבחן התמיכה.

עיסאווי פריג': המנכ"ל אמר ימים.

עיסאווי פריג': אני פניתי לפני שלושה שבועות לליצמן ואמר לי ימים.

רועי רייכר: כבוד חברי הכנסת, אני לא יודע להתחייב על הזמנים של משרד המשפטים.

רועי רייכר: אני יודע לומר אמירה מאוד ברורה.

משה גפני: מי במשרד המשפטים צריך לתת תשובה?

משה גפני: אני הולך לדבר אתו.

משה גפני: כמה כסף?

רועי רייכר: הסכום שנקבע היה לאחר הכנסת רואה חשבון.

משה גפני: כמה כסף?

רועי רייכר: בבקשה, אני רוצה לענות ולהסביר את התהליך.

רועי רייכר: אני גם אומר בדיוק את הנקודה.

רועי רייכר: ה-כמה נגזר מ-למה.

רועי רייכר: ה-למה הזה היה כששלחו חברות רואי חשבון לבית החולים הסקוטי, לבית חולים שערי צדק, בתהליך משותף של שני משרדי ממשלה – הבריאות והאוצר – וניסו להבין מה הגירעון ומה הסכום שהם זקוקים לו בשנת 2018, בתוך איזושהי תוכנית ומערך כפי שיוגדר במבחן התמיכה שיפורסם.

רועי רייכר: הסכומים שיינתנו במבחן התמיכה, הם סכומים שנגזרים ישירות מתוצאות בדיקות רואי החשבון בעניין הגירעון לשנת 2018.

משה גפני: תודה.

משה גפני: רק תאמר לי מי זה במשרד המשפטים.

רועי רייכר: אני אענה לך.

רועי רייכר: אני אברר עם משרד המשפטים.

אלעזר שטרן: מול משרד המשפטים זה לא ייגמר.

אלעזר שטרן: למה אי אפשר לתת מקדמות עד שמשרד המשפטים יגמור את זה?

משה גפני: מה אתה מציע?

משה גפני: להחליף את הממשלה בינתיים?

אלעזר שטרן: ראשית, ברור אבל לא משנה.

אלעזר שטרן: שנצא עם משהו מעשי.

אלעזר שטרן: למה אי אפשר לתת מקדמות?

אלעזר שטרן: אתה הרי יודע שזה לא ייגמר.

משה גפני: אני מכיר את זה בעל פה.

משה גפני: כאן מדובר גם בחיי אדם.

אלעזר שטרן: נכון.

משה גפני: אני מבקש לדעת מי זה במשרד המשפטים ואני הולך לדבר אתו.

משה גפני: אני אגיד לו מקדמות.

אלעזר שטרן: אם אתה תגיד לו מקדמות, תגיד למשרד האוצר מקדמות.

אלעזר שטרן: למה למשרד המשפטים?

משה בר סימן טוב: זה יהיה באחריותי.

משה בר סימן טוב: אני אטפל במשרד המשפטים.

משה בר סימן טוב: זה באחריותי.

משה בר סימן טוב: אתם תראו שאנחנו מקבלים את הכסף.

קריאה: השאלה מתי נמסר למשרד המשפטים.

משה גפני: כמה זמן זה יהיה?

משה בר סימן טוב: הכי קצר.

משה בר סימן טוב: זה ברמה של ימים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תכף נסכם את זה.

עיסאווי פריג': אני דיברתי עם ליצמן.

מיקי רוזנטל: ימים אמרו גם לפני חודש.

וסים דיביני: מה שמגיע והובטח לי, אני צריך להתחנן ולנשק כדי לקבל.

וסים דיביני: למה?

משה גפני: תנו לנו לסיים את הדיון ואז נראה מה אנחנו עושים.

עיסאווי פריג': רציתי לדעת האם הם יכולים לתת מקדמות.

משה גפני: על זה אנחנו מדברים.

משה גפני: אני כל יום חי את זה.

משה גפני: כל יום ולא רק במשרד הבריאות.

משה גפני: הם יושבים.

משה גפני: הרי איך הפתרון לא להוציא כסף?

משה גפני: להגיד משרד המשפטים.

משה גפני: זה הפתרון.

משה גפני: מישהו הולך כאן נגד מדינת חוק?

יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, גם אדוני המנכ"ל וגם נציג משרד האוצר, למה הכעס הזה עולה?

יוסף ג'בארין: כי כולם יאמרו לך שהיינו בסרט הזה.

