ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1182, 2018-12-10 11:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: ראיתי היום מאמר של כתב בשם אמנון לורד, אם אני אומר נכון את השם, שכתב שבחיפה יש קואליציה אנטי ציונית.

מיקי רוזנטל: אתה נסחב להסתה הזאת?

משה גפני: מה דעתך שנעלבתי?

מיקי רוזנטל: אתה צריך להיעלב בשם כולם.

משה גפני: אני רק רוצה להביע את עמדתי בעניין הזה.

משה גפני: אני לא מבין מהיכן האיש הזה נחת עלינו.

משה גפני: יש שם קואליציה אנטי ציונית, יש קואליציה אנטי ציונית.

משה גפני: אגב, הבית היהודי שם ויש שם רשימה ארוכה של חברים שנמצאים שם בקואליציה.

משה גפני: אני לא מביע עמדה לגבי העניין עצמו.

משה גפני: חד"ש הייתה בקואליציה עם יונה יהב.

משה גפני: אין לי אפילו מושג אבל קואליציה אנטי ציונית שהאיש מזיל דמעות, אני מבין שהוא איש ימין, אז הקואליציה האנטי ציונית היא גם הקואליציה האנטי ציונית בכנסת.

משה גפני: החרדים נמצאים גם כאן.

משה גפני: זה מעיד על פנאטיות שאין כדוגמתה.

משה גפני: אפשר לומר שההוא אומר דברים שלא צריך לומר, בסדר, אבל מה הוא מכניס אותנו בתוך העניין?

משה גפני: יש את החרדים בפנים.

משה גפני: לא ראיתי אותו במהלך הקדנציה הקודמת כאשר ילדים חרדים או אפילו כאלה שלומדים בבית ספר חרדי סבלו כל הזמן.

מיקי רוזנטל: גם ראש עיריית חיפה.

מיקי רוזנטל: 20 שנים הבן אדם יושב במועצה.

משה גפני: אני רתחתי מזעם כשראיתי את זה.

משה גפני: אנחנו מדברים על אנשים שהם גזענים ופרימיטיביים שאין להם שום יכולת להתמודד עם נושאים.

משה גפני: אני אומר את זה כי גם אני התרגזתי.

משה גפני: נאמר שאני מעכב את הכסף של משרד התחבורה בגלל שבת.

עודד פורר: איך חיברת את זה לחיפה?

מיקי רוזנטל: אלה שני עניינים אקטואליים שפורסמו בעיתון.

משה גפני: שני נושאים בתקשורת.

ג'מאל זחאלקה: זה רגע של תקשורת.

משה גפני: לא יכול להיות יושב ראש ועדת הכספים שדואג לתעשייה הישראלית.

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה.

משה גפני: אם הוא מעכב את הכסף של התחבורה, סימן שיש כאן שבת באיזה מקום.

מיקי לוי: אני עד לכך שאתה הפעם לא אשם.

איילת נחמיאס ורבין: מה זאת אומרת?

משה גפני: אם את הולכת להיות חרדית, דברי אתי קודם.

משה גפני: ההתייחסות של התקשורת הישראלית היא פרימיטיבית.

משה גפני: היא מתחת לכל ביקורת.

משה גפני: לא ידעתי אבל פתאום אמרו לי.

משה גפני: אני באמת נלחם, באמת ובתמים, על הנושא של התעשייה.

עודד פורר: לא רק במקרה הזה.

משה גפני: כן, אבל הכול נחשב.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נלך להיות מליצי היושר שלך.

מיקי רוזנטל: אם מותר להוסיף להערה שלך הערה קצרה בעניין הזה.

משה גפני: כן, אבל אני קודם רוצה לשלוח איחולי החלמה לפצועים בפיגוע שהתרחש אתמול.

משה גפני: זה דבר נורא ואיום.

משה גפני: אישה בהריון וכל האנשים שנפצעו שם.

משה גפני: אני מבקש בשם הוועדה לשלוח איחולי החלמה לפצועים.

משה גפני: המעשה הוא מעשה ברברי, הוא מעשה נורא, מעשה של טרור.

משה גפני: מיקי, רצית להוסיף.

מיקי רוזנטל: אם כבר העלית את הנושא הזה, זה ממש מזעזע שהקואליציה הימנית שאתה יושב בה גילתה לפתע פתאום שהערבים בישראל הם לא ציונים.

מיקי רוזנטל: זה פשוט מזעזע.

אחמד טיבי: מי גילה את זה?

מיקי רוזנטל: אנחנו היינו בטוחים שהם כולם ציונים דגולים אבל הם לא.

מיקי רוזנטל: המקרה של חיפה הוא מקומם במיוחד כי האיש הזה שאתה מדבר עליו הוא יושב כבר עשרות שנים במועצה והוא עושה למען העיר חיפה הרבה מאוד דברים.

משה גפני: יונה יהב הצטלם אתו כל הזמן.

מיקי רוזנטל: הוא תמך ביונה יהב ואם יונה יהב היה זוכה, הוא כמובן היה בקואליציה ואז הליכוד היה בקואליציה.

מיקי רוזנטל: כל הסיפור בחיפה הוא בגלל שהליכוד נכשל בבחירות והוא לא נכנס לקואליציה.

מיקי רוזנטל: אז הם מתחילים לטנף על כולם וזה מעשה שלא ייעשה.

מיקי רוזנטל: אני לא אוהב את מה שהאיש הזה אמר.

מיקי רוזנטל: אני לא מאוהב בדעות שלו אבל אני גם לא מאוהב בדעות של זחאלקה אבל זחאלקה נבחר לכנסת והוא נציג לגיטימי של הציבור שלו ואותו דבר בחיפה.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה שפוסלים אדם רק בגלל מוצאו, זה דבר שפשוט לא ייעשה.

מיקי רוזנטל: בראש המסיתים עומד ראש הממשלה.

עודד פורר: זה לא על מוצאו.

עודד פורר: מה הקשר למוצאו?

מיקי רוזנטל: בראש המסיתים עומד ראש הממשלה והרעיון הזה לפסול אדם שנבחר כדת וכדין על ידי ציבור, ואם הוא עשה עבירה – קחו אותו לבית משפט.

מיקי רוזנטל: תתלוננו במשטרה.

מיקי רוזנטל: אבל עצם העובדה של היותו ערבי פוסלת אותו, זה ישראל 2018 וזה לא יכול להימשך.

עודד פורר: מה ששמעת עכשיו מחבר הכנסת רוזנטל, אלה דברי הסתה ברורים לחלוטין כי אף אחד לא פסל את אותו חבר מועצה על פי מוצאו אלא על פי פעולותיו.

עודד פורר: אם פעולותיו לא עומדות בקנה אחד - - -

מיקי רוזנטל: מה 20 שנים הוא היה במועצה ולא התלוננתם?

מיקי רוזנטל: הוא 20 שנים במועצה.

עודד פורר: אם פעולותיו לא עומדות עם שמירה על מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, הוא לא יכול להיות חבר מועצה, לפחות לדעתנו.

עודד פורר: יחד עם זאת אדוני, דווקא בהקשר לדברים שאמרת, אכן יש לקונה בחוק.

עודד פורר: הכללים שחלים על מי שרוצה להיבחר לכנסת, אותו סעיף 7(א) המפורסם לחוק יסוד: הכנסת, לא חלים על חברי מועצה.

עודד פורר: לכן צריך לשנות את החוק.

עודד פורר: אני הגשתי הצעת חוק.

מיקי רוזנטל: צר לי להודיע לך שאתם צבועים.

מיקי רוזנטל: הרי ישראל ביתנו בתוך הקואליציה בחיפה.

מיקי רוזנטל: אתה כזה צבוע.

מיקי רוזנטל: אתם חברים בקואליציה.

אחמד טיבי: למה אתם לא פורשים?

מיקי רוזנטל: צבוע אחד.

עודד פורר: בשורה התחתונה אדוני, מה שצריך לעשות זה להביא את החוק שימנע מחבר מועצה ששולל את קיום המדינה.

מיקי רוזנטל: אתם בקואליציה.

מיקי רוזנטל: אתה צבוע.

עודד פורר: בואו נראה מי יצביע על המינוי שלו כסגן.

משה גפני: אני לא נכנסתי לעניין הזה ואני מציע לא להיכנס לזה.

משה גפני: אתה רוצה לתקן את החוק – תקן את החוק.

משה גפני: אני לא בקונצנזוס הזה, עם כל הכבוד.

משה גפני: אנחנו החרדים תמיד נהיה מחוץ לקונצנזוס.

משה גפני: תמיד כי תמיד יהיו פרימיטיבים כאלה שיכניסו כאן מכלול דברים.

משה גפני: אבל זה נכון.

משה גפני: האיש הזה היה בקואליציה עם יונה יהב.

משה גפני: יונה יהב הצטלם אתו.

מיקי רוזנטל: 20 שנים הוא במועצה ואף אחד לא התלונן.

משה גפני: לא על זה דיברתי.

משה גפני: דיברתי על כך שהיו כמה אירועים ביממה הזאת ואחד מהם היה הנושא של הכסף של התחבורה ונאמר שאני מעכב אותו בגלל שבת.

משה גפני: יותר כדאי במדינה הזאת להיות ערבי מאשר חרדי.

משה גפני: עליך לא היו אומרים את זה.

אחמד טיבי: אתה יכול לפרט?

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא נכון.

איילת נחמיאס ורבין: עד כאן.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא נכון.

מיקי רוזנטל: הליכוד ישבו אתו בקואליציה במועצה הקודמת, ישראל ביתנו – ערימת הצבועים הזאת – יושבים אתו עכשיו בקואליציה.

עודד פורר: מיקי, תפסיק לבלבל את המוח.

מיקי רוזנטל: יש גבול.

עודד פורר: אתה מקשקש כל כך הרבה שטויות.

עודד פורר: אתה פשוט עושה את זה בקול רם ואתה חושב שאתה משכנע מישהו.

עודד פורר: אתה מדבר שטויות.

מיקי רוזנטל: אתם מפלגה של גנבים.

מיקי רוזנטל: רמאים וגנבי דעת.

עודד פורר: אתה לא מכיר את הנושא.

עודד פורר: אתה לא יודע מה קורה שם.

עודד פורר: אתה מספר סיפורים, אתה והחבר שלך.

עודד פורר: מה אתה מקשקש שטויות?

עודד פורר: בחייך.

עודד פורר: אתה לא תגיד על אף אחד גנב.

עודד פורר: מי אתה שתקבע מי גנב ומי לא?

מיקי רוזנטל: אתם גנבים.

עודד פורר: אתה גנב, פושע ומושחת.

עודד פורר: ותתבע אותי, קדימה.

עודד פורר: תתבע אותי.

עודד פורר: תתבע.

עודד פורר: אני מוכן להסיר את החסינות.

עודד פורר: אני אומר שאתה גנב ומושחת.

עודד פורר: תבע אותי דיבה על זה.

עודד פורר: קדימה.

עודד פורר: אל תבלבל בלבולי מוח.

עודד פורר: מושחת.

עודד פורר: מושחת, גס רוח, עבריין שבקול רם ובצעקות מרשה לעצמו לדבר כאילו הוא כולו תכלת.

מיקי רוזנטל: ובסוף אתה צבוע.

עודד פורר: יאללה, יאללה, שמענו אותך.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הצעה לסדר שלך חבר הכנסת מיקי לוי.

משה גפני: אני מבקש להירגע.

מיקי רוזנטל: אנחנו מאוד רגועים.

מיקי רוזנטל: רק לא אוהבים צבועים.

עודד פורר: אדוני, עם כל הכבוד, אם מישהו אחר היה מדבר כך לחבר כנסת אחר, אתה היית מוציא אותו.

משה גפני: מה הוא אמר?

עודד פורר: מה שעשית כאן, הוא לא מקובל.

משה גפני: מה הוא אמר?

עודד פורר: הצורה של ההתבטאות של אותו חבר כנסת שמרשה לעצמו לדבר בגסות בשם שלטון החוק, זה משהו שהוא לא מקובל אבל אתה מרשה להם.

עודד פורר: לאנשים מסוימים, אתה מרשה דברים מסוימים.

עודד פורר: זה לא ראוי ולא יפה.

מיקי רוזנטל: אני יכול לחזור.

משה גפני: לא.

משה גפני: אל תחזור.

משה גפני: לא שמעתי מה שאמרת ואני לא רוצה לשמוע פעם שנייה.

מיקי רוזנטל: אמרתי שהם מפלגה של גנבי דעת.

מיקי רוזנטל: והם לא? הם כן.

משה גפני: סגן החשב הכללי לא נמצא כאן.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לקיים את הדיון בלעדיו.

עינת גמזו: נכון.

עינת גמזו: הוא לא הצליח להיכנס למשכן הכנסת.

משה גפני: למה הוא לא הצליח להיכנס?

קריאה: היה תור.

טמיר כהן: זה לא עניין של תור.

מיקי לוי: מה זה הסיפור הזה?

