ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1172, 2018-11-27 11:50

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: הדיון שאנחנו מקיימים עכשיו הוא דיון חשוב.

משה גפני: בדיון אנחנו עוסקים בכמה נושאים אבל מעניין לעניין באותו עניין.

משה גפני: הנושא הראשון הוא היערכות למשבר המתפתח בשוק הקמעונאות המקומי – דיון שכבר קיימנו בעבר אבל קיימנו אותו בפחות להט מכפי שאנחנו הולכים לקיים אותו עכשיו.

משה גפני: ביקש איגוד לשכות המסחר להתייחס.

משה גפני: הייתי אצלכם בשנה שעברה והיה מעניין.

2436: אני מקווה שיהיה מעניין גם עכשיו.

2436: אני בטוח.

משה גפני: יש נושא נוסף שגם בו נדון והוא הצלת ענף הטקסטיל וייצור האופנה בישראל, הצעתו של חבר הכנסת עודד פורר שדיבר אתי כמה פעמים ואני מכניס את הנושא הזה לדיון.

משה גפני: יש הצעה לסדר היום שעברה ממליאת הכנסת לגבי כוונת רשות המסים להעלות את המיסוי על הרכישות באינטרנט, הצעתם של חברי הכנסת אורי מקלב, נחמן שי ומירב בן ארי.

משה גפני: אנחנו נתחיל בהיערכות למשבר המתפתח בשוק הקמעונאות המקומי.

איתן ברושי: הצעה לסדר.

משה גפני: בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אנחנו עדים בימים האחרונים למחאה הולכת וגוברת של עובדי מפעל בית שמש הר-טוב בנושא המלט.

איתן ברושי: אנחנו ערב החלטה גורלית לענף, בוודאי למפעל, כאשר מתנגדים – בשלב זה רק בעלי התפקידים במשרדים – להיטל היצף.

איתן ברושי: אני ביקשתי וקיבלתי אישור לדיון מהיר בוועדה.

עודד פורר: אני מצטרף אליך.

איתן ברושי: לפני מספר ימים אתה אמרת שעדיף לא לקיים את הדיון לפני ההחלטה.

משה גפני: נכון.

איתן ברושי: בינתיים כנראה ההחלטה נפלה אבל לא פורסמה.

משה גפני: אני אמור לדבר עם שני השרים.

איתן ברושי: נראה מה זה יועיל.

איתן ברושי: אני מבקש לומר שיש כאן פגיעה קשה במפעל וב-200 משפחות ואני מבקש להביא את זה לדיון מהיר כאן בוועדה, ראשית, כי זה אומר, ושנית, כי זה דיון דחוף.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אוריאל לין, בבקשה, נשיא איגוד לשכות המסחר.

2436: תודה אדוני היושב ראש.

2436: המגזר שאנחנו רוצים לדבר עליו היום הוא לאמיתו של דבר המגזר השכוח בישראל.

2436: זה אותו מגזר שלא מספיק מבינים את חשיבותו, זה אותו מגזר שלא נותנים לו את היחס ההולם המגיע לו ואדוני היושב ראש, אני מוכרח פעם אחת לומר, שיהיה ברור, מי הוא המגזר הקמעונאי בישראל.

2436: שנדע על מי אנחנו מדברים.

2436: אני קורא הרבה התבטאויות שמוכיחות לי בעליל שלא ברור מי הוא המגזר הקמעונאי בישראל.

2436: אני רוצה לומר שהמגזר הקמעונאי בישראל, 56,000 עסקים, מתוכם 24,000 שאין בהם שכירים, עסקים המנוהלים על ידי הבעלים.

2436: הווה אומר, עסקים קטנים באמת.

2436: ביחד המגזר הזה יוצר משרות ל-300,000 מועסקים, ואני מדגיש – מגזר שמעסיק 300,000 אנשים והוא בסיס הפרנסה של אוכלוסייה של מיליון ו-200,000.

2436: את הדברים האלה לא רואים.

2436: נמצאים אתנו כאן הרבה חברים מרשתות השיווק הגדולות שבדרך כלל חושבים שהם המגזר הקמעונאי.

2436: הם חלק חשוב מהמגזר הקמעונאי הם מייצרים עשרות אלפי מקומות עבודה אבל הם לא המגזר הקמעונאי.

2436: החלק הגדול של המגזר הקמעונאי, מי שרוצה להכירו, צריך לרדת, אדוני היושב ראש, לרחובות העיר משום שמרבית המגזר הקמעונאי אלה הן חנויות רחוב, כל חנות – עסק של משפחה.

2436: כל חנות – בסיס הקיום של משפחה.

2436: שם נמצאים עשרות אלפי עסקים שכיום כולם, אדוני היושב ראש, הם מאוימים.

2436: הם מאוימים לא בגלל התחרות.

2436: גם בגלל התחרות אבל בגלל מדיניות ממשלה כושלת, מדיניות ממשלה שתגרום בסופו של דבר – ואני אומר זאת באחריות מלאה – להרס של עשרות אלפי עסקים בישראל.

2436: בואו נבין שבדרך כלל רשויות המדינה לא רואות את כל אותן חנויות רחוב.

2436: כאילו הן לא קיימות.

2436: הם מדברים על עסקים קטנים כאשר שם נמצאים עשרות אלפי עסקים קטנים.

2436: אנחנו יודעים כולנו ואין אני מוסיף דבר, שהיום המגזר הקמעונאי מצוי בהתמודדות קשה, היסטורית, אולי הקשה ביותר בהיסטוריה שהייתה לו אי פעם בגלל היבוא המקוון.

2436: בגלל היבוא האישי.

2436: בגלל ההתפתחות הנחשונית של היבוא האישי.

2436: כבר עברנו 15 מיליארד היקף רכישות ואנחנו דוהרים ל-20 מיליארד היקף רכישות ביבוא המקוון וביבוא האישי.

2436: 20 מיליארד.

2436: הדואר מספר לנו על 80 מיליון חבילות בשנה וזה כבר לא נכון כי מדובר ב-90 מיליון חבילות שמגיעות ללא פיקוח.

2436: ללא פיקוח, על פי הדוח של בנק ישראל.

2436: רק ב-בלק פריידי המטורף הזה, בתוך דקה אחת עשו 10,000 עסקאות.

2436: יש כאן טירוף של יבוא אישי.

2436: אני רוצה שיבינו כולם שהמגזר שלנו לא מתנגד ליבוא אישי.

2436: אין לו שום התנגדות ליבוא האישי, אין לו שום התנגדות ליבוא המקוון.

2436: ההתנגדות שלנו היא מדיניות מכוונת מודעת של ממשלה שמכוונת להרוס את המגזר הקמעונאי.

2436: פשוטו כמשמעו.

2436: איך היא עושה את זה?

2436: אנחנו חשבנו שאולי מדינה, שרי ממשלה, יבינו שיש כאן איום היסטורי על מגזר ענק בישראל.

2436: חשבנו שאולי הם יחשבו שאולי צריך לעשות משהו כדי למנוע את ההרס, אבל מה הם עושים?

2436: בדיוק ההפך.

2436: מנחיתים עליו מכות כדי לזרז את הריסתו.

2436: איך זה נעשה?

2436: קודם כל, הפטור ממס ערך מוסף.

2436: בערך של 75 דולר, המגזר כאן צריך לשלם 17 אחוזים מס ערך מוסף, מי שמייבא ביבוא אישי – לא צריך לשלם מס ערך מוסף.

2436: אני רוצה שוב להדגיש שאנחנו לא מתנגדים ליבוא אישי כל עוד זה באמת יבוא אישי אבל מה שקורה כאן זה משהו לגמרי שונה.

2436: מעבר לדבר הזה, יש כאן אפליה לרעה של המגזר הקמעונאי בכל מה שקשור למכון התקנים והתקינה הישראלית.

2436: הם צריכים לעמוד בכל דרישות התקינה.

2436: הם צריכים לעמוד בדרישות חוקיות היבוא, היתרים, רישיונות.

2436: הם צריכים גם לעמוד בכל דרישות הרגולציה.

2436: בכל זה ספקי החוץ אינם צריכים לעמוד.

2436: אנחנו מעמידים מגזר ענק בתנאי תחרות בלתי שווים.

2436: פשוטו כמשמעו.

2436: אנחנו מדברים, אדוני היושב ראש, על מגזר שמעולם לא קיבל שום סיוע מהמדינה, לא דרך מסים ולא בשום דרך אחרת.

2436: הוא גם לא ביקש סיוע מהמדינה.

2436: מה הוא מבקש היום?

2436: הוא מבקש תחרות בתנאים שווים.

2436: באים ואומרים לנו יבוא אישי.

2436: אז בסדר, כל עוד זה יבוא אישי, אין בעיה.

2436: אבל זה כבר לא יבוא אישי.

2436: זה מתפתח על פי התכניות של משרד הכלכלה להיות מערכת מקבילה של יבוא מסחרי בלבוש של יבוא אישי, משום שרוצים לאפשר היום בהגדרה של כמות סבירה יבוא בכל משלוח של 30 פריטים בערך של עד 1,000 דולר ללא הגבלה במספר המשלוחים בשנה.

2436: זאת תהיה הצפה, זה יהיה הרס של המגזר הקמעונאי.

2436: משום כך אני אומר שכרגע אני מבין שמשרד הכלכלה מגבש המלצה להחזיר את מכסי המגן שהורידו אותם בינואר השנה.

2436: בינואר השנה, בשנים קודמות, החליט שר האוצר להפחית את מכסי המגן, למה?

2436: כי גם מכסי המגן פטורים ביבוא אישי.

2436: אני דיברתי אתו והוא אמר לי מה אפשר לעשות, את המע"מ אני לא יכול לבטל.

2436: אמרתי לו שיוריד את המכס, אז הוא הוריד את המכס.

2436: עכשיו רוצים להחזיר את המכס ולהרחיב עוד פעם את האפליה בין היבוא האישי במובן זה, ואני מוכרח לומר כרגע שאנחנו לא נגד היצרנים המקומיים.

2436: להפך.

2436: אבל היצרנים המקומיים לא מבינים שהתחרות שלהם היא לא מול היבוא המסחרי אלא התחרות שלהם היא מול היבוא האישי.

קריאה: גם וגם.

2436: אם היבוא האישי יהיה יותר כדאי, יביאו יותר ביבוא אישי ואז תיפגעו.

2436: תאמינו לי, גם אתם תיפגעו.

2436: אני חוזר אדוני היושב ראש ואני אומר הבה נבין שמגזר שמפרנס כאן אוכלוסייה של מיליון ו-200,000 אנשים בסכנה אמיתית.

2436: אנחנו דורשים רק דבר אחד, אדוני היושב ראש, וזה שוויון בתנאי התחרות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת עודד פורר.

משה גפני: מי נמצא כאן מהממשלה?

עודד פורר: זו השאלה הראשונה שלי.