יוסף ג'בארין: היינו בסרט הזה.

יוסף ג'בארין: ישבנו כאן

יוסף ג'בארין: לפני שנתיים בשנת 2016 ואני חושב שאתה דיברת על אותם 60 מיליון שקלים שצריך לחלק ואפילו התייחסת מה יכול להיות הקריטריון, שזה בעיקר מספר המיטות.

יוסף ג'בארין: אמרנו שזה אמור להיות לפי מספר המיטות בבתי החולים.

יוסף ג'בארין: אז אמרנו שלפי זה מגיע לבתי החולים בנצרת 30 מיליון.

יוסף ג'בארין: היינו כבר בסרט הזה.

יוסף ג'בארין: גם דיברנו על קריטריונים.

יוסף ג'בארין: הכעס נובע מכך שאנחנו אחרי שנתיים פחות או יותר חוזרים לאותה נקודה.

יוסף ג'בארין: גם אז היה משבר.

יוסף ג'בארין: בלי ההתנהלות הכלכלית המצוינת של החברים בבתי החולים, הם היו כבר מזמן קורסים.

יוסף ג'בארין: לכן אנחנו שואלים עד מתי הם יכולים.

יוסף ג'בארין: אני אחד האנשים שכל שבוע מבקר באחד מבתי החולים הללו ואנחנו מלאי הערכה לתפקיד שלהם ולמה שהם עושים.

יוסף ג'בארין: אני תמיד מתפלא לשמוע מהם איך הם מצליחים לשרוד בתנאים הכלכליים הללו.

יוסף ג'בארין: אני פשוט לא מבין למה אני כאזרח – עזוב כחבר כנסת – שמקבל את השירותים האלו בבית חולים בנצרת, למה אני צריך לקבל שירותי בריאות סוג ב' וסוג ג'?

יוסף ג'בארין: פשוט לא מובן לי.

יוסף ג'בארין: במקום להעריך את התרומה שלהם, במקום להעריך את העובדה שהם חוסכים הרבה כסף, נגיד שהם סוגרים את השערים שלהם, לאיפה האנשים הללו ילכו בצפון לטיפולים?

יוסף ג'בארין: אני רוצה להוסיף עוד נקודה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, אולי תעניין את האוזן בעיקר בציבור היהודי.

יוסף ג'בארין: יש שם מחדל ביטחוני כבוד היושב ראש.

יוסף ג'בארין: כל מקרה חירום שיהיה עכשיו בצפון, אין את התשתיות לטפל בו.

יוסף ג'בארין: הייתי בבית החולים האנגלי, הדבר הכי בסיסי של חדר מיון מוגן, חצי מיליון תושבים בלי חדר מיון מוגן.

משה בר סימן טוב: בהיבט הזה אין אפליה.

משה בר סימן טוב: יש הרבה בתי חולים אחרים.

יוסף ג'בארין: אבל יש הבדל.

יוסף ג'בארין: אתה מדבר על חצי מיליון בלי כל פתרון.

יוסף ג'בארין: זה לא שיש פתרון חלקי.

יוסף ג'בארין: כאן אין פתרון כלשהו.

יוסף ג'בארין: לכן אני שואל עד מתי נוכל כל פעם לחזור לנושא הזה ולהציג אותו.

יוסף ג'בארין: הרי הקריטריונים ברורים.

יוסף ג'בארין: אגב, אני רוצה לומר לך שלפי מספר המיטות הרשמי מגיעים להם 30 מיליון שקלים.

יוסף ג'בארין: לפי מספר המיטות בפועל, צריכים לקבל 60 מיליון שקלים כי בפועל יש להם הרבה מיטות.

יוסף ג'בארין: זו תפוסה של 50 אחוזים לפחות.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, הגיע הזמן.

יוסף ג'בארין: אני פונה אליך באופן אישי.

יוסף ג'בארין: אתה ידוע כמי שיכול להעביר דברים.

יוסף ג'בארין: אם דבר כזה אנחנו לא מצליחים להעביר, אני לא יודע מה אפשר להעביר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: פרופסור יונתן הלוי, מנכ"ל שערי צדק.

יונתן הלוי: אני לא אאריך כי הדברים נאמרו.

יונתן הלוי: אצלנו מדובר בבית חולים גדול מאוד.

יונתן הלוי: כמו שידוע לכולם, בית החולים העיקרי היום בירושלים.