משה גפני: למה נחמיה לא כאן?

עינת גמזו: הוא לא היה יכול להיכנס למשכן הכנסת.

משה גפני: אם הוא לא יכול היה להיכנס למשכן הכנסת, אני סוגר את הישיבה.

מיקי לוי: אין סיבה יותר רצינית מהקשקוש הזה?

משה גפני: אני סוגר את הישיבה.

משה גפני: אם מישהו לא יכול להיכנס למשכן הכנסת, הוא חרדי שלא נותנים לו להיכנס?

מיקי לוי: תמצאו סיבה יותר רצינית.

טמיר כהן: זה מה שנמסר לנו.

טמיר כהן: לא מנעו ממנו כניסה.

טמיר כהן: הוא פשוט לא הגיע לכאן.

משה גפני: מיקי לוי, בבקשה, הצעה לסדר.

משה גפני: רבותיי, החלק האומנותי הסתיים.

מיקי לוי: תודה אדוני.

מיקי לוי: אני מניח שהמשנה או הרפרנט לנושא חקלאות מאגף התקציבים לא כאן, אבל מי כאן מהאוצר?

מיקי לוי: 10 מיליון שקלים שהובטחו לנו אחרי שמשרד החקלאות נתן את חלקו למכון וולקני, עדיין לא הועברו אלא אם כן זה היה ביום האחרון אבל לא מצאתי את זה.

מיקי לוי: עושים מאתנו צחוק אחרי שזה סוכם.

מיקי לוי: מה, אתם רוצים שלא יקבלו משכורות?

מיקי לוי: שלא יפתחו?

מיקי לוי: עד שהגעת לאיזון, גם זה לא מבוצע.

מיקי לוי: אני מבקש שתסמס לו שייתן ליושב ראש הוועדה תשובה האם 10 מיליון שקלים עבור מכון וולקני הועברו.

מיקי לוי: כך אי אפשר.

מיקי לוי: חודש וחצי עבר.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: מספיק.

משה גפני: אתה יודע לענות?

הראל שליסל: אני בודק.

הראל שליסל: אני רפרנט תחבורה.

מיקי לוי: אני יודע ששר הכלכלה קיים דיון מרתוני בנושא רכש הגומלין.

מיקי לוי: אני אשמח לשמוע לאן הגיע השר.

מיקי לוי: האם המרתון הסתיים.

מיקי לוי: אולי הוא יכול להוציא לנו את כל הגחלים הלוחשות האלה מהאש.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא יכול לעשות את זה לבד.

מיקי לוי: לא יודע.

מיקי לוי: יכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא יכול לעשות את זה לבד.

מיקי לוי: הוא מאותה מפלגה של שר האוצר.

מיקי לוי: יכול להיות שמתואם משהו.

מיקי לוי: הדבר השלישי.

מיקי לוי: אדוני, בכל הדיונים האמוציונאליים הקודמים בנושא רכש גומלין, אוטובוסים וכל מה שקשור בתעשייה, לא שמעתי בצורה ברורה את עמדתו של היועץ המשפטי לממשלה.

מיקי לוי: אם נמצא כאן נציג משרד המשפטים, אני מבקש לשמוע מה עמדת היועץ על מדינת ישראל שלא מקיימת את החוקים שהיא עצמה חוקקה.

שגית אפיק: זה נמצא אצל דינה זילבר.

מיקי לוי: אבל אני רוצה לשמוע.

מיקי לוי: הם לא מקיימים את החוק של עצמם.

מיקי רוזנטל: אבל עוד אין החלטה.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אני אומרת לך – לא התכוונתי להפריע לך – ששר הכלכלה לא יכול לפתור את הבעיה הזאת לבדו.

מיקי לוי: אבל יש ממשלה.

מיקי לוי: לא?

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאני אומרת.

איילת נחמיאס ורבין: אתה דיברת על דיון שניהל שר הכלכלה ואני אומרת ששר הכלכלה יכול להמשיך לנהל את הדיון.

איילת נחמיאס ורבין: העמדה של שר הכלכלה מאוד ברורה לשמחתי לפחות בעניין הזה.

מיקי לוי: מאוד יכול להיות שהוא עשה ועידה עם משרד האוצר ומשרד המשפטים.

מיקי לוי: אני לא יודע.

מיקי לוי: אנחנו לא יכולים להמשיך להתקשקש בעניין הזה.

מיקי לוי: לא נמצא כאן נציג משרד המשפטים.

מיקי לוי: איך אפשר לעבוד כך?

מיקי לוי: אתה יכול לעשות מאמץ עד מחרתיים, אבל סגן החשב לא מגיע ומשרד המשפטים לא מגיע.

מיקי לוי: מי שצריך להיות כאן, לא נמצא כאן.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע מה שאלו אותנו עכשיו בוועדת הכלכלה?

איילת נחמיאס ורבין: איפה ה-60 מיליון שקלים שהבטיח מיקי זוהר לשידורי ספורט.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי להם שזה עם החינוכית.

משה גפני: רבותיי, אנחנו בכל זאת נקיים את הישיבה.

משה גפני: מנסים להתגבר על כמה בעיות שאני לא יודע למה הבעיות האלה קיימות, אבל הן כנראה קיימות.

משה גפני: אנחנו ממשיכים את הדיון בנושא של הפרויקטים התחבורתיים ורכש גומלין.

משה גפני: על פי החוק כאשר רוכשים רכש מחוץ למדינה, מחוץ לארץ, צריך שיהיה רכש גומלין.

משה גפני: החוק קובע את זה והוא קובע את זה בכל הפרויקטים.

משה גפני: הוא קובע את זה בתחבורה כמובן, שזה מקבל נפח מאוד גדול, אבל זה גם במפעלים שהם מפעלים קטנים יותר.

משה גפני: בכל הנושאים האלה התברר לאחרונה, בעקבות מספר דיונים שקיימנו, שלא מקיימים את העניין של רכש הגומלין ואם מקיימים, מקיימים אותו למחצה, לשליש ולרביע, מה שלא פותר את הבעיה.

משה גפני: אני יודע שעד היום רכש הגומלין הביא לתעשייה הישראלית סדרי גודל של תקציב שהוא מיליארדי שקלים.

איילת נחמיאס ורבין: 3 מיליארד דולר.

משה גפני: המציאות הזאת שבה אם אכן ייפסק רכש הגומלין – אני לא יודע באיזו צורה, איך עוברים על החוק, הולכים ומעבירים את זה לחברות פרטיות, למקומות כאלה שבהם כאילו מתחכמים מול החוק – מאות ואולי אלפי עובדים יפוטרו.

משה גפני: לא יהיה להם מקום עבודה, התעשייה תיפגע ותמיד צריך למצוא את האיזון בין הוזלת המחירים לבין עידוד התעשייה הישראלית כי אחרת אנחנו לא מדינה מתקדמת, אנחנו לא מדינה נאורה, אנחנו דואגים לצד אחד ולא דואגים לצד השני.

משה גפני: לכן צריך לעשות את רכש הגומלין.

משה גפני: צריך לעשות אותו ככתבו וכלשונו.

משה גפני: אני מבקש לדעת מהממשלה, אלה שנמצאים כאן, היכן אנחנו עומדים בעניין.

משה גפני: משרד הכלכלה הוא משרד מאוד משמעותי בעניין הזה.

משה גפני: לאן הלכה עינת?

קריאה: להתקשר לנחמיה.

עינת גמזו: סליחה, לא שמעתי מה אמרת.

משה גפני: מה שאמרתי זה מה שאני אומר תמיד.

משה גפני: אני אומר את אותו הדבר ואתם עונים אותו הדבר.

משה גפני: אולי היום יהיה שינוי.

משה גפני: אגב, אני לא מתכוון לוותר בעניין של רכש הגומלין.

משה גפני: אם לא נגיע לפתרון, יהיו כאן כל הזמן דיונים.

משה גפני: אנחנו עוסקים כאן בתעשייה הישראלית.

משה גפני: אמרתי שתמיד צריך למצוא את האיזון בין הוזלת המחירים לבין ההגנה על התעשייה הישראלית.

משה גפני: ספר החוקים הישראלי, יש בו חקיקה נרחבת בעניין הזה בנושאים שונים ואני מבקש לדעת, בעקבות הישיבה הקודמת, היכן אנחנו עומדים עכשיו עם העניין הזה.

משה גפני: אגב, זאת לא רק תחבורה.

משה גפני: אני חוזר ואומר בפעם אני לא יודע כמה לפרוטוקול שזאת לא רק תחבורה.

רועי פולקמן: אבל זה על סדר היום עכשיו.

רועי פולקמן: זה הנושא החם.

משה גפני: כן.

משה גפני: אמרתי גם קודם.

משה גפני: התחבורה זה כסף גדול אבל אני מדבר על החוק ככתבו וכלשונו.

משה גפני: אגב, אני יודע ששר האוצר עשה מאמץ בימים האחרונים כדי לנסות להגיע לפתרון.

עינת גמזו: במסגרת דיאלוג שלנו יחד עם משרד הכלכלה, הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי, אנחנו בתהליך של גיבוש איזשהו סיכום ראשוני ועקרוני, כך שגם לגישתם כל הפרויקטים עליהם אנחנו דיברו, יהיו פרויקטים שגם לגישתם יעמדו בכל הדרישות של החוק גם כמו שהם רואים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל שזאת לא תהיה פשרה.

עינת גמזו: זה משהו שנעשה בשיתוף פעולה בין שני הצדדים.

שגית אפיק: יש פרטים למתווה הזה?

עינת גמזו: בגלל שזה מאוד מאוד ראשוני, אנחנו כרגע עדיין לא יכולים להרחיב אבל כמובן שאנחנו נפעל לסיכום סופי כמה שיותר מהר.

איילת נחמיאס ורבין: הרשפ"ת בתמונה?

עינת גמזו: כן.

משה גפני: איילת, אני מתנצל אבל אני לא רוצה את הדבר הזה.

משה גפני: לא יתנהל דיאלוג עכשיו.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה חשוב.

משה גפני: אני רוצה להבין.

משה גפני: את אומרת שיש התקדמות.

עינת גמזו: כן.

משה גפני: את יכולה לומר מה ההתקדמות?

עינת גמזו: כמו שציינתי, במסגרת דיאלוג שלנו יחד עם הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי אנחנו בתהליך של קביעת איזשהו סיכום עקרוני לגבי איך באמת אנחנו ניישם את העקרונות עליהם מדברים.

משה גפני: על איזה פרויקטים אתם מדברים?

מיקי רוזנטל: אנחנו נמצאים בשני עולמות.

משה גפני: על איזה פרויקטים אתם מדברים?

עינת גמזו: על כל הפרויקטים עליהם אנחנו דיברנו במסגרת הוועדות.

שגית אפיק: בעצם כל הפרויקטים של PPP וכל פשרה שתחול, היא פשרה שתחול על כל מה שיש על הפרק עד שנת 2030 כאשר אז כבר אין רכש גומלין לפי הסכם הסחר הבין-לאומי.

עינת גמזו: רק להבהיר.

עינת גמזו: אנחנו לא יודעים איזה פרויקטים יהיו עד 2030.

עינת גמזו: אנחנו יודעים מה שקיים כרגע על השולחן.

משה גפני: לא תהיה התחכמות בעניין הזה.

משה גפני: משרד הכלכלה, זיוה.

זיוה איגר: ברשותך, אני אתן ליגאל לדבר כי הוא מכיר את הנושא.

יגאל גורביץ': סגן מנהלת הרשפ"ת.

יגאל גורביץ': ישבנו הבוקר עם נחמיה ועינת.

יגאל גורביץ': קודם כל, יש שני נושאים על השולחן של הוועדה כרגע, נושא אחד הוא מכרזי ה-PPP כאשר כרגע יש תשעה כאלה ודיברנו עליהם.

יגאל גורביץ': אני כבר אומר מה סיכמנו בגדול.

יגאל גורביץ': הנושא השני שהרבה בחדר כאן בגללו הוא נושא האוטובוסים.

יגאל גורביץ': הנושא הזה לגמרי לא נדון.

יגאל גורביץ': אין בינינו מתווה פשרה כרגע.

יגאל גורביץ': בנושא ה-PPP, זה מתחלק לכך שיש כרגע על הפרק שישה מכרזים תחבורתיים שהם המכרזים העיקריים כאשר מדובר על הרכבות הקלות בירושלים, תל אביב, חיפה, נצרת, נתיבים מהירים.

יגאל גורביץ': בעניין הזה אפשר לומר שהחשב הכללי קיבל את עמדתנו ויחול רכש גומלין במכרזי ה-PPP על הספקים הזרים, כך שהתעשייה הישראלית תרוויח מזה.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, לא על האינטגרטור אלא על הרכיבים.

יגאל גורביץ': לא על האינטגרטור אלא על הרכיבים כמו שביקשנו.