קריאה: סופר.

קריאה: אגף התקציבים כאן.

משה גפני: אם אפשר לשבת ליד השולחן.

משה גפני: שב ליד השולחן.

משה גפני: מה שאמר כאן אוריאל לין, אני מבקש תשובות.

עודד פורר: נמצא כאן נציג של רשות המסים?

אורי זיסקינד: כן.

עודד פורר: אני חושב שכדאי שגם הם ישבו ליד השולחן בבקשה.

משה גפני: משרד הכלכלה?

עוז כ"ץ: כאן.

משה גפני: אלה האשמות קשות.

משה גפני: אני ארצה תשובות.

עודד פורר: האשמות שאמר נשיא איגוד לשכות המסחר עוד רכות לעומת המצב האמיתי.

עודד פורר: מדינת ישראל החליטה להחריב את התעשייה המקומית בשם של כותרות כאלה ואחרות.

עודד פורר: אני לא יכול להסביר את זה אחרת.

עודד פורר: אנחנו נמצאים היום במצב חירום כלכלי שבו מדינת ישראל מסבסדת את היצרן הסיני על חשבון היצרן הישראלי.

עודד פורר: אין דרך אחרת לומר את זה.

עודד פורר: אני אומר לך שהקריאה שצריכה לצאת מכאן לממשלה היא שהממשלה תחזור למדינת ישראל תחילה.

עודד פורר: אזרחי ישראל קודם, לפני הסינים ולפני התורכים.

עודד פורר: לא יכול להיות.

עודד פורר: יש כאן שתי בעיות ותראה מה הם מצליחים לעשות כאן ושמענו את זה בדברים של אוריאל לין, לשסות מגזר עסקי אחד בשני.

עודד פורר: הם לא יריבים אחד של השני.

עודד פורר: יש כאן שתי בעיות שפוגעות קשות במשק הישראלי.

עודד פורר: האחת, אותו פטור ממע"מ שניתן על היבוא האישי.

עודד פורר: זה לא פופולרי לומר שרוצים לבטל אותו אבל אפילו לא אוכפים את המינימום שם.

עודד פורר: ב-בלק פריידי – אדוני, אני יודע שלא השתתפת במבצע הזה – קנו אזרחי ישראל בסכום של מיליארד ו-600 מיליון שקלים.

עודד פורר: יושב כאן נציג רשות המסים.

קריאה: 250 מיליון שקלים מסים.

עודד פורר: אני רוצה להבין מתי רשות המסים באה לוועדה ואמרה שהיא מוותרת על 272 מיליון שקלים הכנסות.

עודד פורר: אם הסכום הזה היה חייב במע"מ – 272 מיליון שקלים הכנסות.

עודד פורר: אתם תביאו לנו קיצוץ בעוד שבוע.

עודד פורר: הנה הכסף שלכם.

עודד פורר: למי נתנו את ההטבה הזאת?

עודד פורר: אותו יצרן שיושב כאן שמשלם ארנונה, שמשלם לעובדים שלו, שמשלם להם הפרשות, שמשלם לביטוח לאומי ולמס הכנסה, הוא חייב במע"מ.

עודד פורר: אבל הסיני לא חייב במע"מ.

עודד פורר: 272 מיליון שקלים.

עודד פורר: תגידו לי שלא נבטל את הפטור הזה, הוא רק עד 75 דולר.

עודד פורר: הם לא אוכפים.

עודד פורר: אתה יודע מה קורה למישהו שתופסים אותו שהעלים מס?

עודד פורר: אומרים לו, אדוני, העלמת מס, אז בוא תשלם לנו את מה שתפסנו.

עודד פורר: אני רוצה לראות אחד שיעלים כאן מס במע"מ ויאמרו לו שישלם רק את מה שהוא העלים.

עודד פורר: יכניסו אותו לכלא.

עודד פורר: הדבר השני, וזה דבר שאפשר לטפל בו, זה נושא מכס ההגנה.

עודד פורר: מכס ההגנה בא להגן על הייצור המקומי.

עודד פורר: בכל העולם אין מדינה אחת שהורידה את מכס ההגנה לטקסטיל וליבוא מסין.

עודד פורר: יותר מזה, אוסטרליה וניו זילנד שחתמו עכשיו על הסכם סחר עם הסינים, החריגו את ענף הטקסטיל.

עודד פורר: באיחוד האירופי, 12 אחוזים מכס הגנה.

עודד פורר: בארצות הברית, 17 עד 33 אחוזים מכס הגנה.

עודד פורר: במדינת ישראל – אפס.

עודד פורר: אתה יודע מה המשמעות?

עודד פורר: המשמעות היא שכאשר אתה תמכור לסינים, שם ישלמו, היצרן המקומי שייצא לסין, 14 אחוזים מכס הגנה.

עודד פורר: כאשר הסינים מוכרים לכאן – אפס.

עודד פורר: בענפים שלא ביטלו, וכן חשוב להבין את זה, מה המשמעות על יוקר המחייה כאן.

עודד פורר: היום כל ייצור בגדי הגברים לא מבוצע בארץ.

עודד פורר: המשמעות היא שאין תחרות.

עודד פורר: אדוני, אין תחרות בבגדי הגברים.

עודד פורר: חולצת גברים שעולה לייצר אותה חמישה דולר, מאחר ואין יצרן מקומי, מוכרים אותה במינימום של 150 שקלים.

קריאה: לא נכון.

עודד פורר: בבגדי הנשים היום יש תחרות כי השוק המקומי יודע לענות מהר מאוד על הצריכה ויכול להתחרות ביבוא.

עודד פורר: מה שיקרה אחרי שיהרגו את הייצור המקומי - - -

קריאה: שהעובדות לא יבלבלו אותך.

משה גפני: אם אתם מתערבים, אני פשוט לא אקיים את הדיון.

משה גפני: אני לא אוציא מכאן אנשים.

משה גפני: כולם יקבלו את רשות הדיבור, מי שיבקש.

משה גפני: אני מבקש לקיים דיון מסודר.

עודד פורר: ברגע שיחסלו את הייצור המקומי, אתה תראה את מחירי בגדי הנשים שגם הם עולים לאותה רמה.

עודד פורר: הגיע הזמן שמדינת ישראל, משרד האוצר ומשרד הכלכלה, תתעשת על עצמה ותפסיק לטמון את הראש בחול.

עודד פורר: אם היו הולכים לאיבוד כאן 3,000 מקומות עבודה, היה נסגר מפעל של 200 מקומות עבודה, הוועדה הזו הייתה משותקת.

עודד פורר: היו עומדים כאן בחוץ כל העובדים.

עודד פורר: אתה מחסל ענף של אלפי עובדים שילכו הביתה.

עודד פורר: זה מה שעושים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מי שחושב שהוא בהייד פארק, הוא יכול לצאת החוצה.

משה גפני: כאן זה דיון בו אני רוצה להגיע גם למסקנות.

משה גפני: לפחות לנסות.

משה גפני: לא מחיאות כפיים.

משה גפני: דרך אגב, זה אסור בכנסת על פי התקנון.

משה גפני: עכשיו התור של חברת הכנסת אילת נחמיאס ורבין אבל היא ויתרה למירב בן ארי.

מירב בן ארי: אני אדבר בקצרה.

מירב בן ארי: אני צריכה לצאת לנהל את השדולה יחד עם יעקב אשר.

מירב בן ארי: אני עוסקת הרבה בכחול-לבן ואני יושבת ראש השדולה.

מירב בן ארי: אדוני היושב ראש, אני חושבת שאנחנו צריכים למצוא איזשהו איזון.

מירב בן ארי: ישבתי אצל אוריאל לין מספר פעמים.

מירב בן ארי: אני חושבת שחייבים למצוא איזון ושיהיה איזון הגיוני בין העניין של גודל היבוא האישי, וראינו מה היה כאן בסוף השבוע האחרון עם המבצעים בכל העולם, ה-בלק פריידי המדובר, כאשר אנשים בישראל מזמינים במיליארד שקלים וגם שמעתי שבארצות הברית למשל, רק מאתר אחד הזמינו בשלושה מיליארד.

מירב בן ארי: רק שתבין את הפרופורציה.

מירב בן ארי: אני אומרת שאם אנחנו באים ורוצים לעודד אנשים לרכוש כחול-לבן ועושים קמפיינים של כחול-לבן, ואנחנו מובילים כאן בכנסת שדולת כחול-לבן, אי אפשר מצד אחד לבוא ולומר לאנשים שייצרו בתעשייה הישראלית ואז לבוא ולומר להם בסדר, תסתדרו לבד, אנחנו נעודד את היבוא האישי.

מירב בן ארי: אבל אני גם רוצה לסייג את העניין הזה כי אנחנו בסופו של דבר לא רוצים להשית מסים על אותם אזרחים שבסופו של דבר יבואו ויאמרו שהנה, המדינה רוצה למנוע מאתנו להזמין באינטרנט.

מירב בן ארי: אני חושבת שצריך להיות איזון בין עידוד התעשייה הישראלית לבין בסופו של דבר לתת איזושהי רגולציה על קניות באינטרנט.

מירב בן ארי: בסופו של דבר אין מה לעשות, כאשר אדם קונה שם, הוא לא קונה כאן.

מירב בן ארי: לצערי זה לוז ו-וין.

מירב בן ארי: לכן אני אומרת שאם אנחנו כמדינה מעודדים, ושמנו לנו ליעד, והקמנו מטה כחול-לבן ושמנו שם אנשים, אנחנו לא יכולים להתעלם ממה שקורה באינטרנט כי אנחנו מתעלמים ואנחנו נשלם על זה.

מירב בן ארי: כל פעם שאני רואה תעשיין, ואני מסתובבת הרבה במפעלים, כל אחד כזה, אלה משפחות, זה חינוך, זאת רווחה, זאת עבודה של אנשים.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד לאינטרנט, ואני מודה שאני פחות מתחברת לזה, לא בגלל שאני אוהבת כחול-לבן אלא אף פעם לא התלהבתי מזה, אבל צריכה להיות איזושהי רגולציה, איזושהי התערבות של המדינה בעיקר אחרי מה שראינו בסוף השבוע האחרון.

מירב בן ארי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

משה גפני: אתה אחד המציעים.

נחמן שי: תודה רבה אדוני.

נחמן שי: חברות וחברים, אני מדבר מתוך עמדה אישית, גם כי אבי זכרונו לברכה, אם הוא היה חי היום, היה משתייך למגזר הזה.

נחמן שי: הוא היה חבר בלשכת המסחר.

נחמן שי: והבת שלי היא יצרנית קטנה.

נחמן שי: היא מעצבת נעליים.

נחמן שי: אני עוקב אחרי עבודתה ואני רואה את המחירים שהיא לוקחת ומזדעזע.

נחמן שי: אני שואל אותה איך זה יכול להיות שהיא לוקחת כל כך הרבה והיא אומרת לי שזה מה שזה עולה לה.