יונתן הלוי: אותו רואה חשבון שנשלח על ידי האוצר לבדוק את מצבנו, הגיע למסקנה ששערי צדק בארבעת השנים האחרונות, לא כולל 2018 - בשנים 2014, 2015, 2016 ו-2017 - נגרעו ממנו 270 מיליון שקלים עקב החלטות רגולטוריות.

יונתן הלוי: המנכ"ל מתבטא לעתים מאוד קרובות על יעילות הניהול של שערי צדק ובכל זאת יש גבול לכל דבר.

יונתן הלוי: זה בדיוק כמו שנאמר כאן לאורך כל הדיון.

יונתן הלוי: השקענו כספי תורמים, בנינו, עשינו, אנחנו משרתים את ירושלים, האפליה הזאת – ובזה אני מסיים, אלה שני משפטים – קיימת.

יונתן הלוי: האפליה הראשונה.

יונתן הלוי: ישבנו כאן לפני שנתיים, ב-2016, והפער הזה בין 200 מיליון ל-2.1 מיליארד, 50 אחוזים מהמערכת 2 מיליארד, 50 אחוזים ממערכת בתי החולים 200 מיליון.

יונתן הלוי: 2 מיליארד, זה לא כל הסיפור.

יונתן הלוי: יש עוד 900 מיליון שקלים פנסיות תקציביות.

יונתן הלוי: אנחנו משלמים בשערי צדק 56 מיליון שקלים לחודש פנסיה תקציבית.

יונתן הלוי: הממשלתיים בנוסף ל-2.1 מיליארד מקבלים גם את ה-900 מיליון האלה.

יונתן הלוי: עכשיו, כשיש קיצוץ רוחבי, אנחנו מוצאים את עצמנו בני ערובה בהתגוששות בין האוצר לבין הבריאות.

יונתן הלוי: הדבר הראשון שהוציאו, הוציא מנכ"ל משרד הבריאות קודם כל שלא יוכלו לעזור לנצרתיים ולשערי צדק.

יונתן הלוי: מה פתאום זה הדבר הראשון שמופיע?

יונתן הלוי: מתקציב של עשרות מיליארדים דווקא העניין הזה?

יונתן הלוי: אם זו לא תחושה מובהקת של בני ערובה, אז מה זה בני ערובה?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: סופה לנדבר.

סופה לנדבר: תודה אדוני היושב ראש.

סופה לנדבר: אני לא חברה בוועדת הכספים אבל באתי לוועדה כי אני חושבת שהנושא חשוב.

סופה לנדבר: אני יושבת כאן ואני מתביישת.

סופה לנדבר: מתביישת במה שקורה במערכת הבריאות וזה לא רק בבתי החולים בפריפריה ובירושלים בשערי צדק.

סופה לנדבר: זה בבתי חולים ציבוריים.

סופה לנדבר: לא סוד שאם היום מגיע להצלת חיים מישהו, חולה, לאחד מבתי החולים הציבוריים – אומרים לו שיחכה שנייה, אנחנו צריכים לקבל אישור ממשרד המשפטים.

סופה לנדבר: זאת בושה.

סופה לנדבר: אני במשך שלוש קדנציות הייתי שרת העלייה והקליטה וכאשר עובדי המשרד היו שואלים בלשכה שלי מתי השרה רצתה את זה, היו אומרים שלשום.

סופה לנדבר: אני חושבת שבישיבה הזאת אני רוצה שאנחנו נקבל את ההחלטה שלשום.

סופה לנדבר: אנחנו נשלח אותם הביתה, הם יחזרו עוד כמה שבועות.

מיקי רוזנטל: או שלא יחזרו.

מיקי רוזנטל: יסגרו.

סופה לנדבר: או שלא יחזרו.

סופה לנדבר: זה לא סוד שמצב בתי החולים הציבוריים, זה דיון שאנחנו חייבים לעשות.

סופה לנדבר: אם צריכים לעשות קיצוץ, שיעשו קיצוץ.

סופה לנדבר: שיעשו עוד קיצוץ, אבל שלא יפגעו במערכת הבריאות.

סופה לנדבר: אתה זוכר שאני חוקקתי חוק על בית חולים באשדוד.

סופה לנדבר: יש שם המון ליקויים נכון להיום, לא בעבודת בית החולים ובשירות שהוא נותן אלא בסביבה, באישורים, בתקציבים.

