ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1174, 2018-11-28 10:35

משה גפני: טוב, תקנות מס הכנסה, הנושא של ה-CRS.

משה גפני: אני מתנצל בפניכם על זה שאנחנו נכנסנו למצב חירום, יש אופוזיציה יותר גדולה והעברות כאלה בפעמים קודמות לקחו 10 דקות, רבע שעה.

משה גפני: אין פה דברים יותר מדי שינוים במחלוקת, אבל זה לקח זמן.

פרידה ישראלי: האם ניתן היה לשקול בהמשך להקדיש יותר זמן כדי שנסיים את - - -

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: אני אמרתי לה, לשגית, עכשיו שאנחנו צריכים להיערך אחרת.

משה גפני: אני לקחתי בחשבון שאנחנו נדון על זה בערך שעה ורבע.

טמיר כהן: - - -

משה גפני: לא, בסדר.

משה גפני: שזה ייקח כל כך הרבה זמן זה דבר חדש.

פרידה ישראלי: חדש-ישן.

משה גפני: אנחנו עוברים לתקנות.

משה גפני: אנחנו נבדוק איך אנחנו יכולים לשנות את הזמנים.

משה גפני: אני אראה מה אני עושה עם זה.

משה גפני: אבל אני מחכה לתשובה לגבי הנושא הזה של הארכת המועד ב-CRS.

משה גפני: מה התשובה?

פרידה ישראלי: אני רוצה לדבר, אם אפשר ברשותך, לפני הנושא של הארכת מועד, שניתן את הדיבור למשרד המשפטים.

משה גפני: בבקשה.

פרידה ישראלי: אני מניחה שכולנו קראנו בעיתון על המכתב ששלח אתמול מזכ"ל ארגון ה-OECD לראש הממשלה.

משה גפני: אני לא קורא עיתונים.

משה גפני: איתי צריך לדבר בוועדה.

פרידה ישראלי: אז אני אספר.

פרידה ישראלי: מזכ"ל ארגון ה-OECD, אנחל גוריה, שלח אתמול מכתב לראש הממשלה ולשר האוצר.

פרידה ישראלי: במכתב קיימת דרישה דחופה שישראל תמלא את ההתחייבות שלה, שאותה היא הייתה צריכה למלא בכך מידע היה מועבר, לפי ה-CRS, כבר ב-2018.

פרידה ישראלי: ישראל היא בין שתי מדינות שעדיין לא מילאו את ההתחייבות.

פרידה ישראלי: תמיד אמרנו פה שהיא מדינת ה-OECD היחידה - - -

משה גפני: אני בעקבות – גם בלי המכתב שלו, מה שאת מדברת עליו – אני ביקשתי לפני חודש, קיימנו על זה כבר כמה דיונים, ביקשתי תשובה.

משה גפני: היה צריך לשבת מאיר לוין - - -

פרידה ישראלי: אולי אני אשלים כמה מילים - - -

משה גפני: לא, מה יש לך להשלים.

משה גפני: את תגידי שהוא אומר שאנחנו נמצאים במצב שאנחנו לא מאשרים את זה.

משה גפני: דיברנו לפני חודש, קיימנו כמה ישיבות, ונאמר לנו שלא מוצאים זמן לשבת.

פרידה ישראלי: רק רגע, אבל הוועדה צריכה לדעת - - -

משה גפני: אתם אשמים בזה שאנחנו בבעיה כזאת.

משה גפני: הייתם צריכים לשבת ולתת לנו תשובה.

משה גפני: להגיד שאין הארכה ואין כלום, בסדר.

משה גפני: אבל לא נותנים תשובה; לא יושבים ואומרים שאין זמן.

משה גפני: משרד המשפטים, משרד האוצר היה צריך – מי היה צריך לשבת בישיבה הזאת?

משה גפני: שגית, מי הם שאמרו בישיבה הראשונה שהם אמורים לשבת ואין להם זמן?

שגית אפיק: משרד המשפטים, רשות המסים.

שגית אפיק: היא אמרה שהיא תשב גם עם איגוד הבנקים.

משה גפני: כן.

פרידה ישראלי: במשרד האוצר אנחנו היינו אמורים להיפגש.

משה גפני: משרד האוצר, נכון.

משה גפני: אמרתי.