נחמן שי: היא קונה עור, היא קונה פה, היא קונה שם, היא משקיעה עבודה.

נחמן שי: אני אומר לה שהיא מזמינה באותו זמן באתרים סינים והיא אומרת נכון, וזה עולה לה 10 אחוזים או 20 אחוזים באתר הסיני ולייצר עולה לה פי חמש או שש.

נחמן שי: אני אומר את זה לא כדי לקדם את העסקים שלה אלא כדי להסביר לכם איך בעיני אנחנו הורגים את עצמנו.

נחמן שי: מצד אחד אנחנו רוצים כולנו לקנות בזול ומצד שני אנחנו חותכים את הענף עליו יושבים 300,000 אנשים.

נחמן שי: 56,000 בתי מסחר.

נחמן שי: אני יכול לראות את עצמי נכנס לחנויות או לעסקים שלהם.

נחמן שי: העולם השתנה, ובזה אני לא מחדש דבר, כולנו יודעים את זה, אבל מדינת ישראל נוהגת כמו בת יענה.

נחמן שי: מכניסה את הראש לחול והיא לא רואה מה קורה סביבה ויש סופה.

נחמן שי: כל העולם משתנה, גם אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו משתנים.

נחמן שי: אי אפשר להניח לקבוצה הזאת להיפגע.

נחמן שי: אסור.

נחמן שי: זו פגיעה כלכלית-חברתית מהמדרגה הראשונה.

נחמן שי: אולי בעוד עשר-עשרים שנים כבר ייעלם המסחר הקמעונאי אבל אני לא מאמין.

נחמן שי: תמיד יהיה אדם שילך ברחוב וירצה להיכנס לעסק.

נחמן שי: תמיד יהיה מישהו שייצר בסדר גודל קטן.

נחמן שי: תמיד יהיו אנשים כאלה.

נחמן שי: לכן זה לא ייעלם.

נחמן שי: הענקים האלה לא יחליפו.

נחמן שי: לכן מדינת ישראל חייבת להתמודד עם זה אבל אני לא רואה מה ההתמודדות.

נחמן שי: היום נוצר נזק מצטבר ואין לי ספק בכך, וזה לא הוגן כלפי האנשים האלה.

נחמן שי: אני מודה שאי אפשר לומר לאנשים שלא יקנו יותר ברשתות באינטרנט כי זה מאוד מפתה, כולנו יודעים, והמחירים הם אפסיים וזה נראה נהדר, אבל המדינה חייבת להתמודד ואני לא רואה שום התמודדות ושום ניסיון להתמודד, חוץ מהצעקות.

נחמן שי: אולי לקראת הבחירות אוטוטו פתאום יבוא איזה פתרון אבל זה לא הולך כך.

נחמן שי: חייבת לבוא איזושהי התמודדות ממלכתית וברמה של איזושהי ועדה או איזשהו גוף שיבדוק היטב איך חיים עם שתי התופעות האלה, מצד אחד התעסוקה והפרנסה של האנשים האלה, שאני לא יכול להסתכל להם בעיניים, ומצד שני העולם סביבנו, שכל אחד רוצה להיות חלק ממנו ואי אפשר להתנתק.

נחמן שי: צריך לצאת מכאן עם פתרון, עם איזושהי הצעה מעשית, ידידי היושב ראש.

נחמן שי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך חבר הכנסת גפני.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי וידוי.

איילת נחמיאס ורבין: לא קניתי שום דבר ב-בלק פריידי.

איילת נחמיאס ורבין: הרב גפני, אני רוצה לומר לך משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא קניתי שום דבר ב-בלק פריידי.

איילת נחמיאס ורבין: כלום.

איילת נחמיאס ורבין: לא הייתי צריכה כלום, אז לא קניתי כלום.

קריאה: גם אני לא.

איילת נחמיאס ורבין: יפה.

איילת נחמיאס ורבין: זה חלק מהבעיה בתפיסת הצריכה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להסביר משהו על מעגל הקסמים המרושע.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר לך שאני החריגה.

איילת נחמיאס ורבין: תבין.

איילת נחמיאס ורבין: אני החריגה.

איילת נחמיאס ורבין: כאשר ישראלים רוכשים במיליארדים, אני החריגה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה להסביר משהו חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: אם יש בית לתעשייה הישראלית, זאת הוועדה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אין שבוע שאנחנו לא מתעסקים בתעשייה הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: על תעשיית הטקסטיל מדינת ישראל לצערי – אל תכעסו, אני אומרת את זה מתוך כאב ומתוך שותפות גורל – ויתרה.

איילת נחמיאס ורבין: כאשר מדינה מוותרת כך בקלות על איזושהי תעשייה, בסופו של דבר היא תשלם את המחיר.

איילת נחמיאס ורבין: למה אני מתכוונת.

איילת נחמיאס ורבין: חלק מהסיבה שאנשים התחילו לקנות באינטרנט באופן אינטנסיבי היא כי באמת יוקר המחייה בישראל מאוד מאוד גבוה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל גם יוקר קיום העסקים במדינת ישראל הוא גבוה בהרבה מאשר במקבילות שלנו בעולם, בין אם מדובר באירופה, בין אם מדובר בוודאי בדרום מזרח אסיה אבל גם אם מדובר בארצות הברית.

איילת נחמיאס ורבין: המדהים הוא שלמשל בגדי תינוקות – זו דוגמה שאני תמיד אוהבת לקחת אותה כי משם הישראלים בעצם התחילו לרכוש באינטרנט ולא סתם.

איילת נחמיאס ורבין: הישראלים הזדעזעו מהמחירים של בגדי תינוקות בישראל, בין אם מיובאים ובין אם הם מיוצרים במקום, והתחילו לרכוש באינטרנט.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מה העניין?

איילת נחמיאס ורבין: אם לא תהיה כאן תעשייה מקומית, בסופו של דבר המחיר יעלה.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, זה לא יעזור שום דבר.

איילת נחמיאס ורבין: לא תהיה תחרות.

איילת נחמיאס ורבין: אם כולם יקנו רק באינטרנט ויקנו רק יבוא, ולא תהיה שום תעשייה מקומית, בסופו של דבר המחירים יעלו גם הם.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו במאבק הזה כבר כמעט שנה.

קריאה: שש שנים.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת על שיא המאבק.

איילת נחמיאס ורבין: ארבע שנים אני בכנסת והמאבק בשיאו הוא בשנה האחרונה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך שדיברנו על מקומות עבודה, דיברנו על האנשים, על חצי מיליון אבל אני רוצה שתדע נתון שלדעתי אף אחד לא הזכיר אותו.

איילת נחמיאס ורבין: 53 אחוזים מהתל"ג של מדינת ישראל מיוצר על ידי העסקים הקטנים שהאנשים האלה הטובים משתייכים אליהם.

איילת נחמיאס ורבין: דבר מדהים נוסף – אנחנו אוהבים לדבר על נטו, נטו, נטו, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: יש לנו מלא תכניות נטו, נטו משפחה, נטו תעשייה, המון נטו, אבל נטו עסקים קטנים ובינוניים שהכריזו עליו לפני כמעט 11 חודשים, בינואר, נטו עסקים קטנים ובינוניים שבעצם היה אמור לשפר את כושר התחרותיות של כל האנשים שיושבים כאן, פשוט לא בא אל העולם.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת ממך לפנות לשר האוצר בהקדם ולמרות שמדי פעם אתה אוהב לריב עם המנכ"ל שלו, אני יודעת שלך הם מקשיבים.

משה גפני: למה את אומרת את זה?

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת ממך.

משה גפני: העברתי את הוועדה ליציבות פיננסית.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: לא בטוחה שצדקת, אבל בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: לא, סתם, צדקת.

איילת נחמיאס ורבין: הפנייה לשר האוצר כאן היא קריטית, קריטית, קריטית.

איילת נחמיאס ורבין: אני דיברתי אתך בנושא של רכש גומלין.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מתעסקים כבר כמה שבועות בנושא הזה.

איילת נחמיאס ורבין: כולנו עסוקים בזה.

איילת נחמיאס ורבין: כאן זה לא רכש גומלין.

איילת נחמיאס ורבין: כאן זה ממש היום יום של החיים של ישראלים ואנחנו חייבים להיות הפתרון שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו המוצא האחרון שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אנחנו באים הרבה בטענות גם לענף הקמעונאות.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, אתה בא לחנויות, אתה יודע כמה עולה שכירות בקניונים במדינת ישראל?

איילת נחמיאס ורבין: בסוף איך אנשים אמורים להרוויח?

איילת נחמיאס ורבין: אני מוזרה ואני כמו בבני ברק.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע למה?

איילת נחמיאס ורבין: כי אני אוהבת לקנות בחנויות ברחוב.

איילת נחמיאס ורבין: כמו שהאנשים האלה, חלק גדול מהם, נמצא ביפו-תל אביב, אני אוהבת לקנות בחנות שאני נכנסת אליה, פותחת את הדלת, לא אוהבת להיכנס לחניה.

משה גפני: אלה חיים שכאלה?

משה גפני: מה עכשיו?

איילת נחמיאס ורבין: אני גם אוהבת לבוא ביום חמישי לקנות בבני ברק.

משה גפני: איפה את קונה חלות?

קריאה: תשאל איפה היא מפרישה חלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת ממך.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו הפתרון האחרון שלהם.

משה גפני: אני לא הולך לפנות לשר האוצר לגבי מה שאמרת.

איילת נחמיאס ורבין: לגבי נטו עסקים קטנים ובינוניים.

משה גפני: לגבי מה שאמרת עם רכש הגומלין.

משה גפני: הם מחפשים אותי מהחשב הכללי.

איילת נחמיאס ורבין: טוב מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: שיחפשו אותך.

איילת נחמיאס ורבין: שיבואו לכאן לתת לנו תשובות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה תשובות לעסקים קטנים ובינוניים.

משה גפני: החשב הכללי אומר שזה לא הוא.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שזה התחיל מלמטה.

קריאה: אם כן, מי זה?

משה גפני: לא שמעת את הצעקות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רק מבקשת שתפנה לשר האוצר בעניין של נטו עסקים קטנים ובינוניים.

משה גפני: לפני שאני פונה, אני רוצה כאן תשובות.

משה גפני: לשם מה הבאתי לכאן אנשים?

איילת נחמיאס ורבין: אני מקווה שעידו יודע מה קורה עם נטו עסקים קטנים ובינוניים.

קריאה: הוא לא הכול יודע.

משה גפני: עודד, תנהל את הישיבה.

נורית קורן: הרב גפני, זה חשוב, אני לא אדבר הרבה.

נורית קורן: שתי דקות.

נורית קורן: חשוב לי שתשמע את הדברים.

נורית קורן: אדוני היושב ראש, זה דיון מאוד מאוד חשוב.