יגאל גורביץ': בפרויקטים התחבורתיים, שאלה הרכבות הקלות והנתיבים המהירים, יחול רכש גומלין על הספקים הזרים כפי שהצענו והחשב הכללי קיבל את עמדתנו בעניין הזה.

יגאל גורביץ': בפרויקטים אחרים, כרגע מדובר על פרויקטי מים ואנרגיה והגנת הסביבה, שם הפרויקטים מורכבים יותר ולכן יחול שם רכש גומלין על קבלן ההקמה כולו ולא פר ספק זר.

משה גפני: יש ויכוח.

משה גפני: סליחה שאני עוצר אותך.

משה גפני: יש ויכוח על מה חל רכש גומלין.

משה גפני: בן אדם או חברה שהיא מבצעת פרויקט, יש דברים שהיא ממילא לוקחת עובדים ישראלים.

משה גפני: כאשר סוללים כביש, לא יביאו סוללים מארגנטינה.

עודד פורר: אל תהיה בטוח.

איילת נחמיאס ורבין: אני חולקת עליך.

משה גפני: יש דברים שזה ברור לחלוטין, בין שיש חוק ובין שאין חוק.

משה גפני: יש חלק שמדובר על עובדים ישראלים או שהרכישה היא רכישה ישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: המדינה שולחת להקים מפעלים בירוחם ובראש פינה ואז מוציאה מכרזים למפעלים עסקיים.

משה גפני: אני מציע שתנהלי את הישיבה.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לעזור לך.

משה גפני: לא.

משה גפני: אל תעזרי לי.

משה גפני: מתעוררת השאלה שכאשר מדובר על מקרים כאלה יבוא מי שיבוא ויאמר שהוא את האחוזים של העבודה הישראלית, של מה שצריך לעשות ברכש גומלין, הוא עושה בדברים שממילא הוא עושה אותם.

משה גפני: ממילא יש דברים שאין שום אפשרות להביא את זה מחוץ לארץ, לא רוצים להביא את זה מחוץ לארץ, ומביאים את זה כאן ואז בעצם אתה לוקח את רכש הגומלין ואתה הופך אותו לחוכא ואיטלולא.

משה גפני: השאלה היא האם יש החלטה או שיש דיון או שיש כיוון שבו ההחלטה הזאת לגבי רכש גומלין לא תחול על מקרים שבהם המקרים האלה הם מקרים ברורים שהם ישראלים.

יגאל גורביץ': התשובה היא כן.

יגאל גורביץ': זה בדיוק מה שאמרת.

יגאל גורביץ': במכרזים התחבורתיים של הרכבות הקלות והנתיבים המהירים, אנחנו הצלחנו להגיע לראשיתה של פשרה.

יגאל גורביץ': המתווה כרגע כתוב בראשי פרקים ואנחנו צריכים כמה ימים לגבש אותו סופית.

יגאל גורביץ': אבל מה שכתוב בו זה שהוא יחול על הספקים הזרים, לא בוני הכבישים אלא לצורך העניין ספק זר שמביא רכבת, הוא יצטרך לקנות כאן את החלונות ואת הכיסאות.

שגית אפיק: באיזה אחוזים?

שגית אפיק: מה שיעור רכש הגומלין?

יגאל גורביץ': שיעור רכש הגומלין הוא 20 אחוזים ואנחנו סיכמנו שמחציתו תהיה פר מקטע בנפרד ומחציתו הוא יוכל לקחת ממקטעים אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה אומר?

יגאל גורביץ': זה אומר שלצורך העניין ספק הרכבת, חברה זרה שמייצרת רכבת בחוץ לארץ, תצטרך מחצית מרכש הגומלין לממש ברכבת עצמה ואת המחצית הנותרת לעשות לצורך העניין בבנייה.

משה גפני: איזה אחוזים יהיו?

יגאל גורביץ': סך הכול אלה 20 אחוזים.

משה גפני: אנחנו מורידים את הדברים הישראליים.

משה גפני: כמה יהיה רכש הגומלין?

יגאל גורביץ': בסך הכול אלה 20 אחוזים על פי התקנות וה-GPA.

יגאל גורביץ': זה יהיה 10 אחוזים בקרונות ו-10 אחוזים במקומות אחרים.

משה גפני: 10 אחוזים יחולו על הכול?

יגאל גורביץ': 10 אחוזים הוא יוכל לקחת ממקטעים אחרים.

משה גפני: אני שואל אם יחול על הכול.

משה גפני: על כל העבודות.

יגאל גורביץ': כן.

שרגא ברוש: הוא משקיע 100 מיליארד.

שרגא ברוש: 20 אחוזים מה-100 מיליארד, 10 בקרונות ו-10 במשק הישראלי.

זיוה איגר: 10 אחוזים ישיר ו-10 אחוזים הוא יכול לעשות בדברים עקיפים אחרים שגם יהיו בתעשייה.

קריאה: הוא יכול לקנות תפוזים.

משה גפני: השאלה היא האם אנחנו מדברים על כל הפרויקטים.

יגאל גורביץ': לא.

יגאל גורביץ': כרגע אנחנו מדברים רק על הפרויקטים התחבורתיים.

יגאל גורביץ': הפרויקטים של אנרגיה ומים והגנת הסביבה, כמו שאמרתי, הם יותר מורכבים.

יגאל גורביץ': כרגע הסיכום הוא שזה יהיה 20 אחוזים על הכול ולא פר מקטע בפרויקטים האלה.

יגאל גורביץ': אבל יהיה רכש גומלין במכרזי ה-PPP האלה.

שגית אפיק: לא הבנו.

שגית אפיק: לא מובן מה שאמרת.

שגית אפיק: מה יהיה לגבי מכרזי PPP?

שגית אפיק: שים רגע בצד את המכרזים האחרים.

יגאל גורביץ': את האוטובוסים אני שם בצד.

שגית אפיק: לא אוטובוסים.

יגאל גורביץ': מכרזי ה-PPP מתחלקים לשני חלקים.

יגאל גורביץ': כרגע, כמו שאמרתי, יש תשעה פרויקטים כאלה.

יגאל גורביץ': אנחנו מקיימים כאן דיון מקצועי על העניין הזה.

יגאל גורביץ': אני מבקש לא להפריע.

יגאל גורביץ': מי שלא יושב, שיצא.

יגאל גורביץ': לגבי תשעת הפרויקטים הקיימים כרגע, והרשימה היא פתוחה, העיקרון יחול גם על הפרויקטים העתידיים.

יגאל גורביץ': חמשת הפרויקטים של תחבורה, זה כמו שהסברתי.

יגאל גורביץ': מחצית מרכש הגומלין יהיה פר מקטע בנפרד, כמו שביקשנו, ומחצית יהיה מכלל המקטעים.

יגאל גורביץ': לגבי ארבעת הפרויקטים שהם מים, אנרגיה והגנת סביבה, יחול כלל רכש הגומלין על כלל הפרויקט בלי חלוקה למקטעים.

שגית אפיק: והוא יהיה בשיעור של 20 אחוזים.

יגאל גורביץ': נכון.

יגאל גורביץ': או 35 אחוזים אם זה עם מדינות.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אתה צריך להתחשב בזה שאני לא מבין.

משה גפני: כל הפרויקטים האחרים – אנרגיה, מים ואיכות סביבה, כל מה שאמרת – מדובר על 20 אחוזים מכלל הפרויקט שהמשמעות של העניין הזה היא שהוא יכול להשתמש בתוצרת הישראלית שבכל מקרה הוא היה עובד עם התוצרת הזאת, עם העובדים הישראלים או עם הנושאים הישראלים.

משה גפני: הוא יוכל להשתמש באנרגיה או במים בכל ה-20 אחוזים של העבודה הישראלית.

משה גפני: זה הפירוש?

קריאה: רק רכש חו"ל.

משה גפני: אני שואל.

יגאל גורביץ': כן.

יגאל גורביץ': התשובה היא כן.

משה גפני: זאת אומרת, על האנרגיה, המים ואיכות הסביבה, אין לנו פתרון.

משה גפני: אין לנו פתרון כי המשמעות של העניין, בגלל שאם אתה הולך ולוקח את העבודה הישראלית שבכל מקרה בין שיהיה חוק של רכש גומלין ובין שלא יהיה חוק של רכש גומלין, הוא ייעזר בעבודה ישראלית.

משה גפני: נחמיה קינד, שלום.

משה גפני: אנחנו כבר באמצע הדיון ואני מבקש לדעת ממך איפה אנחנו עומדים.

משה גפני: אני מבין שיש התקדמות ואני רוצה לדעת עד לאן יש התקדמות ואיפה אנחנו עדיין תקועים.

נחמיה קינד: אני מבין שפחות או יותר פירטו את ההתקדמות שנעשתה.

משה גפני: אבל אתה לא פירטת.

נחמיה קינד: נכון, אבל אני סומך על האנשים שעשו זאת.

משה גפני: הרבה פעמים בממשלה אני שומע דעות שונות וזה בסדר, אני בעד פלורליזם.

נחמיה קינד: בגדול, יש לנו הסכמה, להבנתי לפחות, לגבי פרויקטי התחבורה - הרכבות הקלות, פרויקטי האנרגיה - המים.

משה גפני: יש לכם הסכמה.

נחמיה קינד: נכון.

משה גפני: נאמר כאן הפוך.

קריאה: לא.

קריאה: לא נאמר הפוך.

משה גפני: אני מתנצל.

משה גפני: אתה הרי יודע שלא למדתי ליבה ולכן אני לא מבין.

משה גפני: אתם מבינים, אבל אני לא מבין.

משה גפני: נאמר כאן קודם שלגבי האנרגיה, המים ואיכות הסביבה אין פתרון.

משה גפני: למה?

משה גפני: מכיוון שכרגע, בניגוד לתחבורה, משתמשים בעבודה הישראלית וזה כלול בתוך ה-20 אחוזים.

משה גפני: לא עושים את זה לפי מקטעים.

משה גפני: אם לא עושים את זה לפי מקטעים, זה ברור לחלוטין שבן אדם שהוא בעל מפעל, הוא לא ייתן רכש גומלין אלא ייקח עבודה עברית שממילא הוא לוקח אותה.

משה גפני: לגבי התחבורה נאמר ש-10 אחוזים יהיו לפי מקטעים ו-10 אחוזים ילכו לפי רכש הגומלין ממש.

משה גפני: זה מה שנאמר בגדול.

משה גפני: אני לא נכנס לפרטים ואני מבקש לדעת אותם.

משה גפני: בוא נתחיל לגבי האנרגיה והמים.

נחמיה קינד: לגבי האנרגיה והמים.

נחמיה קינד: יש חוק והמטרה היא ליישם את החוק.

נחמיה קינד: גם האישורים של הרשפ"ת, כפי שניתנו בעבר, הם לא שונים מהסיכום שהוזכר כאן.

נחמיה קינד: כלומר, אנחנו בסך הכול מיישמים את הסכמי העבר כפי שהם ואת ההסכמות ואת ההבנות של כולם לגבי התקנות כפי שהן היו אז והן נמשכות גם היום.

שגית אפיק: על היישום.

נחמיה קינד: תני לי בבקשה להשלים.

נחמיה קינד: לגבי הרכבות הקלות, עלה הרצון ליישם אותן ביתר פירוט, מה שלהבנתנו באותה עת לא היה הפירוט הזה בתקנות ובעינינו לפנים משורת הדין נענינו כי הבנו את הצורך.

נחמיה קינד: היו מחלוקות.

נחמיה קינד: זה הרי לא סוד שהיו מחלוקות בעניין הזה.

נחמיה קינד: נכון להיום הגענו להבנות כיצד מצד אחד לא פוגעים בפרויקטים בצורה משמעותית ומצד שני משיגים את המטרות של התקנות לעניין רכש הגומלין.

נחמיה קינד: גם כשאתם אומרים שכביכול לא מבוצע מעבר, צריך להבין שבפרויקטים האלה, בין 60 ל-80 אחוזים מהרכש, הוא רכש ישראלי.

נחמיה קינד: המיעוט של הפרויקטים והמיעוט של רכישת הטובין נעשה ברכש זר.

נחמיה קינד: את זה צריך לדעת.

נחמיה קינד: גם בפרויקטים שאתם מדברים עליהם כביכול, אנרגיה, מים וכל הדברים האלה – הרוב המכריע של הרכש ושל הידע מובא לישראל ומבוצע בישראל והעבודה היא עבודה ישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: אתם בודקים את זה?

איילת נחמיאס ורבין: אתם אוכפים?

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת למשל מה הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי עושה.

איילת נחמיאס ורבין: אתם בודקים את זה?

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים לומר מספרים?

איילת נחמיאס ורבין: אתם אוכפים?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מבינים שבאוטובוסים יש בעיית אכיפה קשה.

משה גפני: אנחנו עוד לא שם.

משה גפני: אנחנו לפני האכיפה.

איילת נחמיאס ורבין: גפני, מה אתה רוצה ממני היום?

איילת נחמיאס ורבין: אני שואלת שאלות טובות.