שגית אפיק: רשות המסים, משרד האוצר.

משה גפני: אני לא מעכב את זה.

משה גפני: אני מתקדם.

משה גפני: יש תשובה לשאלה הזאת?

פרידה ישראלי: אני מבקשת ממשרד המשפטים להתייחס.

פרידה ישראלי: אנחנו פנינו אליהם - - -

משה גפני: בבקשה.

שגית אפיק: נפגשתם?

אלישבע לסרי: לא נפגשנו.

משה גפני: לא, אני רק רוצה לחזק את מה שהיא אמרה.

משה גפני: המציאות הזאת שבה פונים אלינו מה-CRS, פונה אלינו המזכ"ל – מי זה?

פרידה ישראלי: המזכ"ל, מזכ"ל הארגון.

משה גפני: ואתם לא מוצאים זמן לשבת, לא מוצאים זמן לשבת ביניכם אתם אשמים בזה.

שגית אפיק: כבר חודש.

משה גפני: יותר מחודש.

משה גפני: אתם אשמים בזה שאנחנו מקבלים נזיפות.

משה גפני: בבקשה.

אלישבע לסרי: אני אלישבע לסרי - - -

משה גפני: לא את באופן אישי, אמרתי כבר.

משה גפני: אני מדבר על המערכת.

אלישבע לסרי: אני אלישבע לסרי, משרד המשפטים.

אלישבע לסרי: אני שוב רוצה לחזור על העמדה.

אלישבע לסרי: אנחנו נותנים מענה לגמ"חים ולתקנות CRS.

אלישבע לסרי: אמרתי את זה כבר לא פעם אחת שאנחנו מוכנים לתת - - -

שגית אפיק: איזה מענה?

שגית אפיק: איזו ארכה אתם נותנים ב-CRS?

אלישבע לסרי: חצי שנה.

שגית אפיק: חצי שנה.

אלישבע לסרי: תקופת היערכות, ככל שבאמת יש צורך בתקופה הזאת.

שגית אפיק: יש צורך?

שגית אפיק: בדקתם את זה?

שגית אפיק: בדקתם אם יש צורך?

משה גפני: אמרתם שתשבו לבדוק.

אלישבע לסרי: לא.

אלישבע לסרי: חצי שנה, אני מבינה שיש צורך וזה מה שגם נאמר לנו.

אלישבע לסרי: זאת אומרת, אנחנו נותנים - - -

שגית אפיק: פרידה אומרת שגם בפטקא יש צורך.

שגית אפיק: אז לפי מה אתם מתבססים אם יש צורך או אין צורך?

אלישבע לסרי: שנייה, אבל הדיון כרגע הוא על התקנות של ה-CRS ועל הדחיפות של האישור של התקנות האלה.

אלישבע לסרי: זה הדיון, זה מסגרת הדיון.

אלישבע לסרי: ולכן, פה במקרה הזה של ה-CRS, אנחנו כן נותנים מענה בתקופת היערכות של חצי שנה.

אלישבע לסרי: בנוגע לפטקא וזה לא הדיון כרגע, אני מבינה שיש דחיפות כן לעשות את התקנות ברמה הבין-לאומית ואנחנו נותנים מענה לזה.

אלישבע לסרי: מאיר לוין, המשנה ליועץ המשפטי, כבר ציין שהיועץ שוקל בחיוב את הארכת תקופת המעבר בנוגע לגמ"חים.

משה גפני: כן, בצלאל.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אגב, למה היה צריך לשבת על זה?

משה גפני: יש לך תשובה?

משה גפני: למה היה צריך לשבת?

אלישבע לסרי: את הדבר הזה כבר ציינתי.

אלישבע לסרי: זאת אומרת, העמדה הזאת של החצי שנה כבר נאמרה.

משה גפני: כן, זה בסדר.

משה גפני: אבל היו אמורים לשבת כדי לבדוק את זה.

אלישבע לסרי: היינו אמורים לשבת, אם אני מבינה נכון, גם לגבי הפטקא.

משה גפני: אמרו שאין זמן.

משה גפני: מה?

אלישבע לסרי: אני אומרת שהיינו אמורים לשבת, אם אני מבינה, לגבי הפטקא.

אלישבע לסרי: לגבי ה-CRS, זאת העמדה.