נורית קורן: זה אחד הדיונים שבאמת בא לשמו על הכלכלה שלנו כאן

נורית קורן: במדינת ישראל ועל העסקים הקטנים שמדינת ישראל, כמו שאמרה איילת, ויתרה עליהם.

נורית קורן: אני חושבת שאם אנחנו, המדינה וכל העולם הלך ונתן את כל הנוסחאות שלו לסין והכול נעשה בסין, כך גם קרה עם הטקסטיל שלנו.

נורית קורן: אני חושבת שזאת הייתה גאווה בשנות ה-70 וה-80, גאוות התעשייה של הטקסטיל במדינת ישראל בכל העולם.

נורית קורן: מה שקרה עכשיו זה שפשוט חיסלנו את הכול ולא השארנו כמעט כלום.

נורית קורן: אני בטוחה שאתה הסתובבת בדרום תל אביב כמו שגם אני הסתובבתי שם לפני 10 שנים אבל היום כשאתה מסתובב שם, זה אחרת.

נורית קורן: פעם לא יכולת לנסוע שם כי כל הזמן עגלות עם בדים חצו את הכביש מצד לצד אבל היום אתה יכול כי אין.

נורית קורן: אתה לא רואה את מה שהיה פעם.

נורית קורן: לכן זה חשוב כי זה בעצם הביטחון, אני קוראת לזה הביגודי שלנו.

נורית קורן: אם אנחנו מביאים הכול מסין, חס וחלילה סגרו את סין, סגרו את המפעלים, יהיה איזה בלגן, לא יהיה כאן מה ללבוש.

נורית קורן: אנחנו צריכים לדאוג שתהיה כאן תעשייה.

נורית קורן: זו פרנסה של אנשים, זה גם ביטחון לנו כלכלי וביגודי ואלה הדברים החשובים.

נורית קורן: נאמר כאן שרשות המסים הפסידה כל כך הרבה כסף בסוף שבוע הזה.

נורית קורן: רק בסוף השבוע הזה.

נורית קורן: זה המון כסף.

נורית קורן: אם אנחנו באמת רוצים, מה שצריך לעשות זה קודם כל לאכוף את ה-75 דולר ולטפל בזה.

נורית קורן: הדבר השני הוא הנושא של סבסוד דואר.

נורית קורן: יש אמנת דואר שאנחנו בעצם מסבסדים את הסינים.

נורית קורן: יש אמנה כזאת שאומרת שאם יש מדינה שהיא מדינה חלשה יותר וענייה יותר, היא תשלם עבור הדואר פחות מאשר משלמת מדינה עשירה.

נורית קורן: מה שקורה זה שאנחנו יותר עשירים מסין ואם שולחים לסין, אתה מסבסד את הסינים ואותו דבר הפוך, כאשר אתה מסבסד אותם כשהם מביאים לישראל.

נורית קורן: לכן הדבר הזה חשוב וגם לזה צריך לתת תשובה.

נורית קורן: אני רוצה לומר עוד נקודה שלא הועלתה כאן.

נורית קורן: מכיוון שהכלכלה והטקסטיל, באמת יש שיתוף פעולה עם הפלסטינים, עם הערבים, זה מה שחשוב, לשמור.

נורית קורן: יש כאן שיתוף פעולה מצוין ואנחנו צריכים להמשיך אותו.

נורית קורן: אפשר לחיות כך וזה מה שנעשה עד עכשיו.

נורית קורן: זאת נקודה שרשות המסים צריכה לקחת אותה בחשבון.

נורית קורן: בשום פנים ואופן אסור שהתעשייה הזאת תתרסק.

נורית קורן: עוד נקודה אחת.

נורית קורן: אני יודעת שכל הביגוד שנעשה כאן בארץ משמש דווקא לאוכלוסיות החלשות שלנו ואפילו לחרדים.

משה גפני: לא, אם זה לחרדים, אני לא מטפל בזה.

נורית קורן: הביגוד משמש את החרדים כי מתאימים את הלבוש למה שהם צריכים והסחורה היא זולה יותר.

משה גפני: מדובר על כל הציבור.

משה גפני: לא על ציבור מוגדר.

נורית קורן: אני אומרת שהדברים האלה מאוד חשובים ואסור שאנחנו נירה לעצמנו ברגל.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: עודד, תנהל את הישיבה.

משה גפני: (היו"ר עודד פורר)

עודד פורר: הדובר הבא, רועי כהן.

רועי כהן: בוקר טוב.

רועי כהן: אני חושב שהדיון כאן הוא דיון קריטי כי אנחנו נמצאים בתקופה מאוד מאוד קריטית.

רועי כהן: אני אתמקד במספרים.

רועי כהן: הצריכה הפרטית במדינת ישראל היא בעצם מנוע הצמיחה האמיתי של המשק הזה והיא עומדת על 698 מיליארד שקלים בשנה.

רועי כהן: זה מניע את גלגלי המשק, זה מה שדואג לכך שתהיה משכורת לעוז, לעידו ולכל פקידות הממשלה, ובצדק.

רועי כהן: זה מנוע הצמיחה.

רועי כהן: אבל מה עושה הממשלה.

רועי כהן: היא מנתבת את הצריכה הפרטית לחוץ לארץ.

רועי כהן: היא אומרת שה-698 מיליארד שקלים יהיו כאן גלגלי המשק, אנחנו ניקח את הכסף הזה ונעביר אותו לחוץ לארץ.

רועי כהן: למה?

רועי כהן: כי אנחנו עוצמים עיניים לכך שהפטור מהמע"מ הזה הפך למגיפה וגרם לכך שאין ענף ביגוד, אין ענף צעצועים, אין יותר ענף מכשירי כתיבה, אין ענף הנעלה, אין מוצרי תינוקות, אין אופטיקה, אין שעונים.

רועי כהן: ראיתם חנויות של שעונים?

רועי כהן: הכול נסגר.

רועי כהן: למה?

רועי כהן: כי יותר קל לקנות בחוץ לארץ בפטור ממע"מ.

רועי כהן: אנחנו זועקים כבר כמעט שנתיים את הזעקה הזאת ואומרים בואו תנסו לעשות תחרות שווה.

רועי כהן: אנחנו כבר כמעט – כמו אמרה איילת – 11 חודשים אחרי שאני עמדתי בגשר המיתרים בהפגנה ושעתיים אחר כך הכריזו על הקמת ועדת נטו עסקים.

רועי כהן: מה קרה עם הוועדה הזאת?

רועי כהן: דגים סרוחים.

רועי כהן: זה מה שקרה.

רועי כהן: כותרות, הכול קורה, הכול יהיה, אבל שום דבר לא נשאר.

רועי כהן: אני בא ואומר שיש כאן אחדות.

רועי כהן: אני לא מציין רשתות גדולות או חנויות קטנות.

רועי כהן: כולם סופגים את המכה הזאת של הפטור ממע"מ.

רועי כהן: כולם בעצם משלמים את המחיר הזה.

רועי כהן: ענף הייצור המקומי – דני כאן, שמעון ואילן – זה מה שחשוב לחברה הישראלית.

רועי כהן: האנשים האלה מעסיקים משפחות וגם ברשות הפלסטינית.

רועי כהן: תאמינו לי, מי שעובד, הוא לא עושה פיגועים ולא מעניין אותו שום דבר אחר מלבד להביא פרנסה.

רועי כהן: אני אומר לך עודד, אתה נמצא בנבכי הדברים.

רועי כהן: מדינת ישראל השתגעה.

רועי כהן: זה טירוף מערכות.

רועי כהן: על תרופה יש מע"מ, על תרופה שאמורה להציל חיים של אנשים יש מע"מ ועל גרביים ותחתונים מסין אין מע"מ.

רועי כהן: תראו על מה אנחנו מדברים.

רועי כהן: תרופות שאנשים אין להם כסף לשלם עליהן, משלמים עליהן מע"מ אבל על גרביים ותחתונים שמביאים מסין במקום שיקנו כאן מייצור מקומי, אין מע"מ.

רועי כהן: מה קרה כאן?

רועי כהן: מה, התחרפנו?

רועי כהן: מה, המדינה הזאת השתגעה?

רועי כהן: רוצים בכוח לסגור את כל העסקים הקטנים?

רועי כהן: אני באמת אומר לכם שזה טירוף מערכות.

רועי כהן: מדינות אחרות הבינו את זה.

רועי כהן: אוסטרליה ביטלה לחלוטין את הפטור.

רועי כהן: האיחוד האירופאי, 26 דולר.

רועי כהן: בריטניה, 20 דולר.

רועי כהן: קנדה, 16 דולר.

רועי כהן: שוויץ, 5 דולר.

רועי כהן: מה קרה לכם?

רועי כהן: למה כאן 75 דולר?

רועי כהן: אם אתם רוצים לתת 75 דולר - תנו גם לקמעונאי את ה-75 דולר פטור.

רועי כהן: מה קרה?

רועי כהן: רק לתת לאלה מסין וממדינות אחרות את הפטור?

רועי כהן: אני טוען שהמדינה בצורה כזאת או אחרת גורמת לכך שיש יתרון לספקי החוץ.

רועי כהן: זה היה צריך להיות בגיץ.

רועי כהן: אנחנו נפלנו על בג"ץ שבכלל לא מבין כי האנשים שם בירושלים, יכול להיות שהם מבנים במשפטים והכול טוב ויפה, אבל במה שהצרכן – דני, עודד ומי שיושב עכשיו בחנות ומנסה למכור למישהו יש אפליית מס – הם לא יודעים לומר ואומרים, תשמע, תחזור לכנסת, תבדוק בכנסת איך אפשר לתקן את זה.

רועי כהן: אז חזרנו לכנסת ואנחנו מבקשים ממכם חברי הכנסת, אי אפשר יותר.

רועי כהן: המצב הזה לא יכול להימשך יותר.

רועי כהן: אנחנו לא יכולים לעצום עיניים ואני מאוד מקווה שתהיה כאן בשורה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני חייב לומר שזה באמת לא עניין לבג"ץ.

עודד פורר: זה עניין שהממשלה והכנסת צריכות לטפל בעוול הזה שהוא ברור לחלוטין.

עודד פורר: אגב, הפטור הוא אמנם עד 75 דולר, אבל גם מישהו שקונה ב-100 דולר וב-200 דולר, לא משלם את המע"מ.

עודד פורר: כמו שאמרתי קודם, אם תופסים אותו אחת לכמה שתופסים, אומרים לו שבסדר, ישלם את המע"מ.

עודד פורר: זה ממש לא אינסנטיב לגרום לאנשים לשלם את המע"מ.

איילת נחמיאס ורבין: אתה ראית את מרכז המיון של החבילות?

רועי כהן: אני מזמין אותך להגיע למרכז המיון.

רועי כהן: דבר שם עם פקיד המכס.

רועי כהן: הוא אמר לי שהוא אחד מול מיליון חבילות ביום ואיך אני רוצה שהוא יבדוק את החבילות.