סופה לנדבר: המדינה התחייבה וחייבת לשלם.

סופה לנדבר: כאשר התחייבו, כאשר הקימו את בית החולים בכספים של אסותא, היום כאשר הם חייבים לתת להם כסף, לא משלמים.

סופה לנדבר: אני חושבת שמה שאנחנו שומעים כאן על מבחן תמיכה, נקיים, נעשה וכולי, אני רוצה דברים קונקרטיים עם תאריכים קונקרטיים.

סופה לנדבר: אני חושבת שקיום של בתי חולים שנמצאים כאן וחלק שלא נמצאים בדיון הזה מאחר וזה דיון מהיר, חייבים תשובה.

משה גפני: בכל מקרה נקיים את הדיון הזה, גם אם לא נרצה.

סופה לנדבר: חייבים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מאיר כהן, אני מתנצל בפניך.

מאיר כהן: אני רוצה לומר כמה דברים שיקלקלו קצת את האווירה.

מיקי רוזנטל: הוא מייצג גם אותי.

מיקי רוזנטל: אני מוותר על זכות הדיבור.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, נוח תמיד למצוא איזה דמונד בתוך החדר ואליו לשפוך את הכול.

מאיר כהן: במקרה הזה יש לנו שניים, גם האוצר וגם המשפטים.

מאיר כהן: אני מתפלא על משה.

מאיר כהן: אני מכיר אותך.

מאיר כהן: היית הרפרנט שלי כשהייתי שר.

מאיר כהן: אני חושב שאתה די הולך הצידה ואומר ישחקו הנערים לפני.

משה בר סימן טוב: למה באתי לכאן?

מאיר כהן: גם אני הייתי בא למקומות והייתי מראש יודע מה תפקידי.

מאיר כהן: הייתי הולך הצידה ונותן להם.

משה בר סימן טוב: יכולתי לא להגיע.

משה גפני: מאיר, הוא לא מתחמק.

עיסאווי פריג': הנוכחות שלו חשובה מאוד.

מאיר כהן: הדבר האחרון שאני אומר על משה זה שהוא מתחמק.

מאיר כהן: במקרה הזה הוא מתחמק.

מאיר כהן: לא באופן כללי.

מאיר כהן: יש כאן דיון מהיר על משהו מאוד קונקרטי.

משה גפני: משרד האוצר, הרפרנט לא מגיע.

עיסאווי פריג': שולח פקיד.

רועי רייכר: הרפרנט כאן.

רועי רייכר: נעים מאוד.

עיסאווי פריג': אתה לא הרפרנט.

משה גפני: אלון מסר לא מגיע, שלא לדבר על אחרים.

מאיר כהן: אני מבין שאנשי האוצר מגיעים לכאן, אז הם צועקים עליך.

מאיר כהן: עדיף שהם לא יגיעו.

משה גפני: אתה התחלת להתרגש מזה שהם צועקים עלי?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: התחלתי להתרגש מזה שאתה לא מגיב.

מאיר כהן: משהו לא טוב קורה.

משה גפני: את החוק העברתי מיד.

משה גפני: 111 חברי כנסת הצביעו בעד החוק.

מאיר כהן: אני מצפה ממנכ"ל משרד הבריאות, משה, אני מצפה ממך, בסופו של דיון מהיר צריך לצאת עם תשובות שאתה נותן.

מאיר כהן: אם יש לך בעיות עם האוצר, לך אחרי הקלעים ותשבור אתם את הראש.

מאיר כהן: אם יש לך בעיות עם משרד המשפטים, אמרת שתטפל בזה.

מאיר כהן: אי אפשר לבוא לדיון כשאנחנו יוצאים מכאן עם מה שהתחלנו.

מאיר כהן: חבל כי איזה טעם יש לדיון?

מאיר כהן: יושבים כאן שני חבר'ה שאומרים שהם לא יכולים לשלם משכורות ביום שישי.

מאיר כהן: יושב כאן נציג משרד האוצר שבאמת אולי מגלם את כל הציניות שיש לפקידי משרד האוצר כלפי כל המוסד שנקרא הכנסת ובוודאי גם לבריאות.

מאיר כהן: לכן אני מבקש ממך, בסופו של דיון אנחנו רוצים לשמוע, ראשית, באיזה יום אתם מתכוונים להעביר כסף, בעוד שבוע-שבועיים.

מאיר כהן: זה הדבר החשוב ביותר.