שגית אפיק: גם על החצי שנה.

משה גפני: גם על החצי שנה.

שגית אפיק: למה חצי שנה?

שגית אפיק: בפטקא היו שנתיים.

שגית אפיק: לפי מה החלטתם שזה חצי שנה?

שגית אפיק: שאלתי אותך קודם.

שגית אפיק: מה הצורך?

משה גפני: היו אמורים לשבת על זה.

שגית אפיק: אמרת שאמרו שיש צורך.

שגית אפיק: מה הצורך?

משה גפני: אולי לא צריך בכלל.

אלישבע לסרי: הצורך בהיערכות?

שגית אפיק: כן.

אלישבע לסרי: ממינהל הכנסות המדינה, אני מבינה שיש צורך בתקופת מסוימת.

משה גפני: אבל היא דיברה על שנה לפחות.

שגית אפיק: אבל היא אומרת שיש צורך גם בפטקא.

אלישבע לסרי: אני מבינה שיש צורך גם בפטקא, אבל שוב כרגע אנחנו מדברים על תקנות CRS ועל הדחיפות לאשר את התקנות האלה.

משה גפני: טוב, תכף אני אגיד מה שאני אומר על העניין הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בצלאל סמוטריץ, בבקשה.

משה גפני: ביקשת.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, לתקנות האלה יש השלכות מרחיקות לכת על הרבה מאוד אזרחים במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': לתקנות האלה יש, כמו לתקנות הפטקא, שלצערי הרב אישרנו כאן בטעות, אני אומר בטעות, יש השלכות רבות על אזרחים רבים במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני נעזרתי בשירותך ובשירותיה הנהדרים והמקצועיים של היועצת המשפטית של הוועדה ביותר מפנייה אחת שקיבלתי מאזרחים שמצאו את עצמם בין שמים וארץ, שאין עם מי לדבר.

משה גפני: נכון.

בצלאל סמוטריץ': אנשים שגרים בארץ כבר 50 ו-60 שנה, ואין להם שום דבר בארצות הברית פרט לעובדה שהם נולדו שם, והם אזרחים וחסמו חשבונות ולקחו להם משכנתאות והם נקלעו.

בצלאל סמוטריץ': וגם לך, כיושב ראש הוועדה, לקח חודשיים ושלושה חודשים לפעמים לשחרר חסימות כאלה.

בצלאל סמוטריץ': וזה משק בית שאין לו חשבון בנק, הוא לא הולך למכולת.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני מודה.

בצלאל סמוטריץ': זה דבר שאסור לעשות אותו.

בצלאל סמוטריץ': על הראשונים אנחנו בוכים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מוכן בשום פנים ואופן שאנחנו נעביר – אני רוצה לבקש שלא נעביר את זה עד שלא נקבל מענה.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, הפטקא, אי אפשר להגיד: בואו נעשה פה שיטת הסלמי, תנו לנו את זה ואחר כך נראה מה עושים שם.

בצלאל סמוטריץ': נוודא שאנחנו לא מכניסים פה אזרחים ומשקי בית שלמים עכשיו למצוקות אמיתיות שלא באשמתם.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר, כי אתה רוצה לתפוס איזה גנב אחד, לדפוק עכשיו כן טוביה חטא וזיגוד מינגד?

בצלאל סמוטריץ': אתה אחר כך כן דופק את כל השאר.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש לעצור את זה עד שנדע שאנחנו לא עושים כאן טעות.

משה גפני: פרידה, אני אאפשר לך.

משה גפני: אבל אני אגיד לך – גם בעקבות הדברים שלו אבל גם בעקבות מה שאני חווה בעניין הזה – אני לא יכול לסמוך על אנשים בדרג היותר נמוך.

משה גפני: אני מבקש ממך שתפני לשר האוצר ותגידי לו שיש בקשה, בקשה שלי, אבל בקשה של כולם.

משה גפני: הרי אם אני אתחיל לקיים את הדיון הזה פה, כולם יגיעו לאותה מסקנה.

משה גפני: אנחנו נספר את מה שבצלאל סיפר עכשיו, איך אנחנו עומדים עם לשון בחוץ על סגירת חשבונות, שהבנקים משחקים בעניין הזה ראש קטן.

משה גפני: את יודעת מה, אפילו במידה מסוימת כזאת, שהם מפחדים.