עודד פורר: זאת פארסה.

עודד פורר: רק בסוף השבוע הזה של ה-בלק פריידי, הפסידה מדינת ישראל 272 מיליון שקלים.

2436: אני יכול לומר לך בראייה משפטית שהבג"ץ נכשל בתפקידו.

2436: כי דובר כאן על שוויון.

עודד פורר: רמזי גבאי, יושב ראש איגוד תעשיות הטקסטיל והאופנה.

רמזי גבאי: ברשותכם, אני לא אחזור על הדברים של חבר הכנסת פורר ומר אוריאל לין בנושא היבוא האישי, על כל נושא המע"מ והאכיפה שזאת בהחלט בעיה קשה וגדולה.

רמזי גבאי: אני רוצה להתייחס יותר לעניין של ביטול המכסים.

רמזי גבאי: נכון שביטול המכסים שמשרד האוצר עשה אותו, הוא עשה אותו כאילו לצ'פר את היבואנים בגין העניין של האינטרנט אבל הביטול הזה פגע בעצם בעשרות ומאות רבות של מפעלים קטנים שחלקם יושבים כאן, גם מפעלים גדולים, שבעצם נחשפו ליבוא מסיבי ולפעמים אפילו ממש בהיצף, כך שהציפו את השוק בסחורה זולה שגורמת למפעלים להיסגר.

רמזי גבאי: הדוגמה הטובה היא מפעל אבגול שיושב כאן.

רמזי גבאי: המדינה סבסדה ונתנה מענקים להקים מפעל שעלה יותר מ-200 מיליון שקלים בדימונה.

רמזי גבאי: המפעל הזה הוא המילה האחרונה בתחום הטכנולוגיה.

רמזי גבאי: השקיעו בו המון כסף ואחרי שהשקיעו את הכסף במפעל ואחרי שפתחו אותו, עכשיו בעצם הודיעו שהורידו את המכסים.

רמזי גבאי: אז החגיגה התחילה.

רמזי גבאי: והנה, יושב כאן אבגול שמתחיל להרגיש בקשיים הגדולים האלה בגלל אותם 6 או 12 אחוזים שעשו.

עודד פורר: אגב, הצרכנים לא מרגישים אותם בכיס.

רמזי גבאי: חד משמעית.

קריאה: הם גם לא הגיעו לצרכנים.

רמזי גבאי: העניין של ה-12 אחוזים, אמרתי את זה מעל הרבה מאוד במות ואני אחזור ואומר.

רמזי גבאי: רבותיי, ה-12 אחוזים או ה-6 אחוזים לא יכולים להגיע לצרכן.

רמזי גבאי: אני מזכיר שאם יבואן מייבא חולצה ב-30 שקלים, הוא משלם 1.80 שקל – שאלה ששת האחוזים – הוא בדרך כלל מוכר פי שלושה ובצדק כי יש את עלות הקניונים כמו שהוזכר וכל מה שקשור לזה.

2436: אל תשכח מס מוניציפאליטי.

רמזי גבאי: כל המסים האחרים.

רמזי גבאי: הוא מוכר פי שלושה וזה בסדר.

רמזי גבאי: אבל זה שהוא הביא ב-30 שקלים ומוכר עכשיו ב-99,90 שקלים, את ה-1.

רמזי גבאי: 80 שקל הוא לא הוריד ל-98.

רמזי גבאי: 70 שקלים כי זה לא מגיע בכלל לצרכן.

רמזי גבאי: זה פשוט נכנס לטובת שורת הרווח של היבואנים האלה ואתם רואים את זה בתוצאות.

קריאה: רואים את זה ברבעונים האחרונים.

רמזי גבאי: רואים את זה בתוצאות העסקיות שפורסמו בשבועות האחרונים של כל החברות היבואניות הגדולות, מה קרה לשורת הרווח.

קריאה: והן ישלמו מס.

רמזי גבאי: שישלמו מס, אבל כמה מס?

עודד פורר: בבקשה אל תתייחס להערות ביניים.

רמזי גבאי: לכן אני אומר שצריך לבחון את העניין הזה.

רמזי גבאי: דרך אגב, מעבר לזה, אמרתי את זה גם בזמנו, רבותיי, הביטול של ה-6 אחוזים האלה עלה למדינת ישראל יותר מחצי מיליארד שקלים.

רמזי גבאי: רק הביטול הזה.

רמזי גבאי: לא חבל על הכסף הזה?

רמזי גבאי: קחו אותו ותנו אותו לכל דבר אחר.

רמזי גבאי: זה חצי מיליארד שקלים שהמדינה ויתרה עליהם והם לא הגיעו לצרכן הסופי, וזה בעצם מה שמפריע לי.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: זה חצי מיליארד שקלים שהיה.

עודד פורר: בכל שנה הסכום הזה הולך וגדל.

רמזי גבאי: נכון.

עודד פורר: היקף הקניות הולך וגדל.

קריאה: הוא מדבר על מכס הגנה.

רמזי גבאי: אני מדבר על מכס הגנה.

עודד פורר: אני מדבר על המס.

קריאה: מה עם המע"מ?

רמזי גבאי: דיברנו על המע"מ.

רמזי גבאי: אני לא רוצה לחזור על מה שנאמר.

עודד פורר: אלה שני טקטים.

רמזי גבאי: זה משהו אחר.

רמזי גבאי: עוד מילה אחת.

רמזי גבאי: אף מדינה לא רוצה לעשות אתנו הסכם סחר.

רמזי גבאי: זה לא סוד.

רמזי גבאי: סין לא תעשה אתנו הסכם סחר וגם לא הודו.

רמזי גבאי: אין לנו מה למכור לה.

קריאה: זה נכון.

קריאה: הורידו חד צדדית.

רמזי גבאי: אין לנו מה למכור לה.

רמזי גבאי: כשאני רוצה לייצא לסין - ונמצא כאן יצרן גדול, פלוקטקס – מחייבים אותי במכס של 40-35 אחוזים.

איילת נחמיאס ורבין: ראש הממשלה מתגאה בידידות שלו עם ראש ממשלת הודו.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מה אומרים ההודים?

איילת נחמיאס ורבין: "מיוצר בהודו".

איילת נחמיאס ורבין: בואו לייצר אצלי.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: מר זיילר.

שלום זיילר: תודה.

שלום זיילר: מנהל חברת תעשיות פלוקטקס.

קריאה: מה אתם מייצרים?

שלום זיילר: אנחנו מייצרים בדי ריפוד, כנראה מהיחידים שעוד נשארו בארץ.

שלום זיילר: מייצאים 95 אחוזים לעולם.

שלום זיילר: מחקים אותנו ומביאים את המתחרים שלנו מסין ומכל מקום אחר.

שלום זיילר: מה שאנחנו מבקשים זאת תחרות הוגנת.

שלום זיילר: כמו שהם מכניסים לכאן באפס מס, אנחנו מבקשים אותו הדבר, או שתחזירו להם את המס.

שלום זיילר: היה לי שוק ישראלי, יש פה שוק ישראלי עבורנו, לא גדול אבל הוא נחתך בחצי בשנה-שנתיים האחרונות.

שלום זיילר: אנחנו מבקשים תחרות הוגנת.

שלום זיילר: כמו שהם מביאים לארץ באפס מס, שנוכל לשלוח לשם באפס מס.

שלום זיילר: יש לנו שוק בהודו.

עודד פורר: או לחילופין שיחזירו את מכס ההגנה.

קריאה: הוא מדבר על מכס ההגנה.

שלום זיילר: אנחנו עושים יצוא לסין, מהיחידים בעולם, ואנחנו יכולים לגדול שם בהרבה יותר, אם הייתה כאן את עזרת הממשלה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: רצית לומר עוד משפט?

2436: ביקשתי להעיר שנעשית כאן שגיאה גדולה מאוד.

2436: תאמינו לי, אין כאן ויכוח בין היבוא המסחרי לייצור המקומי.

קריאה: יש ויכוח.

2436: המגזר הקמעונאי משווק גם מוצרים שמיוצרים כאן בישראל.

עודד פורר: לא.

עודד פורר: תכף נדבר על זה.

2436: תאמינו לי, זה מול היבוא האישי.

2436: אם יעלו את המכס, יהיה יותר כדאי לייבא יבוא אישי ואתם תיפגעו עוד יותר.

עודד פורר: בהקשר הזה, המדיניות הזו שגורמת למגזרים לריב זה עם זה, זאת הטעות.

עודד פורר: צריך לטפל בשתי הנקודות גם יחד.

עודד פורר: מדינת ישראל לא צריכה להיות המדינה היחידה בעולם שאין בה מכס הגנה והיא גם לא צריכה להיות המדינה היחידה בעולם שמוותרת על הכנסות מע"מ ונותנת לאזרחים כאן, לתעשיינים וליצרנים כאן, להילחם.

2436: אם ישוו כאן תחרות, לא תהיה בעיה.

עודד פורר: דן אלחרר, מנהל מטה ממשל, האגודה לעידוד ייצור האופנה בישראל, בבקשה.

דן אלחרר: אני מייצג את העמותה לעידוד ייצור האופנה בישראל.

דן אלחרר: אני בעצמי יצרן, מעסיק 14 עובדים, חלק בטמרה וחלק בדרום תל אביב.

דן אלחרר: אני חייב לשנות משהו בגישה.

דן אלחרר: כשאתם חושבים ייצור ישראלי, בראש אתם חושבים על משהו יקר.

דן אלחרר: אני חייב לומר לכם שיש כאן איזה ג'וינט ונצ'ר עם הרשות הפלסטינית ויש לנו כאן שני תופרים, אחד מקלקיליה שמעסיק 300 עובדים, ואנחנו עובדים אתם, המשכורות שם לא רחוקות כל כך מהמשכורות בסין.

דן אלחרר: כשבא אלינו קליינט וקונה מאתנו סחורה, הוא מקבל עטיפה של עולם מערבי מבחינת הצ'קים הדחויים, מבחינת הבדיקה, מבחינת לעשות לו קסטומצ' של 400 ו-500 יחידות שמתאימות לשוק כאן.

דן אלחרר: אם מחר באח הגדול יש איזו שמלה שהיא סופר נכונה, תוך שבועיים אנחנו שמים אותה בחנות.

דן אלחרר: הייצור שלנו לא רחוק כל כך מהייצור בסין.

דן אלחרר: למה כזה דרמטי לנו מכסי ההגנה.

דן אלחרר: כשאני מגיע לרשת אופנה – ודרך אגב, אלה לא הרשתות שיושבות כאן אלא אלה רשתות יותר זולות שבעיקר נמצאות בפריפריה ואני לא רוצה לנקוב בשמות כי זה יגיד למה לא הזכרתי אותי והוא ישאל למה לא הזכרתי אותו אבל אלה רשתות יותר זולות – לפעמים נופלות לי הזמנות על שקל.