משה גפני: שאלות מצוינות אבל אני משאיר את השאלה הזאת ונשאל אותה אחרי שנדע לאיזה סיכום הולכים.

משה גפני: יכול להיות שלא תהיה אכיפה.

רועי פולקמן: אמרנו בדיון הקודם שאנחנו רוצים לראות נתונים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

רועי פולקמן: מעבר למודל שהוא מורכב קצת ליישום ובטח בכמה משפטים, בוא נראה את המספרים.

רועי פולקמן: הרי בסוף זה צריך להיות מתורגם ואני גם הבנתי מהרשפ"ת שיש כאן מודל שיכול להיות שחלק מהקניות הן בדברים עקיפים.

רועי פולקמן: בסוף, השורה התחתונה, מה שמעניין את שרגא זה כמה כסף דה-פקטו מגיע ברכש בתעשייה.

משה גפני: נכון.

רועי פולקמן: זה מה שמעניין.

רועי פולקמן: אם זה נעשה ישיר, דרך החלונות, דרך הגלגלים, זה לא משנה.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים לראות כרגע שבתוך המודל הזה, זה קיים.

רועי פולקמן: לי נשמע מצוין אבל קשה להבין את הפרטים.

משה גפני: לי זה לא נשמע מצוין אלא אם כן באמת התוצאה תהיה תוצאה טובה.

משה גפני: זה לא נשמע מצוין כי לפי דעתי יש כאן עקיפה של החוק.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: לא נכון.

רועי פולקמן: השאלה איך מיישמים וכמה פרויקטים יוצאים לדרך.

משה גפני: אתה בעצמך אמרת שנראה על כמה אנחנו מדברים.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: כולנו רוצים את אותה מטרה אבל השאלה איך מיישמים.

רועי פולקמן: רוצים שמצד אחד יהיו מכרזים בין-לאומיים ומצד שני התעשייה תרוויח.

משה גפני: אני חושש מאוד מהעניין הזה.

רועי פולקמן: צודק.

משה גפני: אני גם רואה את החשש שיש בכל התעשייה.

רועי פולקמן: ברור, אבל אני אומר שאנחנו כקובעי מדיניות צריכים להתעסק בתוצאות ולא במנגנון.

רועי פולקמן: המנגנון נורא מסובך.

משה גפני: אני מקבל את מה שאמרת.

משה גפני: דיברנו על זה בישיבה הקודמת ואני לא סוגר את הדיון בישיבה אחת, בשתיים ובשלוש.

מיקי רוזנטל: אנחנו ביקשנו בשבוע שעבר נתונים.

משה גפני: נכון.

מיקי רוזנטל: והעבירו לנו נתונים באמצעות היועצת המשפטית שלנו.

מיקי רוזנטל: הנתונים הם הכי מטרידים.

מיקי רוזנטל: יש כאן כ-40 פרויקטים, בערך 10 מהם, רבע מהם עד שליש, יש ידיעה מה עושים עם רכש הגומלין וכל האחרים בכלל לא מדווחים.

מיקי רוזנטל: אני לא יודע מאיזו סיבה הם לא מדווחים.

מיקי רוזנטל: יכול להיות שאף אחד לא מטפל בזה, יכול להיות שלאף אחד לא אכפת, אבל ברור שהמצב הזה הוא מצב בלתי אפשרי.

מיקי רוזנטל: אפילו אין בסיס נתונים לדיון.

מיקי רוזנטל: מה זה מדווח?

מיקי רוזנטל: חצי מהפרויקטים של משרד התחבורה, מה אתם עושים עם זה?

משה גפני: איילת שאלה את השאלה הזאת.

משה גפני: לדבריו של מיקי רוזנטל, אתם יכולים להעביר לנו נתונים?

משה גפני: זה יעשה חלק גדול מהעבודה מכיוון שאז נראה שבמציאות התעשייה הישראלית לא נפגעת כי עובדה שיש נניח 40 פרויקטים.

משה גפני: להביא משהו מסודר.

משה גפני: יש 40 פרויקטים, חצי מהם – מצבם מבחינת רכש הגומלין הוא כזה וחצי מהם לא.

משה גפני: לא שאני יודע.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: זו השאלה.

משה גפני: האם אתם יכולים להביא נתון כזה?

מיקי רוזנטל: כי אחרת זה דיון של סיסמאות.

מיקי רוזנטל: אולי המצב נהדר, אולי המצב נורא?

שרגא ברוש: אני מבקש לשאול את הרשפ"ת.

שרגא ברוש: בוא נדבר על המכרזים, לא על התחבורה אלא תקשורת וכל אלה.

שרגא ברוש: ה-20 אחוזים עליהם אתם מדברים, האם יכול להיות מצב שה-20 אחוזים כולם, כל ה-20 אחוזים, יהיו עובדים שיחפרו, ייצקו, לא יודע מה אבל לא גרם אחד בתעשייה?

שרגא ברוש: האם יכול להיות מקרה כזה?

שרגא ברוש: אני מדבר על מכרזי האנרגיה.

זיוה איגר: כן.

זיוה איגר: התשובה היא כן.

שרגא ברוש: זאת אומרת, זה לא רכש גומלין.

שרגא ברוש: עצרי.

שרגא ברוש: אם כן, זה לא רכש גומלין.

שרגא ברוש: תודה רבה.

שרגא ברוש: זה ממילא נעשה ואמר את זה יושב-ראש הוועדה.

שרגא ברוש: לכן רכש גומלין הוא רכש גומלין.

שרגא ברוש: רכש, כמשמעותו.

שרגא ברוש: כשיש איזה מפעל שמייצר עפרונות, ניירות, צמיגים, צבע, לא דווקא חלקי רכבת.

מיקי לוי: אם הוא שוכר טרקטורים, זה לא יכול להיחשב כרכש גומלין.

שרגא ברוש: אם כן, זה רכש גומלין וכאן את יכולה לומר לי 20 אחוזים או לחילופין, עכשיו אני הולך למכרזי התחבורה.

שרגא ברוש: אם אתם אומרים 20 אחוזים כאשר 10 אחוזים ישיר בקרונות ו-10 אחוזים אחר, ה-10 אחוז האחרים אצלי אלה עפרונות, ניירות, צבע, צמיגים, מה שלא קשור לרכבת אבל מוצרים.

שרגא ברוש: אם ה-10 אחוזים האחרים זה מפעל שמתחזק את הקרונות ושם יש פועלים, זה ממילא יהיה.

שרגא ברוש: לא ישלחו את הקרונות לתיקון בצרפת.

עודד פורר: בהמשך לדברים שאמר שרגא.

עודד פורר: גם במכרזים של האנרגיה והאחרים, הרי אתם משלמים בחלק מהמכרזים האלה לפי מקטעים.

עודד פורר: זאת אומרת, אתה לא משלם את הכול בסוף או לא הכול נופל רק על הצרכן.

עודד פורר: אתה אומר ליזם שהוא יקים איזשהו מפעל או איזושהי רשת או מתקן התפלה ואתה אומר לו שאחרי שהוא סיים שלב א', הוא יקבל את החלק הראשון, אחרי שהוא יסיים את שלב ב', הוא יקבל את החלק השני.

עודד פורר: זה חלק מהמכרזים של ה-PPP.

עודד פורר: אין שום סיבה שכאשר אתה עושה את זה ואתה הולך להעביר לו על המקטע הראשון או על המקטע השני תקציב, שלא תחייב אותו ברכש גומלין במקטעים האלה שהם לא בכוח אדם אלא שהם במוצרים ממש.

משה גפני: אתם במשרד הכלכלה שלמים עם הדרך הזאת, עם הכיוון אליו הולכים?

משה גפני: אנחנו הולכים להיות כאן במצב שיהיו מפעלים שיהיו בבעיה מאוד גדולה.

עודד פורר: הולכים לאיין את החוק.

משה גפני: אני שואל את משרד הכלכלה.

משה גפני: אתם בניגוד לחשב הכללי ובניגוד למשרד האוצר, אתם שומר הסף שלנו בעניין הזה.

משה גפני: אם אתם באים ואומרים תהיו סמוכים ובטוחים שהמפעלים לא ייפגעו והמטרה של החוק ברכש הגומלין מתבצעת, אנחנו יותר רגועים.

משה גפני: אבל אם אתם לא אומרים את זה, אנחנו מאוד חוששים.

משה גפני: הרי יש כאן דקויות שמאוד קשה לוועדה להיכנס אליהן.

משה גפני: אנחנו יכולים לדבר בגדול.

משה גפני: אנחנו צריכים לדעת את העמדה שלכם.

זיוה איגר: זו שאלה טובה ואני חייבת לומר לך שגם לא קל לי לענות עליה.

זיוה איגר: קודם כל, אני מסתכלת כרגע ברמה לאומית.

זיוה איגר: המצב שאנחנו נמצאים בו כרגע עם הסוג של הדיספיוט הזה שנכנסנו אליו, הוא לא בריא לאף אחד.

זיוה איגר: תכף נדבר על האוטובוסים ואז בכלל כאן אנשים נפגעים ואנשים מפוטרים ואף אחד לא רוצה להגיע למצב אליו הגענו.

זיוה איגר: מצד שני, יש כאן חוק שהוא אחד הכלים הבודדים היום שנותנים שוק בין-לאומי לתעשייה הישראלית ומפתחים את התעשייה הישראלית.

זיוה איגר: אם אנחנו לא נחזק את החוק הזה ואת הכלי הזה, אנחנו נאבד הרבה מאוד בטווח הקצר והארוך.

זיוה איגר: לכן לשאלתך.

זיוה איגר: בנושא התשתיות, מכרזי התשתיות התחבורתיות, אנחנו שלמים עם ההסכמה מכיוון שאנחנו יודעים שאם מדובר ברכש נקודתי מספק שמביא טובין – אם אלה קרונות או אם אלה מסילות – גם ה-10 אחוזים שלא ישירים בקרון עצמו, הם עדיין יהיו רכש טובין מהתעשייה.

שרגא ברוש: למה לא עבודה?

זיוה איגר: גם עבודה.

שרגא ברוש: לדעתי רק עבודה.

זיוה איגר: נכון, אבל הם יגיעו ישירות לתעשייה.

זיוה איגר: דרך אגב, גם אם הוא בסוף יקנה מתעשיית היין, זה לא משנה ממה.

שרגא ברוש: זה לא משנה.

שרגא ברוש: מתעשייה.

שרגא ברוש: אבל אני מפחד שהוא יקנה את רואה החשבון ואת חברת הייעוץ.

זיוה איגר: לא.

זיוה איגר: אני רוצה לחדד את הנקודה כי זה חשוב.

זיוה איגר: אנחנו מאוד מקפידים בדיווחים של החברות.

זיוה איגר: יש לנו רואי חשבון שעוברים על כל המימוש.

משה גפני: החשב הכללי מעביר לכם דיווחים?

מיקי לוי: לא.

רועי פולקמן: אבל אתם מקבלים מהחברות את המידע.

רועי פולקמן: לא?

משה גפני: זה הרי תנאי קודם למעשה.

משה גפני: אם אתם לא יודעים, אז אתם לא יכולים גם לטפל.

זיוה איגר: זה נכון.

משה גפני: אני שואל האם החשב הכללי מעביר לכם נתונים.

משה גפני: הוא חלק גדול מהמכרזים.

איילת נחמיאס ורבין: למה התעורר כל הסיפור עם האוטובוסים?

איילת נחמיאס ורבין: הסיפור עם האוטובוסים התעורר משום שלא אכפו מחויבויות עבר.

איילת נחמיאס ורבין: הרי כל הסיפור הזה עלה בגלל שאף אחד לא דרש.

איילת נחמיאס ורבין: זה הגיע לבית המשפט בגלל שלא אכפו מחויבויות עבר לרכש גומלין.

קריאה: נכון.

מיקי לוי: תשובה אחת בתוך מכלול התשובות זה הנושא של התרגיל שעושה מדינת ישראל.

מיקי לוי: התרגיל שעושה מדינת ישראל בעזרת המכרזים של החשב הכללי באוצר, לתת לגורם נוסף מקומי.

מיקי לוי: סתם לדוגמה, כביש 16 זכתה, לא רוצה להגיד שמות של חברות, חברת הירח האדום, כביש שעלותו 1.3 מיליארד שקלים ומכיוון שזכתה בו חברת הירח האדום שהיא מקומית, היא פטורה מרכש גומלין במאות מיליוני שקלים.

קריאה: 90 אחוזים מהרכש מבוצע בישראל.

מיקי לוי: מה התשובה לעניין הזה?

מיקי לוי: מדינת ישראל עושה תרגיל לעצמה בחוקים שהיא חוקקה.

זיוה איגר: לאיזו שאלה לענות?

מיקי לוי: לכל.

איילת נחמיאס ורבין: תתייחסי גם למה שאמרתי בעניין האכיפה.

זיוה איגר: אני רוצה לחדד.

זיוה איגר: אני אומרת שוב.