משה גפני: הם לא רוצים להיכנס לבעיות.

משה גפני: אני מבקש שתפני לשר האוצר.

משה גפני: תגידי לו שאני מבקש – אני מבקש ממך בוועדה, לא בדיון איתו – אני מבקש להביא תקנות של הארכת המועדים, הארכת המועדים בפטקא והארכת המועדים ב-CRS.

משה גפני: את יודעת, את אשת מקצוע, את היית איתנו בדיונים, את יודעת שזה לא מספיק.

משה גפני: את גם אמרת את זה בוועדה.

משה גפני: אני מבקש ששר האוצר ייקח אחריות ושהוא יגיד שהוא מביא תקנות על הארכת המועד, לא לשנות את הפטקא.

משה גפני: בצלאל צודק.

משה גפני: אנחנו יצרנו בזה הרבה בעיות.

משה גפני: אבל אני קיבלתי החלטה וביקשתי מהוועדה לאשר את זה, בגלל שאני יודע מה המשמעות של היחסים עם ארצות הברית.

משה גפני: אני יודע מה המשמעות של היחסים עם אירופה, אבל לא יכול להיות שאנחנו נתנהג כמו ילד מפגר.

משה גפני: נתעלם מכל מה שקורה פה.

משה גפני: נעמוד בפני שוקת שבורה עם אזרחים רגילים, שהם לא אשמים.

משה גפני: אני מבקש ממך: תפני לשר האוצר.

משה גפני: אני בישיבה הבאה אשאל אותך את השאלה: מה התשובה שהוא נתן לך?

משה גפני: אני רוצה תשובה משר האוצר, לא דרג אחד פחות.

משה גפני: לא מנכ"ל, ולא המשרד - - -

בצלאל סמוטריץ': הנחייה מהמנכ"ל זה לא טוב?

בצלאל סמוטריץ': המנכ"ל זה לא טוב?

משה גפני: לא, המנכ"ל כבודו במקומו מונח, אבל הוא פחות משר האוצר.

משה גפני: אני מבקש תשובה ממך, מה שר האוצר אמר כשאנחנו ביקשנו הארכה של הפטקא, תקנות שבהן יש הארכה של הפטקא, והתקנות של ה-CRS שחצי שנה, גם את יודעת, שזה לא מספיק.

משה גפני: שהוא יגיד מה לעשות.

משה גפני: ואז נביא את זה לפה לדיון.

משה גפני: אם התשובות תהיינה טובות וחיוביות, אנחנו נוכל להתקדם ולסיים.

משה גפני: אם התשובות תהיינה שליליות, אז נחליט מה עושים.

משה גפני: אני לא אעמוד בבחירות מול סמוטריץ, והוא יגיד לי: אתה חתיכת יושב-ראש ועדת הכספים, מה עשית?

משה גפני: פגעת באזרחים, הנה חשבונות הבנקים.

משה גפני: ואני לא אדע מה לענות לו.

משה גפני: בצלאל, אני מייצג אותך עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': אני מכיר את זה.

משה גפני: מה אתה "מכיר"?

משה גפני: לא שמעת אפילו מה שאמרתי לך.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא עדיין בהלם ממה שאמרת – אני פשוט לא ראיתי – על הקלטה של מנכ"ל האוצר.

בצלאל סמוטריץ': אני רק מראה לו את זה.

משה גפני: אה, אתם סתם עוסקים במשהו אומנותי.

משה גפני: טוב, איפה אנחנו עומדים?

משה גפני: בבקשה, פרידה.

משה גפני: סליחה.

פרידה ישראלי: אני מבקשת להתייחס.

פרידה ישראלי: יש לנו כאן שני נושאים שהתערבבו - - -

משה גפני: כן, אבל זה מעניין לעניין באותו עניין.

פרידה ישראלי: בסדר.

פרידה ישראלי: לגבי הארכה, נפנה לשר האוצר ואני מקווה שאני אוכל להביא תשובה לדיון הבא.

פרידה ישראלי: בקשר למה שאמר חבר הכנסת סמוטריץ, אני רוצה להבחין.

פרידה ישראלי: חזרנו ואמרנו את זה כמעט בכל דיון.