דן אלחרר: אני מגיע אתו ל-21 והוא אומר לי ב-20 קיבלת הזמנה על 1,000 יחידות.

דן אלחרר: זה בדיוק מכס ההגנה שקיים בכל העולם.

דן אלחרר: יש גלובוס שלם.

דן אלחרר: אם מישהו ימצא מדינה שאין בה מכס הגנה, אנחנו מתקפלים, מורידים את הדגלים והולכים הביתה.

דן אלחרר: נעבור ענף.

דן אלחרר: נושא האינטרנט שכרוך אחד בשני.

דן אלחרר: הסיבה שהם קיבלו את הפטור החריג הזה השנה, זה בגלל נושא האון ליין.

דן אלחרר: כולם מבינים שבשנה-שנתיים הקרובות לא יהיה מכס על האינטרנט.

דן אלחרר: זה פוליטי, זה פופוליזם.

דן אלחרר: לא יהיה.

דן אלחרר: אבל אני שואל את רשות המסים שנמצאת כאן, שנתיים אנחנו צועקים לכם ש-75 דולר עובר, איפה האכיפה?

דן אלחרר: איפה מכרז פרטי?

דן אלחרר: מה הבעיה לעשות אתר, תקישו שם מספר, קניתי ב-117, תגיע, תעשו מדגמים.

דן אלחרר: מי שלא שילם – ישלם פי עשר קנס ויש לך אכיפה מעל 75 דולר.

דן אלחרר: אני שואל למה עד היום לא יצא מכרז מרשות המסים לומר שהם רוצים מס?

דן אלחרר: הרי יום אחד יהיה את המס הזה.

דן אלחרר: אני אומר לכם מה יקרה כשיהיה המס.

דן אלחרר: כחלון אמר לנו בפגישה לפני חודש שהוא מבטיח לי שיהיה מס על האינטרנט, הוא מחכה לראות מה עושים באירופה, הוא לא אמר שהוא מחכה לעבור את הבחירות אבל כולנו מבינים שזה שם.

דן אלחרר: גם אלי כהן אמר מספר פעמים שיהיה מס.

דן אלחרר: ביום שיהיה מס על האינטרנט, הם לא יודעים לאכוף אותו.

דן אלחרר: ביום שזה יגיע, הם לא יודעים לאכוף אותו.

דן אלחרר: אם אתם לא תתנו לנו מכס הגנה, אנחנו לא נגיע ליום הזה.

דן אלחרר: היצרנים קורסים.

דן אלחרר: אני לא יודע אם יש לו זכות דיבור, אבל הבחור הזה הוא מנהל בית ספר לשעבר והייתי רוצה שהוא יגיד שתי מילים על מה קורה ב-30,000 ברשות.

דן אלחרר: 400 חיילי מג"ב שתצטרכו להכניס בתפיסה שתקרה שם, תהיה הרבה יותר יקרה מההקצאה, כמו שהוא הסביר.

דן אלחרר: זה רק בגדי נשים וזה רק מסין.

דן אלחרר: החבר'ה האלה יכולים לייצר באיטליה, בתורכיה, בירדן, במצרים.

דן אלחרר: גם בסין הם יכולים לייצר, בגדי גברים.

דן אלחרר: הם יכולים לייצר צעיפים, נעליים אבל לא ביקשנו.

דן אלחרר: מדובר בכל הנטו הוזלות.

דן אלחרר: אולי שני אחוזים ממה שהוא נתן לעם.

דן אלחרר: הוא משאיר את כל מוצרי החשמל, הוא משאיר 80 אחוזים מהטקסטיל.

דן אלחרר: מה ביקשנו, ריבונו של עולם?

דן אלחרר: כולה חלק קטן מבגדי הנשים.

דן אלחרר: זה זניח וזה מציל תעשייה של 30,000 ברשות ו-5,000 כאן.

דן אלחרר: יגיד לך הבן אדם הזה מה קורה ברשות.

דן אלחרר: אני נתקלתי בבן אדם בוכה אתמול אצלי, יצרן שסגר.

דן אלחרר: הוא נתקל באנשים זועמים אצלו.

דן אלחרר: (היו"ר משה גפני)

ריאן עבדול רחים: אני מכפר ברא, אזרח ישראלי, העסק ברשות הפלסטינית, בקלקיליה.

ריאן עבדול רחים: העסק קיים מלפני 30 שנים.

ריאן עבדול רחים: לפני חמש-שש שנים הגעתי עד ל-300 פלוס עובדים.

ריאן עבדול רחים: בחמש השנים האחרונות התחלנו לרדת.

ריאן עבדול רחים: עבדתי עם חברה מסוימת ישראלית ובחודש סיפקתי 60,000 פריטים.

ריאן עבדול רחים: התחלנו לרדת ל-30,000 ול-20,000 כאשר היום בקושי הגענו ל-7,000 ו-8,000.

ריאן עבדול רחים: בנוסף לכך יש יצרנים קטנים שהיום נעלמו כי לא יכלו לעמוד במה שקורה.

ריאן עבדול רחים: מ-300 פלוס עובדים הגעתי היום לבין 50 ל-60 עובדים כי לא הייתה עבודה והיינו צריכים לפטר את העובדים.

דן אלחרר: דרך אגב, הירידה שהוא מדבר עליה, אנחנו היינו כאן והגשנו בג"ץ כדי שתתייחסו אלינו, והיינו אצלך בוועדה ואתה באמת תמכת בזה, ואז לא היה אינטרנט.

דן אלחרר: אני לא מבין למה אוריאל לין מלשכת המסחר אז באו נגדנו.

דן אלחרר: הורדתם לנו מ-12 לאפס ובסוף, אחרי מלחמה שעשינו - חמישה חודשים זה היה פטור – העליתם לנו לשש.

דן אלחרר: אתם עמדתם מולי כשלא היה אינטרנט.

קריאה: אני לא נגדך.

דן אלחרר: למה נפגשנו כאן ב-2013?

דן אלחרר: לא היה אינטרנט.

עודד פורר: אני רק רוצה לחדד את מה שהוא אמר.

עודד פורר: העובדים שלו לא נכנסים לתחומי הקו הירוק.

עודד פורר: מבחינה ביטחונית, הכול מבוצע בתחומי הרשות הפלסטינית ומגיע בחזרה לכאן.

עודד פורר: אין אפילו מצב של רישיונות העסקה של אנשים שמגיעים לכאן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רמי שביט.

רמי שביט: המשביר לצרכן, רשת שמעסיקה כ-4,000 עובדים.

רמי שביט: אני מייצג כאן יחד עם עוד עסקים שיושבים כאן עשרות אלפי עובדים.

רמי שביט: אנחנו נתקלים בבעיית רגולציה כל הזמן בהפעלה השוטפת של העסקים.

רמי שביט: אתם לא רוצים לתת כסף לעיריות והעיריות מעלות לנו ארנונה לא נשלטת בכלל.

רמי שביט: זה כאילו שהבעיה עברה אלינו.

רמי שביט: החלטתם בכבוד גדול להעלות את שכר המינימום וכולו נפל עלינו.

רמי שביט: השכר עלה לנו ב-30 אחוזים בשלוש השנים האחרונות.

רמי שביט: החליטו להוריד את המכס ועכשיו רוצים להעלות אותו.

רמי שביט: יש לנו חילוקי דעות כאשר ב-90 אחוזים מהדברים אנחנו מסכימים וב-10 אחוזים אנחנו לא מסכימים.

רמי שביט: אנחנו לא רוצים שיעלו את המכס אבל אם רוצים להעלות את המכס, אני מבקש, כבוד היושב ראש והוועדה, תעלו גם את המכס על יבוא אישי.

רמי שביט: מה ההיגיון להעלות את המכס רק לנו?

רמי שביט: אם מדברים על שוויון, תלכו עם זה עד הסוף ותעלו את המכס על יבוא אישי.

רמי שביט: לא רק שיש לנו בעיית מע"מ שצריך להעלות אותה ולפתור אותה, אלא תעלו גם את המכס על יבוא אישי ואז יהיה שוויון.

רמי שביט: לי אין בעיה לשלם שישה אחוזים מכס ואני אומר את זה כאן לפרוטוקול אבל אני לא מוכן להיות מופלה גם במע"מ, גם ברגולציה, גם בהגנת הצרכן, בכל החוקים שאתם יושבים כאן ומחוקקים.

רמי שביט: אני אתן לך דוגמה אחרונה.

רמי שביט: אני חטפתי תביעה ייצוגית עכשיו.

רמי שביט: 20 מיליון שקלים, על מה?

רמי שביט: על זה שאין לי כד מים באמצע החנות.

רמי שביט: מישהו כאן החליט להוציא חוק שאני צריך לתת כאן מים באמצע החנות.

רמי שביט: המתקן היה מקולקל, אני עכשיו צריך להתמודד בתביעה ייצוגית כי יש כאן חבר כנסת שהעלה חוק והוא עבר.

רמי שביט: אתם לא מבינים.

רמי שביט: החוק שהעובדת תשב וכל חוקי הגנת הצרכן שיוצאים מכאן, אין אחד לאינטרנט.

רמי שביט: אנחנו מוציאים מיליוני שקלים כל שנה על רגולציה, על התמודדות עם הוועדה הזאת.

רמי שביט: אנחנו מבקשים מכם דבר אחד.

רמי שביט: אנחנו לא שקופים.

רמי שביט: אנחנו לא מבקשים מכם טובות ולא מבקשים מכם הטבות ולא שום דבר אחר.

רמי שביט: אנחנו מבקשים, תנו לנו להתפרנס.

רמי שביט: אם אני ארוויח כסף, אני לא חזיר, אם אני ארווח כסף, אני אשלם מס.

רמי שביט: עם כל הכבוד, אם יש רשת שהרוויחה והיא ציבורית, אדון רמזי, תגיד כל הכבוד, הוא משלם מס בישראל.

רמי שביט: אנחנו לא אויבים.

רמי שביט: אנחנו מעסיקים עשרות אלפי עובדים, כבדו אותנו.

רמי שביט: העובדים האלה, הם המשק, הם המצביעים שלכם.

רמי שביט: אני מבקש מכם להוריד את הפרופיל, להבין שכל החלטה שתהיה, שתהיה החלטה נכונה לכל אורך הדרך.

רמי שביט: אני מכבד את ההחלטות שלכם אבל דבר אחד אני מבקש והוא שתתייחסו גם אלינו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יצחק אליאב.

משה גפני: אני רק מבקש לא לחזור האחד על דברי השני.

משה גפני: אני רוצה לקבל תשובות מהממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אנחנו באמת מוטרדים.

איילת נחמיאס ורבין: מישהו יכול על איזה חוק רמי שביט מדבר שמחייב קנקן מים?

רמי שביט: בכל חנות מעל 500 מטרים צריך לשים מיתקן מים כדי שיהיה ללקוחות.