זיוה איגר: בנושא מכרזי התשתית התחבורתית, כמו שנחמיה אמר, מה שהגענו להסכמה – מקובל עלינו מכיוון שאנחנו יודעים שאת מכלול ה-20 אחוזים במקרה הרגיל ובמקרה הסיני 35 אחוזים תקבל התעשייה בין אם באופן ישיר ובין אם ב-10 אחוזים ישיר.

זיוה איגר: אבל הנקודה שהעלית כאן היא נקודה חשובה.

זיוה איגר: אנחנו חייבים לקבל דיווחים על מכרזים.

זיוה איגר: יש חלק מהמכרזים שאנחנו מקבלים.

זיוה איגר: רוב הגופים המזמינים, אנחנו מקבלים מהם דיווחים.

זיוה איגר: לפי התקנות של חוק רכש וגומלין, מה שקורה בפועל, אנחנו אמורים לקבל את הדיווחים שנה קדימה על הצפי של המכרזים ועד כ-60 ימים לפי כל פרסום.

זיוה איגר: אנחנו אמורים לקבל דיווח על הוצאת המכרז על מנת שנוודא.

שרגא ברוש: לא דווח, לא דווח, לא דווח, לא דווח.

שרגא ברוש: אני קורא את הרשימה.

שרגא ברוש: להמשיך?

משה גפני: לא.

שרגא ברוש: כי יש עוד.

זיוה איגר: הנושא של הדיווחים והעבודה המשותפת על המכרזים הוא נושא סופר מהותי על מנת לאכוף את כל המהלך הזה אבל זה אך ורק בנושא התחבורתי.

זיוה איגר: בנושא אנרגיה והגנת הסביבה, אכן כן יש סיכוי מאוד גדול, בהנחה שנעשה על האינטגרטור, אבל מכיוון שרוב העבודה נעשית ממילא כעבודת כפיים ישראלית, ה-20 אחוזים הישיר ילכו לעבודת כפיים ישראלית.

מיקי לוי: היא לא ענתה על הנושא של גורם שלישי.

מיקי לוי: אם הירח האדום זכתה במכרז לכביש 16 – סתם, אני לא רוצה לומר את שם החברה – בסכום של 1.3 מיליארד שקלים והעבירה את זה לביצוע למישהו אחר מחוץ לארץ – כך עקפו את הסיפור של החוק עצמו.

זיוה איגר: אבל זה בדיוק מה שסיכמנו בתחבורתי, שזה יוחל על הספק עצמו ולא על האינטגרטור.

זיוה איגר: לכן אנחנו מדלגים על מי שעומד בתווך.

זיוה איגר: ברגע שאנחנו מחילים על הספק עצמו, מה שנחמיה אמר, אנחנו לכן נקבל את הרכש גומלין באופן ישיר.

חגי שלום: אני הבעלים של חברת הארגז.

חגי שלום: לגבי פרויקטים ורכש גומלין.

חגי שלום: אני במקרה מומחה בתחום כבר עשרות שנים.

חגי שלום: אין קשר בין היקף הפרויקט, אין קשר כמה חלקים מבוצעים בארץ, גם אם אלה 90 אחוזים.

חגי שלום: רכש הגומלין, מה שזיוה אמרה, חל על הספק שמוכר מחוץ לארץ.

חגי שלום: אם זה 5 אחוזים מהפרויקט, הוא מתייחס רק ל-5 אחוזים ולא מעניין אותו כמה עשו בארץ קבלנים אחרים.

חגי שלום: לכן אין דיון מורכב ומסובך.

חגי שלום: כל רכש שעושים אותו בחוץ לארץ, הספק מחוץ לארץ, חייב ברכש גומלין.

חגי שלום: נקודה.

חגי שלום: לכן זה מאוד פשוט, גם אם אלה 5 אחוזים מהפרויקט.

חגי שלום: דיברו כאן על עלות וכלכלה.

חגי שלום: אני רוצה לומר לך אדוני היושב-ראש שנמצא כאן הבעלים של חברת סופרבוס בליליוס.

חגי שלום: אתמול הוא היה אצלי עם אחיו והם מזמינים 100 אוטובוסים דיזל עם שלדה של סין.

חגי שלום: הם יבואנים של רכב סיני.

חגי שלום: כל המוטיבציה שלהם להביא הזמנה של 100 אוטובוסים לארץ באה רק מדבר אחד, חוץ מזה שהאוטובוסים שלנו הכי טובים בעולם, של תעשיית הארץ וזה ברור, אבל בגלל שהם חייבים ברכש גומלין, לכן הם נאלצים לקנות אצלי ובדרך הזאת הם מקיימים עשרות מיליונים של רכש גומלין.

חגי שלום: לכן צריך לומר דבר אחד מאוד פשוט.

חגי שלום: לגבי חוק חובת המכרזים, למשל אגד ודן, זה מימון מלא של המדינה.

חגי שלום: החוק אומר שהם חייבים, החוזים שהם חתמו עם המדינה רק עכשיו מחייבים אותם ברכש גומלין, מחייבים אותם חוק חובת המכרזים.

חגי שלום: את זה צריך לקיים.

חגי שלום: לגבי רשפ"ת.

חגי שלום: לגבי הפרטה של התחבורה הציבורית שזה תוקע הרבה מאוד דברים, אנחנו אמרנו שרכש הגומלין, 25 אחוזים מהאוטובוסים יקנו בארץ וזה ייחשב רכש גומלין.

חגי שלום: זה מקובל גם על הרשפ"ת ו מקובל על כולם ויוצאים לדרך.

משה גפני: תודה רבה.

אליאב בן שמעון: אדוני, אני רוצה לומר שאנחנו בהחלט מכבדים את הדיון בנושא רכש גומלין אבל אני רוצה לומר לאדוני מה המשמעות של הדיון ומה המשמעות בעיכובים התקציביים.

משה גפני: אין קשר בין שני הדברים, אבל תגיד.

אליאב בן שמעון: אני יודע.

אליאב בן שמעון: אני רוצה לומר לאדוני שאנחנו מדברים על עיכובים תקציביים של עשרות ומאות מיליוני שקלים לקבלנים שחלקם יושבים כאן.

אליאב בן שמעון: אני מדבר על עיכובים בחברות הממשלתיות – נתיבי ישראל, הרכבת, נת"ע, נתיבי אילון – קבלנים שמשמשים בעצם קלף מיקוח בקשר לדיון הזה.

אליאב בן שמעון: אני רוצה להזכיר שמדובר בעסקים קטנים ובינוניים שמעסיקים עשרות ואלפי עובדים ולא יכולים לשלם היום לא משכורות לעובדים, לא תשלומים לקבלני משנה.

אליאב בן שמעון: אנחנו תכף נכנסים לסוגיה של אפקט דומינו מבחינת חברות ומבחינת קבלני משנה.

אליאב בן שמעון: מדובר באנשים שהיום הכלים שלהם נמצאים בקו המערכת בצפון וחופרים לזיהוי המנהרות והם לא מקבלים כסף.

אליאב בן שמעון: הם עומדים מול הבנקים ומול החברות.

אליאב בן שמעון: מדובר בחברות שהן משק לשעת חירום.

אליאב בן שמעון: החברות האלה לא קיבלו כבר חודשיים תשלומים ואני מדבר על סכומים בערך כולל של בסביבות 800 מיליון שקלים.

אליאב בן שמעון: מי שיכול להחזיק מול הבנק, מחזיק מול הבנק, ומי שלא מצליח להחזיק מול הבנק, דינו אחד והדין הזה הוא דין מוות.

משה גפני: מוות כלכלי.

אליאב בן שמעון: מוות כלכלי.

אליאב בן שמעון: בהחלט.

אליאב בן שמעון: חברה שנכנסת לכינוס, המשמעות היא שעשרות ואלפי ומאות משפחות לא מקבלים משכורות.

אליאב בן שמעון: אני ישבתי באולם הזה בעשרות דיונים שמדברים על איך אנחנו תומכים ואיך אנחנו מתמרצים עסקים קטנים ובינוניים.

אליאב בן שמעון: רובם מוגדרים עסקים קטנים ובינוניים בהיקפים של 200 מיליון שקלים, 150 מיליון שקלים – זה עדיין נקרא עסק קטן.

אליאב בן שמעון: אני שומע באופן אישי גם את המגה חברות.

אליאב בן שמעון: גם חברות שחייבים להן 300 מיליון ו-400 מיליון שקלים והן עומדות היום מול שוקת שבורה.

אליאב בן שמעון: אדוני חייב לפתור את המצוקה של האנשים האלה.

אליאב בן שמעון: כרגע זה גזר דין מוות עבורם.

אליאב בן שמעון: מוות כלכלי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אתה גם דיברת אתי בטלפון.

אליאב בן שמעון: בהחלט.

משה גפני: וגם קיבלתי מכתבים מספקים שונים.

משה גפני: אני רק רוצה שתבין מה הדילמה של הוועדה.

משה גפני: אני אבקש מהחברים היום להעביר את ההעברה הזאת כי אי אפשר לעצור את הכול.

משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון על רכש גומלין אבל אתה צריך לדעת את ההתלבטות שלנו כל הזמן.

משה גפני: צריך להעביר את הכסף.

משה גפני: המדינה לא יכולה לעמוד מלכת.

משה גפני: אבל הממשלה מתנהגת כאן בדבר שאנחנו מרגישים כאילו אתם בסוף תיפגעו.

משה גפני: מכיוון שאם לא יהיה רכש גומלין - - -

קריאה: אלה מגה פרויקטים.

קריאה: אלה לא הפרויקטים שלנו.

משה גפני: לא להפריע באמצע.

משה גפני: אתה טועה בעניין הזה, אבל לא חשוב, אני לא רוצה להתווכח.

משה גפני: תבקש רשות דיבור – תקבל.

משה גפני: אנחנו חרדים לעניין הזה שבסופו של דבר לא יברחו העבודות המרכזיות שלנו כאן לסין ולמקומות אחרים בעולם ואתם תישארו מובטלים.

משה גפני: תאמין לי, אני נמצא כאן הרבה שנים ואני מכיר את הדברים האלה.

משה גפני: אני יודע כמה מפעלים נפלו.

משה גפני: אני לא יכול לעמוד מול הטלפון שלך ולומר שהם ייפלו.

משה גפני: שמעתי אותך גם עכשיו וגם כשדיברנו.

משה גפני: אני יודע את הדילמה הקשה.

משה גפני: אני מבקש מכם שגם אתם תדעו את הדילמה.

משה גפני: למה אתה חושב הממשלה עכשיו מתחילה לדבר על זה באופן דרמטי אם לא העיכוב הזה?

משה גפני: אפילו שאין קשר ישיר בין העיכוב של התקציב הזה לבין הנושא עליו אנחנו מדברים.

משה גפני: אני על רכש גומלין לא אפסיק לדון.

אליאב בן שמעון: אדוני, אני מכבד והתחלתי את דבריי בכך שאני מכבד את הדיון.

אליאב בן שמעון: אבל אם אדוני יכול לדבר עם בנק הפועלים, אז אין בעיה.

משה גפני: עם בנק הפועלים אני מדבר.

משה גפני: אתה לא שמעת מה אמרתי.

משה גפני: אמרתי שאני אבקש מחברי הוועדה – עת תגיע ההעברה הזאת והיא אמורה להגיע עוד מעט – לתמוך בהעברה ולהעביר אותה.

משה גפני: זה בכלל לא עומד לדיון.

משה גפני: כאן הדברים מוכרעים על פי רוב.

משה גפני: אני הגעתי למסקנה שאני לא רוצה יותר לעכב את זה.

משה גפני: אני אמשיך את הדיון.

משה גפני: מתחילים דיונים עכשיו גם בין אגף החשב הכללי לבין הרשפ"ת.

משה גפני: הדיונים מתקיימים.

משה גפני: לדעתי הפשרה לא טובה.

משה גפני: אני חושב שזה לא מספיק.

משה גפני: אני חושב שיש התקדמות.

משה גפני: אני אמשיך את הדיונים האלה לטובתכם.

משה גפני: אתה יודע שיותר זול או יותר נוח או יותר קל להזמין מסין.

איילת נחמיאס ורבין: מי אמר שזה יותר קל?

אליאב בן שמעון: אני מבין מה אדוני אומר.

אליאב בן שמעון: השאלה אם לא נשפוך את התינוק עם המים.

יוליה מלינובסקי: אני כבר נמצאת כאן בכובע אחר.

יוליה מלינובסקי: אני מייצגת את הסתדרות העובדים הלאומית והעובדים חברים בארגון.

יוליה מלינובסקי: מאחוריי יושבים עובדים של מפעל מרכבים.

יוליה מלינובסקי: חבר'ה, קומו.

משה גפני: לא.

יוליה מלינובסקי: אלה העובדים.

יוליה מלינובסקי: אתם מדברים כאן על מיליוני שקלים, על רכש כזה ורכש אחר.

יוליה מלינובסקי: אנשים הולכים הביתה.