פרידה ישראלי: לגבי פטקא אנחנו מדברים על אזרחים אמריקאים ועל מערכת היחסים בין ארצות הברית לאזרחיה.

פרידה ישראלי: היא אחת המדינות הבודדות בעולם, אם לא הבודדה, שמטילה מס על בסיס אזרחות.

פרידה ישראלי: וכך הרבה מאוד תושבי ישראל, שהם אזרחים אמריקאים צריכים בעצם – במישור היחסים שלהם מול מדינת אזרחותם – להגיש מדי שנה דוחות למס הכנסה.

פרידה ישראלי: ובהקשר הזה יועבר מידע על חשבונם לאותה רשות מס.

פרידה ישראלי: CRS טיפול שונה לגמרי.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל הבעיה היא לא זאת.

בצלאל סמוטריץ': הבעיה היא לא אם מועבר מידע.

בצלאל סמוטריץ': הבעיה היא שהבנק חוסם להם אם הם לא מביאים את האישור.

משה גפני: אני אאפשר לך.

משה גפני: בצלאל, תן לה להשלים.

פרידה ישראלי: ב-CRS מדובר על העברת מידע על תושבי חוץ, לא קשור לאזרחות.

פרידה ישראלי: חזרנו ואמרנו את זה וציינו את זה גם בתקנות במפורש.

משה גפני: כן, אמרת את זה.

פרידה ישראלי: נושא אזרחות הוא לא סממן.

פרידה ישראלי: כל תושב ישראל שמרכז חייו בישראל, משפחות שתיארת, שאם יש להם אזרחות זרה מכל סוג, רק לא אמריקאי, אין להם שום עניין עם תקנות ה-CRS, ומידע לגביהם לא יועבר והחשבונות לא ייסגרו.

פרידה ישראלי: אנחנו כאן במישור אחר לגמרי.

פרידה ישראלי: ולכן, אותם דברים שאני מבינה שאכן היו עם הפטקא - - -

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, אנחנו במישור אחר והבעיות יהיו אחרות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נקבל את הבעיות האלה.

בצלאל סמוטריץ': יש כאלה שיש שאלה איפה מרכז חייהם.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, אני לא נגד העברת מידע, תעבירו את כל המידע שבעולם.

בצלאל סמוטריץ': אל תחסמו לאנשים חשבונות.

פרידה ישראלי: אין מנגנון של חסימה חשבונות.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה שבית משפט יחסום חשבון.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שהבנק עכשיו אוטומטית חוסם חשבון, כי מישהו החליט שהוא לא העביר – עזבי, אני טיפלתי, גפני יודע, בזוג הורים שכולים, בסדר, שכל הבעיה הייתה שהאימא היא ילידת ארצות הברית.

בצלאל סמוטריץ': היא לא הייתה, היא לא דרכה בארצות הברית 50 שנה.

בצלאל סמוטריץ': היא לא ידעה שהיא צריכה בכלל לעשות משהו.

בצלאל סמוטריץ': בוקר אחד החשבון חסום.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו לך תטוס לארצות הברית.

בצלאל סמוטריץ': תחזור, חצי שנה אין חשבון.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: תסביר.

בצלאל סמוטריץ': כי לפי תקנות הפטקא, מי שלא מביא את האישור מרשויות המס בארצות הברית שהוא שילם את המס, חוסמים לו את החשבון.

פרידה ישראלי: לא.

פרידה ישראלי: לא חוסמים לו.

פרידה ישראלי: לא, לא.

פרידה ישראלי: לפי התקנות, אין חסימת חשבון.

בצלאל סמוטריץ': לא חוסמים לו?

בצלאל סמוטריץ': חסמו לו, נו.

בצלאל סמוטריץ': חסמו.

משה גפני: רגע, רגע.

עודד פורר: למה יש להם את הסמכות בכלל לחסום באופן חד צדדי?

בצלאל סמוטריץ': כי אנחנו עשינו טעות והעברנו להם את התקנות, כי סמכנו עליהם.

משה גפני: רגע.

משה גפני: פרידה, רגע.

דוד אמסלם: רק רגע.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את העניין.

דוד אמסלם: יש עוד מדינה בעולם חוץ מישראל שעושה את זה?

משה גפני: כן, כן.

פרידה ישראלי: כל המדינות.