מאיר כהן: ושנית, אדוני, אני מאוד מקווה שאתה באמת תמנע את הקיצוץ במערכת הבריאות.

מאיר כהן: תמנע את הקיצוץ במערכת הבריאות.

מאיר כהן: זה פשע, זה פגע רע.

מאיר כהן: אני מטייל בבתי החולים בדרום.

מאיר כהן: אני באתי לכאן כי אני הולך לסורוקה.

מאיר כהן: אתמול הייתי בסורוקה והכאב הגדול, למרות הניסיון – ואני חייב לומר, ואני תמיד אומר את זה – או הניסיונות הבלתי רגילים של סגן השר לבוא אתי לסורוקה מתי שאני מבקש ולפתור את הבעיות.

מאיר כהן: אבל אי אפשר מצד אחד להילחם על 20 מיליון לסורוקה ולמוחרת מודיעים לסגן השר שמקצצים לו, כמה זה היום?

משה בר סימן טוב: ההצטברות היא 95 מיליון ממועד אישור התקציב.

מאיר כהן: לכן אני חושב שאופוזיציה וקואליציה צריכים להתארגן כולם שהקיצוץ הזה במשרד הבריאות לא יצא לפועל.

מאיר כהן: אני עדיין מחכה, בגלל הערכתי הרבה אליך משה, אתה צריך לפתור את הבעיה הזאת לפני שאנחנו מתחילים לצעוק על האוצר.

מאיר כהן: זה התפקיד שלך.

משה גפני: תודה.

משה גפני: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני אהיה מאוד קצר.

דב חנין: אני קצת מודאג מזה שדוחפים אותנו לריב על הפירורים.

דב חנין: הקיצוץ במשרד הבריאות הוא מעשה פשע.

דב חנין: פשוט מעשה פשע.

דב חנין: מערכת הבריאות נמצאת בתקצוב חסר לאורך שנים והקיצוץ האחרון הוא אולי הקש שיהרוג את הגמל.

דב חנין: לכן המשימה הראשונה שלנו, ולכן הדיון הגיע לוועדת הכספים, היא למנוע את הקיצוץ הרוחבי במערכת הבריאות.

דב חנין: זו המשימה הראשונה.

דב חנין: יחד עם זאת צריך להביא בחשבון שכאשר אנחנו מדברים על בתי החולים בנצרת וגם על בית חולים שערי צדק, כמו שאנחנו שומעים כאן, החנק שלהם הגיע למצב כזה שהם עלולים פשוט למות.

דב חנין: אלה מערכות שעובדות בצורה מאוד יעילה.

דב חנין: אני מכיר את האידיאולוגיה ששולטת באוצר שאומרת שכל מערכת ציבורית, בואו נקצץ אותה כדי שהיא תתייעל.

דב חנין: כאן מרוב יעילות לאנשים כבר לא נותר כל שומן.

דב חנין: אנחנו מדברים על הבשר החי.

דב חנין: רק זה מה שנשאר.

דב חנין: תקצצו עוד יותר, תחנקו עוד קצת, לא יהיה חמצן והמערכת הזאת תקרוס.

סופה לנדבר: היא כבר קורסת.

דב חנין: לכן אדוני היושב ראש, אני פונה אליך.

דב חנין: אני רואה בנושא הזה של בתי החולים שנמצאים אצלנו היום ממש עניין של פיקוח נפש.

דב חנין: פיקוח הנפש הזה קשור באופן ישיר לקיצוץ בתקציב משרד הבריאות.

דב חנין: אני מסתכל על התקציב שלכם, אני לא יודע איך אתם מתנהלים.

דב חנין: אני לא יודע איך אתם עובדים.

דב חנין: אני באמת מסתכל על זה מבחוץ.

דב חנין: אתה איש משרד האוצר בעברך, אתה יודע לנהל מערכת כלכלית אבל כאשר הסכום הכללי הוא אפס, אי אפשר לחלק את האפס הזה להרבה חלקים שיהיה בהם יותר מאפס.

דב חנין: אדוני היושב ראש, מבר למסקנות של הימנעות מוחלטת מקיצוץ בתקציבים של בתי החולים שאנחנו מדברים בהם היום, ואני מקווה שיהיו מסקנות לדיון המהיר, אני מציע שאתה תזמן לכאן דיון על תקציב מערכת הבריאות בהשתתפות שר האוצר כדי שהוא יסביר לנו איך הוא היה מנהל את מערכת הבריאות בלי כסף.