רמי שביט: אם לא, אתה חוטף תביעה ייצוגית.

עודד פורר: אני הולך להגיש הצעת חוק לביטול החוק הזה.

עודד פורר: אני מניח שהחברים כאן יצטרפו.

נורית קורן: נצטרף.

משה גפני: אם אכן מדובר במשהו רציני, אם אתה יכול להעביר את זה אלינו, בבקשה.

משה גפני: אני לא מעריך שמדובר במשהו רציני.

משה גפני: התביעה הייצוגית הזאת שמיתקן המים היה מקולקל, לא חושב.

עודד פורר: כך עושים תביעות ייצוגיות.

נורית קורן: יש עורכי דין שמתמחים זה.

משה גפני: אם מדובר במשהו רציני, אתה יכול להעביר אלינו.

רמי שביט: אני מודה לך.

משה גפני: יכול להיות שנעזור לך בזה.

משה גפני: אני לא חושב שצריך לבטל את החוק, אני חושב שאנחנו יכולים לעזור לך, אם זה אכן רציני.

עודד פורר: חוק מקומות ציבוריים, מיתקני מים קרים, מ-1984.

רמי שביט: מר גפני, אני משלם ארנונה.

רמי שביט: בתוך הקניון אני משלם ארנונה יקרה פי שלוש ופי ארבע מהעסקים.

רמי שביט: יש מס שלטים.

רמי שביט: בתוך הקניון שאני משלם ארנונה לקניון, אני משלם גם מס שלטים לקניון על מדבקה בחלון.

רמי שביט: למה?

רמי שביט: יש חוק עזר עירוני שמחייב אותי לשלם ארנונה על מס שלטים.

רמי שביט: מאות אלפי שקלים.

רמי שביט: אין עם מי לדבר.

איילת נחמיאס ורבין: זה על כל עסק.

יצחק אליאב: שלום לכולם.

יצחק אליאב: סמנכ"ל כספים של קבוצת אבגול.

יצחק אליאב: מי שלא מכיר, אבגול היא חברה ציבורית שמוכרת ב-1.7 מיליארד שקלים לכל העולם.

יצחק אליאב: אנחנו חברה גלובלית.

יצחק אליאב: יש לנו שני מפעלים בישראל.

יצחק אליאב: יש לנו גם מפעלים בעולם, גם בארצות הברית, גם בהודו, גם בסין וגם ברוסיה.

יצחק אליאב: אנחנו מכירים את התעשייה ויודעים מה הולך בעולם מבחינת המכסים.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתם עושים?

יצחק אליאב: אני אסביר.

יצחק אליאב: אגב, בתפקידי הקודם לפני שלוש שנים הייתי סמנכ"ל הכספים של אחת מהחברות הציבוריות הגדולות בעולם הקמעונאות, כך שאני מכיר את הצד השני.

יצחק אליאב: אני רוצה לדבר כאן על התעשייה ועל תעשיית ה-נון גובן – בד לא ארוג – בנפרד.

יצחק אליאב: מי שלא מכיר, ישראל היא מעצמה של נון גובן, של בד לא ארוג.

יצחק אליאב: יש ארבע חברות ציבוריות בארץ - פלנקטקס, גולף ואל-בד.

יצחק אליאב: יש כאן איזשהו עיוות.

יצחק אליאב: אני מבין את הקמעונאים ומבין גם את התעשייה אבל יש כאן איזשהו עיוות שנוצר בנושא של הבד הלא ארוג, הנון גובן.

יצחק אליאב: היה מכס מגן שהנון גובן נכנס בו, ה-12 ירד לאפס.

יצחק אליאב: אני מכיר את זה מהיסטוריה עת הייתי קמעונאי.

יצחק אליאב: עכשיו אנחנו נמצאים באפס.

יצחק אליאב: שישה האחוזים שהורידו על בד לא ארוג, מהווה הכנסות של המדינה, לפי דעתי כמה מאות אלפי שקלים בודדים.

יצחק אליאב: אני חושב שאפילו עשרות.

יצחק אליאב: מצד שני, לקחו שני מפעלים – אנחנו חברה גלובלית ובעלי המניות שלנו היו לפני כן בריטים והולנדים ועכשיו הם הודים ותאילנדים, אנחנו חלק מקונצרן עולמי שנקרא אינידורמה – הנהלת אבגול, בשן ובעין הצלחנו לשכנע את הבעלים שלנו לפתוח מפעל אחד בדימונה, בפריפריה.

יצחק אליאב: אגב, אף אחד לא דיבר כאן על כך שמפעלים הם בדרך כלל בפריפריה ולא רק מפעלים בפני עצמם.

יצחק אליאב: המפעל השני שלנו שיש בו שישה קווים נמצא באזור ברקן.

משה גפני: מה אתה רוצה לומר לנו לגבי הדיון הזה?

משה גפני: הבנו שאתם גם בדימונה וגם בברקן.

משה גפני: כל הכבוד למפעל שלכם.

יצחק אליאב: משרד הכלכלה פועל בשני קולות.

יצחק אליאב: מצד אחד נתן לנו מענקים לפתוח בפריפריה וקיבלנו 10 מיליון דולר מענק לפתוח בדימונה, יש לנו שם 250 עובדים, אבל בסוף באים ומורידים את מכס המגן שמשפיע על החיתול ואולי בסוף מדובר באגורה אחת לצרכן הסופי.

יצחק אליאב: משפחה שצורכת 1,000 חיתולים בשנה, 10 שקלים.

יצחק אליאב: אם הכול יתורגם לצרכן, משפחה תרוויח 10 שקלים בשנה.

יצחק אליאב: על כל תעשיית ה-נון גובן, מכס המגן, אין שום הטבה למדינה ולא ברור למה זה נכנס.

2436: אתה מקבל הטבות על פי חוק עידוד השקעות הון.

יצחק אליאב: זה בטל בשישים כי בסופו של יום המפעל ייסגר.

יצחק אליאב: אני פועל לייצוא ואני פועל לשוק מקומי.

יצחק אליאב: אם לנון גובן לא יהיה בסיס של השוק המקומי, אין לנו כמסים מגנים.

יצחק אליאב: אם אני רוצה לייצא לסין, אין לי מגן.

יצחק אליאב: יש לי מכס מגן שם שדופק אותי בצורה שאני כאן לא נהנה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יוסי אלבז.

יוסי אלבז: שלום.

יוסי אלבז: אני בעלים של חברה קטנה שנקראת אריוס.

משה גפני: מה אתה רוצה לחדש לנו על מה שלא נאמר עד עכשיו?

יוסי אלבז: אני אומר לך מה קרה.

יוסי אלבז: כל הנושאים שנאמרו כאן, בעצם אולי הסיפור שלי מספר אותם בצורה הכי טובה.

יוסי אלבז: אני בעצם סגרתי את המפעל שלי בישראל ופתחתי אותו ברומניה עקב עזרה של השוק האירופי שהראייה שלו היא שונה לגמרי מבחינה כלכלית.

יוסי אלבז: השארתי כאן עדיין משהו קטן שאני עובד אתו, גם בתחום הטקסטיל.

יוסי אלבז: רציתי להתקדם אתו ואמרו לנו שנביא טכנולוגיה חדשה ואפילו יעזרו בנושא הזה.

יוסי אלבז: אני מדבר על שר הכלכלה.

יוסי אלבז: אני היום ברומניה מעסיק 62 אנשים עם עזרה של השוק האירופי במה שנקרא חשיבה נרחבת.

יוסי אלבז: אין לה ראייה צרה של משהו מסוים כמו במדינת ישראל.

יוסי אלבז: אמרתי, בסדר, אני מוכן להשקיע גם בישראל ואז הגעתי לתווית.

יוסי אלבז: החליטו במשרד הכלכלה להוריד תווית.

יוסי אלבז: אינני מבין את המהות של החשיבה אבל כאשר ישבתי לחשוב למה את התווית הורידו, תווית היבואן ומי שהוריד אותה זה ראש הרשות להגנת הצרכן וסחר הוגן.

קריאה: האבסורד הכי גדול.

יוסי אלבז: תווית שפוגעת בצרכן עצמו ובדרך אגב פוגעת ביצרנים בצורה מאוד משמעותית.

יוסי אלבז: זאת אומרת, החשיבה באה מאיזשהו מקור של יבוא, על מנת להתחיל לייבא לארץ סחורה מאוד זולה, כי היום אין עליה פיקוח.

משה גפני: למה העברת את המפעל לרומניה?

נורית קורן: איזה תווית הורדת?

קריאה: לא הורידו תווית, רק אמרו שאפשר שהתווית תהיה מודבקת ולא תפורה.

קריאה: לא הייתה כל פגיעה בצרכן.

משה גפני: אני מבקש להפסיק את הדיבורים האלה.

משה גפני: מותר לו לומר דברים לא נכונים וזה לא רלוונטי כאן לגבי הדיון.

יוסי אלבז: התווית היא מאוד חשובה.

יוסי אלבז: החליטו לשים מדבקת נייר במקום תווית.

יוסי אלבז: אני שאלתי שאלה מאוד פשוטה.

יוסי אלבז: כאשר כיבסת את הבגד והוא התכווץ לחצי, מי האבא והאימא של הבגד?

יוסי אלבז: על זה לא קיבלתי תשובה.

קריאה: יש לך חשבונית.

יוסי אלבז: בעיקרון אלה הם הדברים בחשיבה השונה ולמה העברתי את המפעל שלי.

יוסי אלבז: הראייה שלי, אני כבר התחלתי את זה מזמן כי הבנתי לאן זה הולך.

יוסי אלבז: אם תרשה לי, אני רק אסכם בנאום אחרון ששמעתי של הנגידה היוצאת קרנית פלוג שאמרה ואולי זה יסכם את כל הדיון.

יוסי אלבז: המדיניות נוטה יותר מאשר בעבר להפסיק עם תועלות של הטווח הקצר, אולי להתמקד בתועלות של הטווח הקצר ולהתעלם מסיכונים.

יוסי אלבז: זה הסיכום שלי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מרקו אברג'יל.

מרקו אברג'יל: שלום לכולם.

מרקו אברג'יל: אני מנכ"ל חברה שמעסיקה 200 עובדים במרכז הארץ ומעסיקה עוד 400 עובדים ברשות הפלסטינית.

מרקו אברג'יל: אנחנו מייצרים מצעי מיטה, שזה שייך למגזר הטקסטיל.

מרקו אברג'יל: אני חושב שאני המפעל הגדול האמיתי שמייצר טקסטיל, היחיד שנשאר בארץ.

מרקו אברג'יל: אני אהיה קצר ותכליתי.

מרקו אברג'יל: תוצאה של הוראת שעה שתוקנה בינואר 2018, הורדת המכסים ב-6 אחוזים הביאה להפסד של 12 מיליון שקלים בשוק המקומי ולפיטורי 28 עובדים השנה.