מיקי רוזנטל: כל המדינות - - -

משה גפני: לא כל המדינות, כמו בגמ"חים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, כל המדינות מול אמריקאים?

פרידה ישראלי: כן.

דוד אמסלם: רק אמריקאים?

פרידה ישראלי: כן.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: מול אמריקאים.

דוד אמסלם: אתה אומר: בגלל זה הם אמריקאים.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אנחנו שינינו דברים, אבל לא שינינו מספיק.

משה גפני: אני מבקש לומר כדלהלן: אמרתי את זה, את צודקת מבחינת התקנות.

משה גפני: וגם עשינו שינויים בתקנות, גם אתם עשיתם שינויים בתקנות.

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: הבעיה היא שיש כאלה שבאים לבנק ובעצם לא חלים עליהם התקנות האלה והבנק משחק ראש קטן.

משה גפני: את יודעת, על זה ישבנו.

משה גפני: הוא אומר: אני לא רוצה להסתבך, אתה היית בארצות הברית פעם.

משה גפני: אנחנו רוצים אישורים, אז תעבור לסניף אחר, אנחנו לא מיומנים בזה.

משה גפני: את יודעת איזה בעיות היו?

משה גפני: מה שהוא גם פנה, בצלאל סמוטריץ.

משה גפני: מה אנחנו מבקשים?

משה גפני: אנחנו אומרים: יכול להיות שהתקנות הן לא בעייתיות, יכול להיות שאפשר להעביר אותן, אבל החיים הם אחרת.

משה גפני: ובחיים שהם אחרת ביקשנו ארכה.

משה גפני: בפטקא קיבלנו שנתיים, עדיין לא סיימנו.

משה גפני: ב-CRS היא באה עכשיו ואומרת: כנראה שיש משנה חדש שאומר חצי שנה.

משה גפני: המשנה הקודם בפטקא אמר: שנתיים.

משה גפני: שואלת היועצת המשפטית של הוועדה: מה ההבדל?

משה גפני: למה פה ככה ולמה פה ככה?

משה גפני: הרי הבנקים, בצדק במידה מסוימת מבחינתם, אומרים: אני לא רוצה להיכנס לכל העניין הזה; מה אני צריך שיתחילו לחקור אותי?

משה גפני: ביקשנו ארכה, שתהיה ארכה נוספת בפטקא, ותהיה ארכה ב-CRS ולא חצי שנה.

משה גפני: יכול להיות שחצי שנה תספיק כשאנחנו נראה שהעניינים הסתדרו.

משה גפני: הכול נעשה בגלל שברגע שמגיעים הסכמים האלה, הבנקים מקשים מאוד על מי שבא לפתוח חשבון, או על מי שיש לו חשבון ופתאום הוא נסע לבלגיה.

משה גפני: את אומרת: אבל עם כל הכבוד, נסע לבלגיה, זה לא משנה כלום.

משה גפני: אומר הבנק: בסדר, אני רוצה בכתב.

משה גפני: כמה פעמים קיבלנו את זה?

משה גפני: אני אביא עכשיו את התיקים.

משה גפני: זה מה בצלאל סיפר.

משה גפני: אנחנו טיפלנו גם בעניין שלו.

משה גפני: היועצת המשפטית של הוועדה, את יודעת, שהיא עבדה כמו שאני לא יודע מה, כדי לפתור בעיות כאלה.

משה גפני: מבקשים ארכה.

משה גפני: ארכה זה הפירוש שהתקנות מאושרות, ארכה הפירוש הוא שממשיכים לחיות את החיים נורמלי.

משה גפני: אם המשנה ליועץ המשפטי או מישהו אחר, אני לא יודע מי מזה, מתעקש – גם אני מתעקש.

משה גפני: אני מייצג את הציבור.

משה גפני: ואני מקבל ביקורות פה, גם עודד העלה את העניין הזה.

משה גפני: לא יכולים לתת ארכה?

משה גפני: לזה אני צריך לחכות?

משה גפני: מי אישר את הארכה לשנתיים בפטקא?

פרידה ישראלי: אבי ליכט.

אלישבע לסרי: זה היה אבי ליכט, המשנה ליועמ"ש אבי ליכט.

אלישבע לסרי: אבל חשוב לי לציין רק - - -

משה גפני: אבי ליכט, בסדר.