דב חנין: אולי נלמד משהו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דרך אגב, אני רוצה לומר לחברים שאנחנו לא יכולים ולא רצוי לתקוף את אלה שבאים לכאן.

משה גפני: אנחנו צריכים לתקוף את אלה שלא באים לכאן כי זה גם מייצר את דעת הקהל.

עיסאווי פריג': רוצים פתרונות.

עיסאווי פריג': לא רוצים שימרחו אותנו.

משה גפני: הכול בסדר, אבל מנכ"ל משרד הבריאות היה יכול לשלוח פקיד.

משה גפני: האיש בא ומתמודד עם הבעיה שהיא בלתי אפשרית.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, נמצאת כאן מנהלת בית חולים אחת.

משה גפני: אני אתן לה.

איתן ברושי: תמיד נותנים לה לדבר בסוף.

משה גפני: בגלל שהדיון הוא לא על עפולה.

איתן ברושי: לא משנה, אבל יש לה מה לומר.

משה גפני: אני אאפשר לה.

משה גפני: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.

ג'מעה אזברגה: אני לא אדבר הרבה.

ג'מעה אזברגה: זה דיון מהיר, כשמו כן הוא.

ג'מעה אזברגה: הדיון הזה מתייחס ספציפית לשני בתי חולים ואני שואל שאלה.

ג'מעה אזברגה: הקיצוץ הזה שעושים אותו, אני עכשיו לא חושב שזה יהיה חכם לדון על כל מערכת הבריאות בכלל.

משה גפני: נכון.

משה גפני: זה גם לא הדיון.

ג'מעה אזברגה: אנחנו דנים כאן בשערי צדק ובבית החולים בנצרת.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב ראש, אפשר לעשות את הדבר הזה בסיוע של המנכ"ל סימן טוב ולהגיע לאוצר.

ג'מעה אזברגה: האם הפקיד לא יכול לומר לנו מתי הוא העביר את החומר למשרד המשפטים או שזה תירוץ לדחות את התשלום או לא לשלם?

ג'מעה אזברגה: יש כלל לכל דבר ויש גם יוצא מהכלל.

ג'מעה אזברגה: לדעתי הדיון הזה והעניין הזה של שני בתי החולים, זה יוצא מהכלל.

ג'מעה אזברגה: צריך להתמודד גם עם היוצאים מהכלל.

ג'מעה אזברגה: זה עניין של בניית קריטריונים, כפי שברושי אמר, של תוכנית עבודה לטווח ארוך אבל זה משהו אחר ואולי זה לא המקום.

משה גפני: תודה.

משה גפני: דוקטור אורנה בלונדהיים, מנהלת בית החולים העמק.

עיסאווי פריג': בעקבות התערבות ברושי.

משה גפני: מכיוון שבתוכנית את רשומה כאן שאת מדברת, אף על פי שהנושא הוא לא בית חולים העמק.

משה גפני: אנחנו מכירים את המצוקה.

יוסף ג'בארין: אם בתי החולים בנצרת היו יכולים לתת יותר שירות, זה היה מפחית מהעומס בבית החולים העמק.

אורנה בלונדהיים: תודה רבה.

אורנה בלונדהיים: אני חושבת שהמצוקה של העמק היא אותה מצוקה כמו כל בית חולים שהוא לא ממשלתי.

אורנה בלונדהיים: הגיע הזמן שייעשה איזשהו מהלך שיביא לכך שכל מיטת אשפוז בבית חולים שהוא לא ממשלתי, תקבל את אותה שמיכה שמקבלת מיטת אשפוז בבית חולים ממשלתי כי את תושבי עפולה ובית שאן לא מעניין שאנחנו לא בית חולים ממשלתי.

אורנה בלונדהיים: הם מצפים לאותו סטנדרט כמו בבית חולים ממשלתי.

משה גפני: משה, אף אחד לא הצליח להסביר לי את ההבדל.

משה גפני: כמה שאני מנסה, לא מצליח.

משה גפני: למה זה?

משה גפני: מה הדבר הזה?

משה בר סימן טוב: תורת הנסתר.

משה גפני: אין הסבר.

משה גפני: זה פשוט ראש קטן.

אורנה בלונדהיים: אני מרגישה שאנחנו חוזרים לזה עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם ובעצם שום דבר לא משתנה.