יוליה מלינובסקי: יש כאן אנשים שהם עולים חדשים, יש כאן חבר'ה ערבים, יש כאן פנסיונר שעדיין חייב לעבוד כי אשתו חולה והוא לא יכול להתקיים מהפנסיה בסך 1,200 שקלים.

משה גפני: ולכן מה את מציעה?

יוליה מלינובסקי: בואו ננסה להפריד את הדיון הגדול על רכש הגומלין ועל העברה תקציבית בסכום של מיליארדי שקלים ונלך לפתרון הנקודתי לתעשייה הזאת של האוטובוסים בארץ.

יוליה מלינובסקי: המפעל הזה הולך להיסגר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו רוצים ש-1,000 עובדים ילכו הביתה?

חגי שלום: יש אצלכם פתרון קל לעניין.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מבקשים שמאחורי הדבר הענק והגדול במיליארדי שקלים, רכבת וכולי, אנחנו גם כן נראה את שני המפעלים הקטנים האלו עם 1,000 עובדים, 1,000 משפחות שעוד מעט ילכו הביתה וכבר הולכים הביתה.

יוליה מלינובסקי: בואו ננסה להפריד ונמצא את הפתרון לתעשייה הזאת הספציפית ויש פתרון.

יוליה מלינובסקי: יש כבר חוזים שנחתמו.

יוליה מלינובסקי: מה שצריך לבצע, זה רק לבצע את מה שכבר נחתם.

חגי שלום: רק ליישם את החוק.

יוליה מלינובסקי: אני מבינה שבדברים אחרים הגיעו לפתרון ודווקא בנקודה הזאת אין שום פתרון כי אין הסכמה עם האוצר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לגבי הנושא של התחבורה, לגבי הפרויקטים, היות ולא הגיעו לפשרה, להשאיר את המפעילים הפרטיים להכרעתה של דינה זילבר או מי שצריך להכריע בעניין הזה אבל החברות הגדולות, אגד ודן, יהיו חייבות ברכש גומלין.

משה גפני: יש בעיה עם זה?

חגי שלום: לא.

משה גפני: מי אמר לא?

חגי שלום: אני.

משה גפני: בפעם הבאה אני מוציא אותך.

חגי שלום: החוק מחייב אותם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: עוד פעם אחת אתה מתערב, אני מוציא אותך.

יוליה מלינובסקי: זה בדיוק מה שאנחנו מבקשים.

משה גפני: יש בעיה עם מה שאני אומר?

נחמיה קינד: אני לא הגורם המקצועי שמטפל בזה.

נחמיה קינד: אני אמנם מכיר את הסוגיה אבל אני לא זה שיכול לקבל החלטות.

נחמיה קינד: אני בהחלט חושב שאנחנו היינו שמחים לקבל הכרעה של היועץ המשפטי לממשלה על כל הסוגיות.

עודד פורר: אולי דינה זילבר תיתן הכרעה בעניין.

קריאה: אולי שרת המשפטים תבוא במקומה.

משה גפני: אני שואל לגבי התחבורה.

משה גפני: לגבי הפרטיים, אנחנו נמתין להכרעה של משרד המשפטים, של דינה זילבר, שלך מי שימונה לעניין הזה, אולי שרת המשפטים, מי שאמור להכריע בעניין הזה.

משה גפני: נמתין לזה.

משה גפני: אבל החברות ישלמו בינתיים רכש גומלין כי אחרת הכול יתפרק.

שגית אפיק: אגד ודן.

משה גפני: אגד ודן.

משה גפני: אמרתי את זה קודם.

מיקי לוי: תשאל את משרד התחבורה.

אסף וסרצוג: מה השאלה.

אסף וסרצוג: למה אגד ודן לא משלמות?

עודד פורר: לא.

עודד פורר: אין שאלה למה.

עודד פורר: על ה-למה כבר עברנו.

משה גפני: אני מציע, ואנחנו גם נקבל החלטה כזאת.

אסף וסרצוג: אני אסביר.

אסף וסרצוג: הנושא הזה נמצא כרגע בארבע עתירות משפטיות.

אסף וסרצוג: יש הפרדה בין המכרזים של אגד ודן ויש הפרדה בין מכרזי האשכולות, מה שאתם קוראים לו הפרטיים אבל אגד וגם דן הן חברות פרטיות.

אסף וסרצוג: במהות אין הבדל ברכש של אגד ודן או ברכש המתבצע דרך החברות.

אסף וסרצוג: אצל אגד ודן, מכיוון שיש הסכמי סובסידיה, ההסכמים יותר מפורטים.

אסף וסרצוג: אבל בסופו של דבר העיקרון הוא אותו עיקרון.

אסף וסרצוג: הטיעון המשפטי או הקושי המשפטי שעלה וכרגע הוא נדון בתוך המדינה, הוא האם ניתן לחייב.

אסף וסרצוג: לכן זה לא ספציפי רק לאגד ודן.

שגית אפיק: אבל אגד ודן לא בהליך רישוי.

שגית אפיק: יש עליהן חובת מכרזים.

אסף וסרצוג: זה נמצא אצל גברת דינה זילבר.

אסף וסרצוג: זה לא מדויק.

אסף וסרצוג: זה נמצא להכרעה אצל דינה זילבר.

אסף וסרצוג: היו שני דיונים ושאלות.

אסף וסרצוג: אנחנו מחכים להכרעה שלה.

משה גפני: אני מבקש שאנחנו נקבל החלטה לפחות לגבי החלק הזה.

משה גפני: אני לא יודע אם זאת הסמכות שלנו אבל נקבל החלטה שהתחבורה, שאלה החברות שמסובסדות וכל מה שעומד בעניין הזה, שאלה אגד ודן, על זה יחול רכש גומלין.

משה גפני: לגבי הפרטיים, מה שנמצא אצל דינה זילבר - - -

אסף וסרצוג: לא.

אסף וסרצוג: שני הנושאים אצל דינה זילבר.

משה גפני: אמרת את זה.

משה גפני: אז מה אם אמרת?

משה גפני: אני אומר לדינה זילבר שוועדת הכספים חושבת שאגד ודן צריכים להתחייב לרכש גומלין כי אחרת תהיה כאן התמוטטות של התעשייה הישראלית.

משה גפני: מותר לנו לקבל החלטה ציבורית כזאת.

עודד פורר: השאלה מה המשמעות של זה שאנחנו נחליט כך.

מיקי רוזנטל: מה השוט שלנו?

עודד פורר: זה שנגיד את זה, זה יפה מאוד.

מיקי רוזנטל: זה נכון שאם חס וחלילה הכסף לא עובר עד ה-31 בדצמבר, הוא הולך לאיבוד.

מיקי רוזנטל: גם אנחנו כאופוזיציה אחראית מבינים את זה.

מיקי רוזנטל: אבל עד אז יש הרבה זמן.

מיקי רוזנטל: אין לך שוט.

עודד פורר: יש לך.

עודד פורר: הכסף לא הולך כל כך מהר לאיבוד.

עודד פורר: כשהם רוצים לפתוח קופה, החשב הכללי גם יכול לאשר את הקופה יותר מאוחר.

עודד פורר: הכסף הזה לא נשפך מהר מאוד לים.

עודד פורר: הם רוצים שנחשוב כך ובסוף נשים עלינו את כל העניין הזה.

עודד פורר: עם כל הכבוד, האחריות היא על כתפי החשב הכללי ואגף התקציבים.

עודד פורר: אם הכסף הזה יישפך לפח, האחריות היא עליהם.

עודד פורר: לא יכול להיות שיש חוק במדינת ישראל שדורש רכש גומלין, לא יכול להיות שבאה ועדת הכספים ואומרת שהיא דורשת את רכש הגומלין והם מגלגלים עיניים לשמיים.

עודד פורר: בעניין הזה אני לא חושב שאנחנו צריכים לשחרר את העניין הזה.

עודד פורר: ברגע שנשחרר אותו, זה הלך לפח ועוד פעם הם יגלגלו עיניים לשמיים.

עודד פורר: האוצר לא הגיע עם פתרון.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מציע הצעה.

איתן ברושי: הדיון הזה הוא דיון שני ויש לנו הרבה דברים על המשקל אבל גם הדאגה לדברים השוטפים.

משה גפני: דיון שלישי.

איתן ברושי: אני מחשיב את זה ואני לא שם על זה את כל הדיבורים השליליים.

איתן ברושי: אני יודע מי אתה.

איתן ברושי: אני מציע שאתה תנחה את האוצר להגיש מחר או מוחרתיים בקשה חדשה להעברת תקציבית שמעבירה 800 מיליון שקלים מחר או מוחרתיים ועל זה אפשר לקבל החלטה פה אחד, וה-500 מיליון שקלים יישארו למועד שני משום שהאוצר מבין רק כוח.

איתן ברושי: אם לא משתמשים בכוח מול האוצר, הוא לא מבין את זה.

איתן ברושי: תראו את כל מה שנעשה כאן, הקרקס הזה וזאת לא פעם ראשונה.

רועי פולקמן: גפני, ועדת הכספים עברה לידי האופוזיציה?

רועי פולקמן: אני מנסה להבין.

איתן ברושי: זאת ההצעה שלי.

איתן ברושי: אני בעד לעזור.

רועי פולקמן: זה לגיטימי.

רועי פולקמן: זאת דמוקרטיה.

איתן ברושי: הפיצול גם שומר על העקרונות וגם לא פוגע באף אחד.

רועי פולקמן: התנהל כאן דיון רציני.

רועי פולקמן: גפני, זה לא עובד כך.

רועי פולקמן: יש כאן דיון עקרוני שלא הגענו אל סופו אבל התקדמנו.

רועי פולקמן: במקביל יושבים לך כאן מאות מיליוני שקלים שפוגעים בעסקים וכולי.

רועי פולקמן: ברור שיש אינטרס לאופוזיציה להחזיק את הוועדה כבת ערובה.

עפר שלח: זה גם הפוך.

עפר שלח: זה שהאוצר כורך את הכסף הזה ביחד.

מיקי רוזנטל: למה הדיון התחיל עכשיו פתאום?

מיקי רוזנטל: מה קרה?

רועי פולקמן: כל שבוע יש העברות.

רועי פולקמן: אפשר גם לעצור לחינוך ולבריאות.

רועי פולקמן: אפשר לעצור כל דבר.

רועי פולקמן: מה הקשר?

משה גפני: אני יכול לבקש את האחריות שלך ולהקשיב לי?

רועי פולקמן: אני מקשיב.

משה גפני: אם רוצים ללכת לבחירות, אפשר ללכת לבחירות.

משה גפני: זה לא דבר כל כך קשה, אבל אין כרגע החלטה שהולכים לבחירות ולכן אני מנהל את הוועדה כמו שאני מנהל אותה מתחילת הקדנציה.

משה גפני: אני שומע את האופוזיציה שיושבים בה אנשים אחראיים ואני שומע את ההצעות שלהם.

משה גפני: אני אמרתי בתחילת הישיבה שאני מבקש לגייס רוב כדי להעביר את ההעברה הזאת.

משה גפני: אני עומד בחזית ואני עומד בחזית מול עובדים, מול קבלנים ואני יודע מה המשמעות של העברה של 1.3 מיליארד שקלים בנושא של התחבורה.

משה גפני: אני מבקש לקבל החלטה שלפי דעתי גם שר האוצר מעוניין בה, לקבל החלטה לגבי רכש הגומלין, לקבל החלטה שיש לה משמעות ציבורית.

משה גפני: אין לזה משמעות חוקית מכיוון שבסופו של דבר הם צריכים לכבד את החוק, ולא בגלל שאנחנו אמרנו אלא בגלל שהחוק הוא כזה.

משה גפני: אני מבקש לקבל החלטה שאגד ודן, יחול עליהם מעכשיו רכש גומלין מלא.

משה גפני: לגבי הנושא של הפרטיים, אנחנו נמתין להכרעת משרד המשפטים.

משה גפני: לגבי הפשרה של ה-10 אחוזים, שזה יחול על כל הפרויקטים של ה-PPP והחשב הכללי יעביר דיווח כפי שהחוק מחייב אותו.

משה גפני: שלא יהיה מצב כזה שיאמרו אנשים שלא מעביר דיווח.

משה גפני: אם אין דיווח, המשמעות של העניין היא שאנחנו נופלים עם כל העסק הזה.

משה גפני: אם אין דיווח, אף אחד לא יכול לעקוב ואף אחד לא יכול לומר משהו.

משה גפני: אני פונה גם – לא בהחלטה הזאת – למשרד הכלכלה להיות חזקים ולעמוד בתוקף על הדברים האלה, אם חפצי חיים כלכליים אנחנו.

משה גפני: רועי, אין לי בגנים להיעלב אבל אם בגנים היה לי להיעלב, הייתי נעלב ממך.

רועי פולקמן: למה?

משה גפני: כי אתה אומר שאני מנהל עם האופוזיציה.

רועי פולקמן: חס וחלילה.

רועי פולקמן: אני בעדם.

רועי פולקמן: זה דיון ענייני.