משה גפני: הגיעו ימים טובים לעם ישראל, וזה בסדר, שאני מתגעגע לאבי ליכט.

משה גפני: אבל באמת היו דברים שהיה אפשר לסגור איתו.

משה גפני: זאת האמת.

משה גפני: כן, בבקשה.

אלישבע לסרי: חשוב לי לציין רק, שוב, בהקשר הזה שהשנתיים שניתנו בפטקא זה היה בשביל להסדיר את ההסדרה של הגמ"חים.

אלישבע לסרי: זה היה בשנת 2016.

אלישבע לסרי: פה אנחנו מדברים על תקופה היערכות, ואני גם מבינה שיש התקדמויות - - -.

אלישבע לסרי: אני חושבת שהרציונלים היו שונים אז.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני מבין את רוח המפקד שמסתובבת היום במשרד המשפטים.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד לחברים שיידעו שעם הגמ"חים אנחנו כבר לפני סיום.

משה גפני: ואז עוד לא היינו אפילו לפני ההתחלה.

משה גפני: ואני כבר רציתי להצביע על זה והממשלה אמרה: לא להצביע.

משה גפני: לא משחקים פה עם איזה – יש לכם בעיה.

משה גפני: יש לי ניסיון בוועדה כאן, יש לי ניסיון בכנסת, אי אפשר לשחק איתי.

משה גפני: אתם רוצים שזה יעבור, אתם רוצים שהעניין יתקדם – אני מתקדם בכל הכוח.

משה גפני: אתם רוצים לעשות חילוקי דעות של מה שהיה פעם.

משה גפני: פעם היה אבי ליכט, היום יש את מאיר לוין.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: ההבדל הוא ברור.

דוד אמסלם: משה, יש לי שאלה לגבי מה שאמר בצלאל לגברת – אני לא זוכר את שמה.

פרידה ישראלי: פרידה ישראלי.

דוד אמסלם: פרידה.

דוד אמסלם: הוא שלח לי עכשיו מכתב – הסיפור האמריקאי, מעבר למידע, כתוב כאן שגם הבנק איים לסגור לה את החשבון.

דוד אמסלם: יש מצב כזה?

דוד אמסלם: זה משהו וולונטרי של הבנק אצלנו?

דוד אמסלם: ככה בא לו?

פרידה ישראלי: בארצות הברית ב-2010 יצא חוק פטקא שמחייב את כל המוסדות הפיננסיים בעולם להעביר מידע וכשאין תיעוד – לסגור חשבונות.

פרידה ישראלי: האמריקאים הציעו לכל המדינות לחתום איתם על הסכם בילטראלי ולהסדיר את העברת המידע דרך רשות המסים.

פרידה ישראלי: ואחד הדברים שהיו בהסכם הוא שלא תהיה חובה על סגירת חשבונות לגבי סרבנים.

בצלאל סמוטריץ': אז למה סוגרים?

פרידה ישראלי: אז לפי ההסכם שאנחנו חתמנו איתם, אין מצב של סגירת חשבונות.

פרידה ישראלי: למעט איזשהו מקרה חריג בהוראות מעבר, לא משנים.

עודד פורר: יש הבדל בין לא "תהיה חובה" ובין מתן סמכות לסגור את החשבון ולחסום אותו באופן חד צדדי.

בצלאל סמוטריץ': רגע, תן לה.

בצלאל סמוטריץ': אז למה סוגרים?

בצלאל סמוטריץ': זו השאלה.

דוד אמסלם: אז למה הבנק התנדב?

פרידה ישראלי: יכול להיות שהם - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, יש לבנק סמכות לסגור את החשבונות?

פרידה ישראלי: אולי זה קשור למפקחת על הבנקים, איגוד הבנקים, יש התנהלות וניהול סיכונים של הבנקים, וסמכות שלהם שבמצבים מסוימים לסרב לתת - - -

דוד אמסלם: פרידה, יכול להיות – לאן אני מושך - - -

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אבל הבנק טען שהוא חייב.

בצלאל סמוטריץ': הבנק טען שהוא חייב.

פרידה ישראלי: זה לא נוגע לתקנות.

פרידה ישראלי: זה לא נוגע למשהו שכתוב בתקנות.

דוד אמסלם: אני מבין – משה?