משה בר סימן טוב: אני כן אומר לך משהו בחצי הערת ביניים.

משה בר סימן טוב: בכל זאת כן להסתכל על החלק המסוים המלא של הכוס.

משה בר סימן טוב: העובדה שיש את ה-200 מיליון האלה, הם גם לא ברורים מאליהם והם לא היו בעבר.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אני שאל למה היסטורית זה כך.

משה בר סימן טוב: נכון.

משה בר סימן טוב: אנחנו חושבים שצריך לעשות סדר.

משה גפני: גם ה-200 מיליון לא היו.

משה בר סימן טוב: נכון.

משה בר סימן טוב: בדיוק.

משה בר סימן טוב: אני אומר שה-200 מיליון האלה נולדו בתקציב 2016-2015.

משה בר סימן טוב: צריך לעשות סדר ולא לעשות שורה ארוכה של מבחני תמיכה לבתי חולים במצוקה או תוכניות הבראה שזה מה שאנחנו עושים כל פעם.

משה בר סימן טוב: הרי כל בתי החולים שהם לא ממשלתיים יהיו תחת תוכנית הבראה.

משה בר סימן טוב: לא ייתכן שכולם חולים.

משה בר סימן טוב: זאת לא חצבת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בואו נסיים, זה דיון מהיר.

משה גפני: אי אפשר לעשות כאן דיון מהיר.

משה גפני: אם זה דיון מהיר משעמם, אין בכלל חברי כנסת, ואם זה דיון מהיר מעניין, כולם באים.

משה גפני: אי אפשר לעשות כאן דיון מהיר.

אורנה בלונדהיים: זה דיון מעניין וחשוב.

משה גפני: כן, אבל נצטרך לקיים את הדיון הזה לא רק על מקרה ספציפי.

אורנה בלונדהיים: נכון.

אורנה בלונדהיים: אני מסכימה.

אורנה בלונדהיים: גם מיליארד השקלים שמדברים עליו, לתת לבתי החולים שהם לא ממשלתיים, זה לא כל הבעיה כי לנו מגיע בהגינות ובהוגנות אותו דבר כמו שמקבלים בתי חולים ממשלתיים.

אורנה בלונדהיים: וזה הרבה יותר ממיליארד שקלים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לסיים את הדיון אבל הוא לא תם.

משה גפני: אני רוצה קודם כל לקבל החלטה.

משה גפני: זה דיון מהיר.

משה גפני: אנחנו נניח אותו גם על שולחן הכנסת.

משה גפני: לפני כן.

משה גפני: אני מבקש, אם אתה יכול לומר לי האם הסתדר במשרד המשפטים או לא.

משה בר סימן טוב: אני עדכן אותך.

משה גפני: אם יש בעיה, אני נפגש עם שרת המשפטים ואני אדבר אתה.

משה גפני: אם הבעיה הזאת נפתרת, אין לנו את הבעיה של משרד המשפטים.

משה גפני: משרד המשפטים הפך להיות כאן פתאום נושא.

משה גפני: אם משה אומר שהוא לוקח על עצמו, אני סמוך ובטוח שהעניין הזה ייפתר.

משה גפני: מה שלא ייפתר זה הכסף.

משה גפני: כמה כסף מעבירים ותוך כמה זמן.

משה גפני: אני מאוד מבקש את ועדת התמיכות או את הגוף הזה שתומך להתכנס מיד ולקבל החלטה.

משה גפני: אנחנו לא נוכל להשלים עם המציאות הזאת של שני בתי החולים האלה.

משה בר סימן טוב: הבירוקרטיה לא תהיה החסם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תאמר שאין אפשרות, משרד האוצר לא נותן או נותן מעט, אתה יכול להגיד לי באוזן ואני אטפל בזה.

משה גפני: אני ביחסים טובים עם משרד האוצר.

משה גפני: זאת אומרת, אני מעביר את מה שהם רוצים והם לא מעבירים את מה שאני רוצה.

משה גפני: זו מערכת יחסים מצוינת.

משה גפני: אני מתכוון להיכנס לזה בכל הכוח ולנסות לפתור את הבעיה ולעזור לכם, לעזור למשרד הבריאות שהוא המשרד שצריך לפתור את הבעיות האלה במקרים הספציפיים.

משה גפני: יביאו לכאן קיצוץ, כפי שאתה יודע ואנחנו נצטרך לקבל החלטה שמקצצים בבריאות.