שרגא ברוש: חברי הכנסת, ברשותכם דקה לפני שאתם מצביעים.

שרגא ברוש: אני אומר לכם שהתאחדות התעשיינים מתנגדת ל-20 אחוזים שיכולים להיות כולם עבודה בלי טובין.

שרגא ברוש: אתם נסמכים על התקנות.

משה גפני: אני ביקשתי שבהחלטה נקבל 10 אחוזים ו-10 אחוזים.

שרגא ברוש: לא.

משה גפני: על כל המכרזים.

שגית אפיק: מדובר על כל המכרזים.

שרגא ברוש: תנו לי להסביר.

שרגא ברוש: כאשר זיוה מדברת על 10 אחוזים ן-10 אחוזים, היא מדברת על מכרזי הרכבת הקלה.

שרגא ברוש: כשהיא מדברת על המכרזים האחרים של ה-PPP – ואתה בצדק רוצה להכליל את כולם – היא מדברת על 20 אחוזים שכולם יכולים להיות חוץ מטובין.

שרגא ברוש: הכול חוץ מטובין.

שרגא ברוש: למה היא אומרת את זה?

שרגא ברוש: כי היום בתקנות כך זה מופיע.

שרגא ברוש: היום על פי התקנות הקיימות והן לעיניה של זיוה, לא צריכים טובה של האוצר אלא זה מופיע בתקנות ולכן היא מסכימה לזה בלית ברירה.

שרגא ברוש: היא אומרת שזה כתוב.

שרגא ברוש: לכן המאבק שלנו כבר הרבה זמן הוא לשנות את התקנות.

שרגא ברוש: מה שהיה נכון פעם, היום, כאשר כל המכרזים הולכים ל-PPP, זה כבר לא אותו מצב שפעם מכרז אחד הלך ל-PPP והכול היה רכש.

שרגא ברוש: היום כולם הולכים ל-PPP.

שרגא ברוש: נמצא את עצמנו במצב שכל מכרזי הממשלה הולכים ל-PPP והכול הולך לשכר עבודה ושום דבר לא הולך לטובין.

שרגא ברוש: לכן אני מבקש מהוועדה לפעול ולדבר גם עם השר שלך, גברתי, ולשנות את התקנות.

שרגא ברוש: לא לכתוב שהכול יכול ללכת לעבודה אלא חלק צריך ללכת לרכש.

מיקי לוי: בחלק מהמקרים אין לו ברירה וממילא הכול עבודה.

עודד פורר: אדוני, בהקשר של ה-PPP והניסיון להפוך את זה למשהו ששם אי אפשר לעשות רכש גומלין כי זה ארוך טווח, כי חלק משולם על ידי הצרכנים בחלק מהמקרים, לא תמיד, הרבה מאוד מפרויקטי ה-PPP זה פשוט כסף מדינה, סוג של אשראי באיזשהו מובן שהממשלה לוקחת עם עוד יכולות שהיא מרוויחה מהמגזר הפרטי כשהוא בונה את הפרויקט הזה ויודע איך לבנות אותו יותר טוב מהמדינה.

עודד פורר: אבל אין שום סיבה שאם המחוקק קבע לתת עדיפות לתוצרת הארץ – בין אם זה ב-15 אחוזים שהוא נותן עדיפות במכרזים ובין אם זה באמצעות רכש גומלין – שבמכרזי ה-PPP זה לא יחול.

עודד פורר: זה פשוט ישראבלופ שמנסים לעשות את זה רק כדי לומר שנוזיל את המחיר בעוד קצת.

עודד פורר: קבע המחוקק שמדינת ישראל תשלם עוד קצת כדי שיהיה רכש גומלין וכדי שתהיה העדפה לתוצרת הארץ.

עודד פורר: יש יכולות אדוני היושב-ראש שאם אנחנו נקבל כאן החלטה שתגרום להחרבה שלך חלק מהתעשייה הישראלית, לא תהיינה יותר במדינת ישראל.

עודד פורר: זאת לא רק אחריות על כך שיהיו עובדים, וזה חשוב שיהיו עובדים וזה חשוב שהמפעלים יהיו קיימים.

עודד פורר: יש יכולות שלא יהיה לנו יותר כאן בארץ כאשר במצבים מסוימים מדינת ישראל לא תוכל להסתדר בלעדיהם.

עודד פורר: בעניין הזה יש לנו אחריות.

עודד פורר: לגבי ההצעה שלך אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: אני בעד שנקבל את ההחלטה הזאת, אבל מה המשמעות של ההחלטה בסוף אם אין לנו שוט?

עודד פורר: יש כאן שוט שהוא אחד השוטים המרכזיים שיש לוועדת הכספים וזאת היכולת כן להעביר תקציב או לא להעביר תקציב.

עודד פורר: הפטנט שבו נוהג משרד האוצר הוא פטנט מוכר.

עודד פורר: באים ואומרים לך, תשמע, אבל עכשיו אתה תעצור את הכול ולא יהיה להוא ולא יהיה להוא ולא יהיה להוא.

עודד פורר: עם כל הכבוד, האחריות על הביצוע נמצאת על הממשלה.

עודד פורר: אם הממשלה, בזה שהיא כורכת את זה עכשיו, לא תוכל לבצע כל מיני דברים – שהממשלה תפתור את הבעיה.

עודד פורר: משרד האוצר לא היה צריך לבוא לכאן כדי להסביר לנו למה.

עודד פורר: הוא היה צריך לבוא לכאן עם פתרונות אבל הוא לא בא לכאן עם פתרונות אני חושב שהמינימום הוא שיגיד החשב הכללי כאן לפרוטוקול שהוא מקבל את האמירה של חבר הכנסת גפני ושל ועדת הכספים ועומד מאחוריה ומתחייב לפעול לפיה.

עודד פורר: אם הוא יאמר את זה, אחלה.

רועי פולקמן: הם אמרו שיש מתווה.

עודד פורר: אני רוצה מחויבות.

עודד פורר: אם לא תהיה מחויבות, אי אפשר לבקש מהוועדה לאשר את ההעברה הזו.

עודד פורר: שלא יספרו לנו מה יקרה אם אנחנו לא מעבירים אותה.

עודד פורר: הם ידעו גם בשבוע הבא לפתוח את הקופות ולמצוא את הדרך להעביר את התקציבים האלה.

עודד פורר: שלא יספרו סיפורים.

אלי בליליוס: אני יושב ראש קבוצת אוטו חן.

אלי בליליוס: אנחנו גם יבואני אוטובוסים וגם מפעילי אוטובוסים בחברת סופרבוס.

אלי בליליוס: במשך 40 שנים אנחנו רוכשים אוטובוסים גם מהארגז וגם ממרכבים.

אלי בליליוס: אלה שני מפעלים מצוינים שיש להם זכות לבנות אוטובוסים ולהתקיים עוד הרבה מאוד שנים.

אלי בליליוס: רכש הגומלין לא קשור לכל הוויכוח הזה.

אלי בליליוס: יש כאן אי הבנה מוחלטת.

אלי בליליוס: בסך הכול רכש הגומלין נכנס למכרזים של התחבורה הציבורית לפני ארבע שנים ומאז הוא מתנהל ואנחנו רוכשים דברים במדינת ישראל.

אלי בליליוס: יש קצת בעיה לרכוש 35 אחוזים או 20 אחוזים ישירות כי אין הרבה מה לרכוש.

אלי בליליוס: ההצעה שלנו הייתה שנקנה אוטובוסים שמרכיבים אותם בארץ.

אלי בליליוס: לכן התחלנו לבנות על גבי שלדה סינית אוטובוסים גם בארגז וגם במרכבים.

אלי בליליוס: מה שקרה זה שלפני שישה חודשים הוגשו עתירות על ידי חלק מהיבואנים.

אלי בליליוס: העתירות האלה הביאו לעתירות נגדיות ועכשיו הכול נתקע.

אלי בליליוס: לבוא ולעצור עכשיו את כל שוק התחבורה לשנה או לשנתיים בגלל עתירות בבית משפט – אי אפשר.

אלי בליליוס: אז ניסו להוביל פשרה.

אלי בליליוס: בא האוצר וניסה להוביל פשרה אבל הפשרה הזאת לא קיבלה את התגובה שהיא צריכה לקבל וזאת הבעיה האמיתית.

אלי בליליוס: אם נמשיך להתנהל בבתי משפט, לא נגיע לשום מקום.

אלי בליליוס: תהיה עוד עתירה ועוד צו וכולי.

אלי בליליוס: השוק היום עומד.

אלי בליליוס: הכול עומד.

אלי בליליוס: תבין מר גפני, יש אוכלוסייה בבית שמש של 120,000 אנשים שמחכים למכרז חצי שנה כי אי אפשר להוציא אותו.

אלי בליליוס: יש 120 אנשים על אוטובוס כל יום כי אין אפשרות להרחיב את השירות בבית שמש.

אלי בליליוס: אתם שוכחים את הדברים האלה.

אלי בליליוס: אי אפשר לומר רק מפעלי האוטובוסים.

אלי בליליוס: מפעלי האוטובוסים, צריך לדאוג להם שתהיה להם עבודה.

אלי בליליוס: הם לא יכולים לספק את כל העבודה במדינת ישראל, מה לעשות, יש 2,000 אוטובוסים בשנה, אז יש גם אוטובוסים סינים וגם מפולין וממקומות אחרים.

משה גפני: אתה אחד מהעותרים.

אלי בליליוס: אני לא יודע מי אני.

אלי בליליוס: יש לי כאן כמה כובעים.

אלי בליליוס: אני גם מפעיל, גם יבואן, גם מרכיב בארץ.

משה גפני: לא חשוב באיזה כובע אתה נמצא, העיקר שאתה עם כובע.

אלי בליליוס: אני לא אחד העותרים.

אלי בליליוס: אני הצטרפתי לעתירה.

אלי בליליוס: אני לא אחד העותרים.

משה גפני: אני מבקש לדעת, ואנחנו ועדה שחייבת לדעת גם את הפרטים.

משה גפני: זה לא עוול שאתה עושה בזה שאתה עובד ומרוויח, מייבא וכולי וכולי.

משה גפני: אני שואל האם אתה אחד מהעותרים.

אלי בליליוס: אני אחד מאלה שהצטרפו לאחת העתירות.

אלי בליליוס: לא לכל העתירות.

אלי בליליוס: יש כמה עתירות.

משה גפני: מה אתה רוצה להשיג בבית המשפט?

משה גפני: אולי ניתן לך את זה כאן.

משה גפני: מה אתה רוצה להשיג בבית המשפט?

אלי בליליוס: גם בבית המשפט בסוף תהיה פשרה מסוימת.

אלי בליליוס: לא יעזור שום דבר.

אלי בליליוס: אלה בתי המשפט במדינת ישראל.

אלי בליליוס: יש פשרות.

אלי בליליוס: אתם יודעים את זה.

אלי בליליוס: יש גישור ויש פישור.

משה גפני: למה אתה רוצה להגיע?

אלי בליליוס: למצב שלארגז ולמרכבים תהיה הרכבת אוטובוסים ושרכש הגומלין לא יהיה על דברים אחרים שלא קשורים לאוטובוסים כי זה מה שקורה היום.

אלי בליליוס: זה שמרכבים או הארגז נלחמים שיהיו 35 אחוזים, ה-35 אחוזים האלה לא בהכרח מגיעים אליהם אלא מגיע לדברים אחרים.

אלי בליליוס: אני ב-35 אחוזים האלה יכול לקנות לצורך העניין עגבניות ולא אוטובוסים.

אלי בליליוס: צריך לעזור לארגז ולמרכבים שתהיה להם בניית אוטובוסים בקיבולת המקסימלית או המינימלית שתיתן להם לחיות וזה הכול.

אלי בליליוס: בסוף מפעילי האוטובוסים יודעים להעריך גם את המרכב הישראלי הוא מרכב טוב.

אלי בליליוס: הוא לא מרכב רע.

אלי בליליוס: אבל מר גפני, אי אפשר לעצור מיליארד שקלים שמפעילי התחבורה הציבורית מקבלים אחת לחודש, לא סובסידיה אלא הם קבלני משנה של המדינה.

אלי בליליוס: אי אפשר להחליט עכשיו שלא משלמים להם כסף כי יש בעיה עם רכש גומלין.

אלי בליליוס: מה אשמים המפעילים?

אלי בליליוס: מה אשמים הנהגים שלנו?

אלי בליליוס: עם כל הכבוד לכולם, אי אפשר את המלחמה הזאת לעשות לא על גב המפעילים ולא על גב היבואנים.

אלי בליליוס: אם השוק תקוע, הוא תקוע לא בגללנו.

אלי בליליוס: תודה רבה.

דוד אולניק: אנחנו עושים את הכבישים שהאוטובוסים נוסעים עליהם.

דוד אולניק: כשאנחנו לא מקבלים כסף כל חצי שנה, חזור המוטו הזה שלא מעבירים לנו תקציב.

משה גפני: מי אדוני?