דוד אמסלם: אולי אנחנו מבינים פה דבר שהוא בעצם - - -

משה גפני: לא שמעתי, סליחה.

דוד אמסלם: פרידה אומרת: תראה, במסגרת התקנות, אין סמכות.

דוד אמסלם: אנחנו לא התייחסנו לסיפור של סגירת החשבונות.

פרידה ישראלי: יש מקרה מאוד מצומצם שכן, אוקיי?

פרידה ישראלי: תקופת מעבר - - -

דוד אמסלם: עזבי את המקרה המטומטם.

דוד אמסלם: עכשיו פה שיש מכתב שגברת כותבת – בצלאל שלח לי – אישה שבכלל לא הייתה באמריקה 50 שנה, לא תאמר איזה משהו שקרה, היא בכלל לא עובדת שם – משה?

דוד אמסלם: יש להם חשבון משותף, היא ובעלה, ורוצים לסגור את החשבון המשותף לה ולבעלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם בעלה ניזוק מהעניין הזה.

דוד אמסלם: אז השאלה שלי, וזאת שאלה שמעניינת אותי כאן – משה?

משה גפני: כן.

דוד אמסלם: זאת השאלה שצריך לברר: האם יש גופים במדינת ישראל, בנקים, לא בנקים, שיש להם התלהבות וחיות מעצמם והם מחליטים לעשות כל מיני פעולות על דעת עצמם בגלל שכך הם חושבים, לא יודע, לרצות – אני לא יודע, סתם ככה, בא להם?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בדקנו עם הבנק, הרב גפני בדק עם הבנק.

בצלאל סמוטריץ': והבנק אמר: אני חייב.

בצלאל סמוטריץ': - - - חסר לה מספר מהביטוח הלאומי - - -

פרידה ישראלי: SSN.

בצלאל סמוטריץ': שהיא תוכל למלא את הטופס.

בצלאל סמוטריץ': אבל בשגרירות אומרים לה: זה ייקח 18 חודשים.

בצלאל סמוטריץ': 18 חודשים החשבון חסום.

בצלאל סמוטריץ': עם מה הולכים למכולת?

בצלאל סמוטריץ': - - -

דוד אמסלם: תראי מה היא כותבת כאן.

דוד אמסלם: היא כותבת כאן:

דוד אמסלם: 18 חודשים רק לקבל את אינפורמציה.

דוד אמסלם: לא, אני שואל שאלה אחרת – הרי כדי לפגוע בזכויות אזרח בסיסיות, זה דבר דרמטי, זה פוגע בחוק יסוד.

דוד אמסלם: אז אתם – לא משנה, אני לא מתווכח עם אמריקאים – לא רוצים לריב איתם.

דוד אמסלם: הרי ברור אם זה לא היה אמריקאים אף אחד לא היה עושה כלום.

דוד אמסלם: עכשיו אתם בעצם מעבירים מידע.

פרידה ישראלי: ומקבלים מידע.

דוד אמסלם: אבל כשאתם פוגעים באזרח, בחשבון שלו, זה דבר דרמטי.

דוד אמסלם: זה דבר לא הגיוני.

משה גפני: אוקיי, רבותיי, דודי, אני קבעתי ב-10:55 שאנחנו מצביעים על הרביזיות.

משה גפני: אני מבקש כדלהלן: פרידה – פרידה היא פקידה ותיקה.

משה גפני: אני סומך על היושרה שלה.

משה גפני: אני סומך על כולם, דרך אגב, אבל עכשיו אנחנו מדברים עליה.

משה גפני: אני רוצה תשובה משר האוצר, לא פחות מזה.

משה גפני: אני רוצה תשובה.

משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אנחנו נמשיך לדבר עליו.

משה גפני: אני שואף להגיע לפתרון.

משה גפני: באמת, תיקחי את זה ברצינות.

משה גפני: אני רוצה שהשר יהיה בעניין.

משה גפני: אני גם חושב שאני יודע את דעתו.

משה גפני: כל ההתנהלות הזאת היא כנראה לא לרוחו.

משה גפני: כנראה, אני לא יודע.

משה גפני: אני לא עקפתי אתכם.

משה גפני: לכן, אני גם לא אומר: אני אפנה אליו ישירות.

משה גפני: אני מודה לכם.