משה גפני: זאת אומרת, יש כאן רפרנט של משרד האוצר ואני מניח שהוא בחור חכם ומבין מה יקרה.

משה גפני: זה באמת יהיה דבר שהוא כמעט בלתי אפשרי.

משה גפני: אני לא יודע מה יעשו עם זה.

משה גפני: הם צריכים את הכסף הזה, שייקחו את זה ממקומות אחרים.

משה גפני: לא יוכלו לקחת את זה מהבריאות.

קריאה: שייתן הערכה.

משה גפני: הוא לא יכול לתת הערכה.

משה גפני: הוא יעשה מאמץ – הוא אמר - שבירוקרטיה לא תהיה חסם.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: בספטמבר הופיע מנכ"ל בית החולים שערי צדק פרופסור הלוי וגם הופיע כבודו והיה כאן סיכום חד משמעי להעביר את הכסף.

מיקי לוי: לא קרה מאז דבר.

מיקי לוי: זה הרי לא יתכן שאנחנו מקבלים החלטות וזה לא קורה.

מיקי לוי: נורא קל לעצור כאן בקשות של האוצר לבצע העברות כספיות.

מיקי לוי: אני רוצה להזהיר את כולנו ולומר שבסופו של יום אם יקרה משהו קריטי, ומנכ"ל משרד הבריאות היה שותף שלי כרפרנט בריאות או כמשנה לראש אגף התקציבים, אחד מהסגנים.

משה גפני: מה זה משנה מה הוא היה?

משה גפני: הוא היה משה בר סימן טוב ואז היחסים עם האוצר היו שונים.

מיקי לוי: משה מכיר את העניין.

משה גפני: הוא היה מקבל את מה שהוא צריך ואנחנו היינו מקבלים את מה שאנחנו צריכים.

מיקי לוי: מדינת ישראל הכניסה את היד לכיס והוציאה בסופו של יום 1.2 מיליארד שקלים כדי לא לתת להדסה עין כרם להתמוטט.

מיקי לוי: אל תביאו אותנו למצב שהם יתמוטטו.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: אולי אפשר לבקש מהקטארים איזה 15 מיליון דולר במזומן.

עיסאווי פריג': הפעימה השנייה מועברת היום.

משה גפני: אני מסכם.

משה גפני: רבותיי, אנחנו מסכמים את הדיון כדלהלן.

משה גפני: בתי החולים בנצרת ובית החולים שערי צדק נמצאים בקריסה מעבר לעניין של מערכת הבריאות כולה שנמצאת במצב שצריך דיון בעניין הזה ואנחנו נקיים את הדיון כאשר הממשלה תביא לכאן את הקיצוץ ואת כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אנחנו נקיים דיון על מערכת הבריאות.

משה גפני: זה לא הדיון הזה.

משה גפני: הדיון הזה הוא של החריגים שאם לא תהיה תמיכה עכשיו, הם יקרסו.

משה גפני: הם יקרסו, הם לא ישלמו משכורות, יקרה מצב שאף אחד מאתנו לא רוצה שהוא יקרה.

משה גפני: לכן אנחנו מבקשים אם אפשר במהלך השבוע הקרוב לכנס את ועדת התמיכות ולקבל החלטה על העברת כסף.

משה גפני: הכסף הוא כסף חירום כדי שהם יוכלו לשלם משכורות, כדי שיוכלו להמשיך ולתפקד עד שיגיע הדיון האמיתי על מערכת הבריאות.

משה גפני: שני המקרים החריגים האלה הם מקרים שאנחנו מבקשים את הסיוע.

משה גפני: גם משרד האוצר וכמובן משרד הבריאות מסכימים שצריך להעביר להם כסף.

משה גפני: השאלה היא כמה.

משה גפני: אני מבקש שהם יקבלו את הכסף במידה כזאת שהם יוכלו להמשיך ולתפקד עד שיתקיים הדיון כפי שאמרתי על מערכת הבריאות.

משה גפני: אני מודה לכל המשתתפים.

משה גפני: אני מודה לך מנכ"ל משרד הבריאות על כך שהגעת לכאן.

משה גפני: זה מכבד את המשרד, מכבד את הוועדה ומכבד אותך.

משה גפני: לא בורחים מאחריות בדבר שהוא כל כך קשה ואני מבין שלא היה לך קל כאן בדיון, אף על פי שאנחנו יודעים היכן הבעיה.

משה גפני: תודה רבה.