דוד אולניק: אדוני קבלן.

דוד אולניק: חבר התאחדות בוני הארץ.

משה גפני: אתה רוצה שנשחרר את ההעברה.

דוד אולניק: אני רוצה שתשחררו את ההעברה כי יש לנו עובדים ששואגים לטרף.

משה גפני: אני יודע.

דוד אולניק: זה כל פעם חוזר.

דוד אולניק: אנחנו בעד התעשייה אבל שחרר לנו את הכסף שלנו.

דוד אולניק: אנחנו קונים כחול-לבן.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: תודה.

עודד פורר: את הפנייה צריך להפניות לאגף התקציבים ולא לוועדת הכספים.

משה גפני: אני רוצה לדעת מהחברים בוועדה אם מה שהקראתי ואני אצביע עליו, האם אתם תצביעו בעד.

עודד פורר: ההצבעה היא על מה שהקראת או על ההעברה?

משה גפני: ההעברה, אחר כך.

משה גפני: היא לא קשורה.

משה גפני: אם אתם תצביעו נגד, אני לא מביא את זה להצבעה.

עודד פורר: על מה שהקראת?

משה גפני: על מה שהקראתי.

עודד פורר: על מה שהקראת, אין לי בעיה עם זה.

משה גפני: יש לכם בעיה עם מה שהקראתי?

מיקי רוזנטל: אין לנו בעיה, אבל אין לזה משמעות.

משה גפני: מה אתה רוצה שנעשה?

מיקי רוזנטל: אני אומר לך מה אני רוצה שנעשה.

מיקי רוזנטל: אני אגיד לך בדיוק מה אני רוצה שנעשה.

משה גפני: אני יודע.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, לגבי הנושא של העיכובים בהעברות למשרד התחבורה.

דוד אמסלם: אנחנו על הדרך מענישים אנשים שלא קשורים לאירוע.

דוד אמסלם: אף אחד מהם לא קשור לעניין.

משה גפני: נכון.

עודד פורר: דודי, למה אתה לא אומר את זה למשרד האוצר?

עודד פורר: תגיד את זה למשרד האוצר.

דוד אמסלם: אני אומר את זה למי שזה נוגע אליו.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי שמי שמגיע לו כסף, מגיע לו עבור העבודה שהוא עשה והוא לא צד בעניין בכלל.

דוד אמסלם: לכן צריך בוודאי להעביר את הכסף.

דוד אמסלם: מדובר בהרבה כסף וצריך להבין שבנושא של תשתיות ודברים מהסוג הזה, הרבה פעמים המעצורים האלה בקנה יכולים למוטט חברות כי אין להן את האוויר הזה.

דוד אמסלם: הוויכוחים אורכים חודשיים, שלושה, ארבעה, הבנק סגר לו, יש את הצ'קים והבחור מוצא את עצמו באירוע.

קריאה: גם הסולר הוא כסף.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של רכש הגומלין.

דוד אמסלם: אני חושב שצריך לקיים דיון עקרוני במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני לא כל כך מבין את הסיפור הזה.

דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין איך אחד, נניח יבואן של מכוניות, אמור לדאוג לכך שהסינים או היפנים יקנו מכאן עגבניות או חלקים מהמכונית.

מיקי לוי: זה קרה עד עכשיו.

דוד אמסלם: אני חושב שזאת שאלה של מדיניות של ממשלה.

דוד אמסלם: זה כמו שהנשיא טרמפ יושב היום עם הנשיא הסיני ומנהל אתו דיון עקרוני בין המדינות.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין שום עניין לייבא מהסינים ושהסינים יקנו מכאן מוצרים שיקרים להם.

דוד אמסלם: יש לנו עניין שהסינים יקנו כאן מוצרים שאנחנו מתמחים בהם.

דוד אמסלם: לדוגמה, יקנו מאתנו פופסטים, היי-טק, מה שאנחנו טובים בו ואנחנו נרכוש מהם את המוצרים שאנחנו חושבים שהם זולים לנו.

דוד אמסלם: בעל המפעל, נניח אחד מייבא בקבוקים מסין, אז הוא צריך עכשיו ללכת לבעל המפעל הסיני ולומר לו שנעשה סיבוב בארץ ואולי גם אתה תקנה מכאן קצת מלט כשההוא לא צריך מלט?

דוד אמסלם: נהיה כאן כמו מגדל בבל.

דוד אמסלם: ההוא קונה את המלט כדי למכור את הבקבוקים.

קריאה: כל העולם עובד כך.

מיקי לוי: הנאום הזה משנה את כל סדרי עולם.

זיוה איגר: זאת רק תעשייה.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שסוגיית רכש הגומלין היא סוגיה של מדינה מול מדינה ולא של הבן אדם הפרטי הבודד שאמור להתמודד עם זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני גם לא יודע איך הוא יכול להתמודד עם זה.

דוד אמסלם: ככל שהוא יותר קטן, הוא לא יכול להתמודד עם זה.

דוד אמסלם: אני מסכים אתך, אבל זה בבתי המשפט.

דוד אמסלם: בסוף הכול מגיע לבית המשפט.

עודד פורר: מה לגבי המפעלים שייסגרו?

דוד אמסלם: לגבי הנושא של הכללים היום.

דוד אמסלם: אני מבין שהיום יש את הסיפור של העדפה של כחול-לבן 15 אחוזים.

משה גפני: הם מדברים על פשרה.

משה גפני: שהפשרה תחול על הכול.

משה גפני: אנחנו לא מסכימים לזה שלא יחול על הכול.

משה גפני: לגבי הפרטיים, אני לא נוגע.

שגית אפיק: הוא מדבר על העדפת תוצרת.

שגית אפיק: זה סיפור אחר.

משה גפני: זה משהו אחר.

משה גפני: זה חוק אחר.

דוד אמסלם: אני אומר שהעדפת התוצרת, בסופו של דבר מדינת ישראל צריכה לקבל החלטה.

משה גפני: יש חוק.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני שעל זה אתה עושה כך ולגבי ההוא בא לך כך.

דוד אמסלם: זה לא עובד כך.

דוד אמסלם: אם אנחנו רוצים להעדיף תוצרת כחול-לבן, זה לכולם.

דוד אמסלם: אם אנחנו לא רוצים, אז אנחנו מודיעים להם, לכולם.

דוד אמסלם: אם אנחנו רוצים להוריד את המדרג, אנחנו אומרים גם לאנשים.

דוד אמסלם: הרי בסוף אלה מפעלים.

דוד אמסלם: זה לא שלחצנו על כפתור, היום יש חשמל ומחר מכבים ובעוד יומיים נדליק.

דוד אמסלם: אלה מערכות כבדות.

דוד אמסלם: יש כאן אנשים פרטיים שמו ממיטב כספם ולכן גם את זה צריך לקחת בחשבון.

דוד אמסלם: גם אם אתה עושה שינוי, הוא מדורג והגיוני וגם עם פיצוי.

דוד אמסלם: אני מציע לעשות דיון רק על הנושא הזה בלי קשר לאירוע הזה.

יוליה מלינובסקי: מה עם המפעלים?

דוד אמסלם: אמרתי.

משה גפני: יוליה, לא קיבלת רשות דיבור.

משה גפני: אני רואה שמי שעוזב את הכנסת מקבל אנרגיות, חבל על הזמן.

משה גפני: אני על הפרטיים לא דן.

משה גפני: אמרתי שאנחנו משאירים את זה ליועץ המשפטי לממשלה, שיקבל החלטה ואז נראה מה עושים עם העניין הזה.

משה גפני: אני מדבר על אגד ודן שהם חייבים את רכש הגומלין.

משה גפני: אני מדבר על כך שכל פשרה שתהיה, אם היא תהיה נורמלית, היא תחול על כולם.

משה גפני: לא שאני אוהב את הפשרות אבל שהיא תחול על כלל ה-PPP ושהחשב הכללי ימלא את העניין הזה שהוא צריך לדווח.

זיוה איגר: אני רוצה לומר משהו ספציפית לגבי האוטובוסים לא לגבי מכרזי ה-PPP.

זיוה איגר: כל נושא רכש הגומלין הכניס החל מ-2011 למעלה מ-570 מיליון דולר לתעשיית האוטובוסים כאשר המחויבות הייתה 170 מיליון דולר.

זיוה איגר: זה פי שלוש בתעשייה.

זיוה איגר: אני לא מסכימה עם בליליוס.

זיוה איגר: אתה עירבת קצת עם מה שסגרנו בפשרה ל-PPP.

זיוה איגר: באוטובוסים כל רכש הגומלין שהיה, כמעט כולו היה ישיר באוטובוסים עצמם.

זיוה איגר: יש לנו היום למעלה מ-20 ספקים מעבר למרכבים והארגז שקונים מהם טובין לטובת האוטובוסים.

זיוה איגר: גם הרכבה.

אלי בליליוס: אבל את רוצה לעזור למפעלי האוטובוסים.

אלי בליליוס: נכון?

אלי בליליוס: בואו נעזור רק למפעלי האוטובוסים.

זיוה איגר: אני מזכירה לך שאתה היית אצלי במשרד ואתה לא רצית לעשות רכש גומלין.

אלי בליליוס: עשינו ועשינו יותר מכולם.

אלי בליליוס: בנינו אוטובוסים.

זיוה איגר: נכון.

זיוה איגר: בסוף עשיתם.

זיוה איגר: נכון.

אלי בליליוס: לא בסוף.

אלי בליליוס: בהתחלה.

אלי בליליוס: אנחנו עושים יותר מכולם.

משה גפני: רבותיי, אני סיימתי את הדיון.

משה גפני: אני מבקש להפסיק.

משה גפני: אני מבקש דיווח לוועדה על מה שאנחנו ביקשנו גם בישיבה הקודמת, עם כל הפירוט.

מיקי רוזנטל: לא דווח, זה לא דיווח.

משה גפני: נחמיה, אני מבקש דיווח.

משה גפני: אתם לא תסתירו מאתנו מידע.

משה גפני: נכון?

משה גפני: להפך, אתם תביאו את הדיווח אותו אנחנו רוצים.

חוסיין דאראלחג: תסתכלו לנו בעיניים.

חוסיין דאראלחג: מה אנחנו אשמים?

חוסיין דאראלחג: לנו ב-10 בחודש לא תהיה משכורת.

חוסיין דאראלחג: חברי הכנסת המכובדים שיושבים כאן, להם תהיה משכורת.

חוסיין דאראלחג: איך אנחנו נשלם את המשכנתה?

משה גפני: מה אתה מבקש?

חוסיין דאראלחג: לפתור את הבעיה.

משה גפני: אתה יכול לומר לי מה אתה מבקש?

חוסיין דאראלחג: שהאוצר יסכים לפתור את הבעיה של העובדים במרכבים ובארגז.

משה גפני: אתה מבקש את העברת הכסף.

חוסיין דאראלחג: אני לא מבקש את ההעברה.

חוסיין דאראלחג: אני מבקש לפתור בעיה.

עודד פורר: הוא מבקש את האישור של מה שאתה מבקש.

חוסיין דאראלחג: אנחנו באים לעבודה וממשיכים לעבוד.

חוסיין דאראלחג: תבינו את הכאב שלנו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש את הדיווח, שתמסרו את הדיווח על פי החוק.

משה גפני: יש כאן דברים שלפי דעתי אתם עוברים על החוק, אבל תעבירו אלינו את המכרזים וכל מה שיצא בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת כי רועי צודק.

משה גפני: כאשר אתה רואה את המציאות הזאת בה בסופו של דבר התעשייה לא נפגעת, זה לגמרי משנה את התמונה.

משה גפני: אני מבקש להצביע על הסיכום שהקראתי ואני חוזר עליו.

משה גפני: אגד ודן, יחול עליהם מעכשיו רכש גומלין מלא.

משה גפני: לגבי הנושא של הפרטיים, יכריע היועץ המשפטי לממשלה או מי שהוא ימנה לעניין הזה, שזאת כנראה דינה זילבר.

משה גפני: לגבי הפשרה, מה שיחליטו בסופו של דבר, זה יחול על כל הפרויקטים של ה-PPP והחשב הכללי יתחיל למלא את הדיווח, יביא אותו באופן מלא וימלא אחר התקנות.

משה גפני: מי בעד הסיכום הזה?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: הסיכום אושר.

משה גפני: המשמעות החוקית של העניין היא משמעות שלנו אין את הסמכות לקבל החלטה אבל יש לנו סמכות ציבורית והסמכות הציבורית במקרה הזה היא קריטית.

משה גפני: אני מבקש ממשרדי הממשלה, כולם, אני לא מדבר רק על התחבורה או על פרויקט כזה או אחר, אנרגיה, מים ואיכות סביבה, אני מבקש לפעול על פי ההחלטה הזאת שהיא החלטה שלפי דעתי אתם גם הולכים לכיוון הזה.

משה גפני: אני מבקש שתפעלו על פי זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני עובר להעברות התקציביות.