מרקו אברג'יל: הייתי עם 220 עובדים והיום אני עם 192 עובדים.

מרקו אברג'יל: עוד נקודה שאני רוצה להעלות.

מרקו אברג'יל: עודד פורר סקר כאן מעולה ומצוין.

מרקו אברג'יל: אני רואה בהתאחדות מנסים לעזור לתעשייה ואני פשוט לא מבין בסוף מי מחליט.

מרקו אברג'יל: אם כולם בעד התעשייה, כולם רוצים לעזור לתעשייה, לא מבין, באמת לא מבין איך מורידים את המכסים כל שנה ושנה.

מרקו אברג'יל: לא מבין.

מרקו אברג'יל: כל חברי הכנסת בעד.

מרקו אברג'יל: באים לבקר אותי – בעד, באים להתאחדות, חברת הכנסת נחמיאס הייתה בהתאחדות הרבה פעמים, גם אתה היית, כולם בעד, כולם מוחאים כפיים.

מרקו אברג'יל: גם נחמן שי היה אבל מי עוזר לנו?

מרקו אברג'יל: מי מחליט?

מרקו אברג'יל: מי מחוקק?

מרקו אברג'יל: מי?

מרקו אברג'יל: פקידים?

מרקו אברג'יל: התעשייה באמת במצב קשה.

מרקו אברג'יל: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רוני אירני ואחר כך אני מבקש שהממשלה תשיב.

רוני אליהו אירני: שלום לכולם.

רוני אליהו אירני: אני בעלים של חברת אלשרד, מייצג מותגים בין-לאומיים ומעסיק 1,500 עובדים.

רוני אליהו אירני: אני חושב שהדיון כאן לוקה בחוסר פרספקטיבה.

רוני אליהו אירני: אני חושב שדיונים מהסוג הזה מתקיימים היום באירופה ובארצות הברית והם מתנהלים בצורה אחרת לגמרי.

רוני אליהו אירני: חסרים כאן ה-99 אחוזים שנעלמים ולא מדברים עליהם.

רוני אליהו אירני: אני רוצה לספר לכם שכל נושא האינטרנט שהוא אמזון בקומבינציה עם פייסבוק, גוגל וכל האתרים האדירים של השחקנים הסינים, משתלטים על העולם.

רוני אליהו אירני: יש כאן השתלטות שבאירופה ובארצות הברית מזועזעים ממנה ולא יודעים איך להתמודד אתם.

רוני אליהו אירני: יש כאן קומבינציה של כמה שחקנים בעולם ששולטים על כל השרשרת, מהייצור ועד המכירה שזה כולל לוגיסטיקה, כולל ייצור, כולל זה שהם באים למותגים בין-לאומיים גדולים ומכריחים אותם למכור כי אם הם לא ימכרו, הם יודעים שהם ישלמו ביוקר.

רוני אליהו אירני: צריך להבין שאמזון היא סכנה עצומה לכל העולם הזה.

רוני אליהו אירני: פורסמו הרבה מאוד מאמרים שמדברים על כך שהם נכנסים לשוק, הם עושים דמפינג בלתי רגיל של המחירים מכיוון שהם יכולים להרשות לעצמם.

רוני אליהו אירני: אם תראו במאזנים שלהם, המאזנים שלהם בנושא הריטייל, בנושא הסחר, הם מאזנים שליליים.

רוני אליהו אירני: הם מרוויחים מדברים אחרים אבל זו השקעה לטווח ארוך.

רוני אליהו אירני: זה בדיוק כמו הג'וקר שזורק דולרים וכולם רצים ואומרים שרוצים לקנות בזול ורוצים לקנות בזול.

רוני אליהו אירני: אמזון, בוא, בוא, בוא, בוא תן לנו לשתות מהחלב.

רוני אליהו אירני: תבינו, מה שקורה זה שאחרי שהם משתלטים על שוק ביחד עם כל הגופים שמחזיקים את כל האינפורמציה האדירה הזאת והאינפורמציה היום היא המשאב הכי חשוב שיש.

רוני אליהו אירני: זה יותר מסחורה.

רוני אליהו אירני: קחו קומבינציה או אינפורמציה בלתי נגמרת, שליטה על כל הלוגיסטיקה, קבלת מחירים שהם אדירים והם בלתי נתפסים מבחינת הזולות בגלל הכוח שלהם, הם הרסו את הריטייל באמריקה, הם פשוט חיסלו רחובות שלמים.

רוני אליהו אירני: האירופאים מבינים יחד עם האמריקאים שהמעשה האקזוטי הזה, הנחמד הזה שהתחיל האינטרנט ואמרו ברוך הבא, אל תשלם מסים, אל תשלם הובלה, כי הכול היה בחיתולים וכדי לשנע היה עולה כסף רב, אז באו לקראתם.

רוני אליהו אירני: מה קרה?

רוני אליהו אירני: הדבר הזה סימא את עיני הרגולטורים והמדינות ופתאום מתחת צמח לו גוף מפלצתי, הרסני, שפשוט זורע הרס בריטייל העולמי.

רוני אליהו אירני: מה הסכנה?

רוני אליהו אירני: יכול לבוא ולומר ברוך הבא, שיבוא, שיזרעו הרס, האזרחים ייהנו.

רוני אליהו אירני: אבל מה קורה?

רוני אליהו אירני: ברגע שכמה גופים השתלטו על כל הריטייל, אחרי שהם ירסקו את כולנו – והם ירסקו מדינות – אחרי שזה יקרה, מה יקרה?

קריאה: יכפילו מחירים.

רוני אליהו אירני: מתחילים להעלות מחירים ואז כל העסק הזה קורס לחלוטין.

רוני אליהו אירני: אני רוצה שתבינו שכל הדיון הזה מזכיר סיפור של חתול ועכבר.

רוני אליהו אירני: כולם מסתכלים, הנה, היבואנים והנה היצרנים, הוא רץ אחריו.

רוני אליהו אירני: תזיזו את הראש 30 סנטימטרים, 30 מעלות, ותראו מפלצות, אריות וזאת לא אחיזת עיניים.

רוני אליהו אירני: הדיון הזה היה סופר אקטואלי לפני 20 שנים.

רוני אליהו אירני: ברגע שהטכנולוגיה מאפשרת לשחקנים האדירים האלה לדעת מה אנחנו עושים, מתי אנחנו הולכים לשירותים, מתי אנחנו קונים, מתי אנחנו עושים, הם משתלטים לנו על כל החיים שלנו.

רוני אליהו אירני: אתם עוסקים כאן בזוטות.

רוני אליהו אירני: תכף אני אסיים.

רוני אליהו אירני: יש לכם את הבמה הזאת כל החיים אבל אני מגיע לכאן כנראה פעם אחרונה.

רוני אליהו אירני: אני רוצה שתבינו.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רוצים להסביר לך שאנחנו מבינים ויודעים.

איילת נחמיאס ורבין: מנהלים כאן דיונים גם בוועדת הכספים על הבעייתיות.

רוני אליהו אירני: תני לי להסביר מה חסר לכם.

נחמן שי: זה נהדר לשמוע אותך.

נחמן שי: אתה מנתח באופן מזהיר תופעה עולמית שיש לה משמעויות אבל בוא נתחיל לחשוב מה עושים.

רוני אליהו אירני: תנו לי להסביר לכם איך זה מגיע עכשיו אלינו.

נחמן שי: תאמין לי שהבנו.

רוני אליהו אירני: תנו לי לסיים.

רוני אליהו אירני: הגעתי לסיבוב האחרון.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו אתך.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מנסים.

רוני אליהו אירני: תני לי לומר לך לאן זה הוביל אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגלה לכם סוד.

איילת נחמיאס ורבין: אתם לא תאמינו אבל חברי הכנסת נתפסים אולי כאנשים שלא יודעים ולא מבינים אבל הם יודעים והם מבינים, אפילו את מה שרוני אומר.

רוני אליהו אירני: אני מבקש לסיים את הרעיון.

איילת נחמיאס ורבין: אם היית נותן לי, הייתי עונה אבל אני לא רוצה להפריע לו.

רוני אליהו אירני: תודה.

רוני אליהו אירני: מה שקורה כרגע זה שכאשר אני עם המותגים שלי מנסה למכור אותם היום, עומדות מולי כל המפלצות האלה והן מורידות את המחירים.

רוני אליהו אירני: ברגע שאתם תשיתו עלי אחוז אחד מכס, אני צריך להרים את המחיר.

רוני אליהו אירני: ברגע שאני מעלה את המחיר, אלה לא היצרנים כאן, לא אתם יש לי קונפליקט אלא יש לי קונפליקט עם כל העולם שמוחזק על ידי ארבעת החברות הענקיות והן ירסקו אותנו.

רוני אליהו אירני: הטעות העצומה היא להסתכל בפרספקטיבה בגובה הדשא וזאת טעות.

רוני אליהו אירני: אם התעשייה בישראל הייתה באמת תעשייה שאפשר לבנות עליה, כולנו היינו קונים כמויות עצומות.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: אתה חוזר על עצמך.

רוני אליהו אירני: לא.

רוני אליהו אירני: לא חוזר על מילה.

עודד פורר: בואו נשמע את הממשלה.

רוני אליהו אירני: היצרן הסיני הוא זול ב-80 אחוזים מכל יצרן באירופה.

רוני אליהו אירני: לכן באירופה לא מייצרים כלום.

רוני אליהו אירני: מילה אחרונה.

רוני אליהו אירני: כל נושא המכס שיש היום, שאומרים רק בישראל אין, זו אחיזת עיניים ואני אסביר לכם למה.

קריאה: לא נכון.

רוני אליהו אירני: האירופאים קונים ללא מכס בבנגלדש - - -

קריאה: לא נכון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: איילת, תגידי משפט אחד.

איילת נחמיאס ורבין: אני אחכה לדברי הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: אחרי הממשלה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אנחנו מפקידים את הכסף בידיים שלכם, משרד האוצר.

משה גפני: אתם מחזיקים את הכסף שלנו.

משה גפני: אנחנו מצפים שאתם בכסף שלנו גם תעודדו תעשייה, גם תעודדו מסחר, גם תעשו את הדברים שצריך לעשות ולפתע אתם נעלמים.

משה גפני: אנחנו יושבים אתכם כאן על נכים, לסדר להם כיסא גלגלים ואתם אומרים שאין כסף.

משה גפני: פתאום התברר לנו שיש הרבה מאוד כסף שאתם מפזרים אותו לאנשים שאנחנו לא מבינים למה.

משה גפני: אין לנו הסבר.

משה גפני: זה פוגע במסחר כאן בארץ.

2436: גם בייצור.

משה גפני: אתם לא מסבירים לנו כלום.

משה גפני: לוקחים את הכסף שלנו, מפזרים אותו באופן לא מובן, גורמים נזק, הכסף הזה שאתם משתמשים אתו, שאתם לא גובים אותו מאנשים שהייתם יכולים לגבות, אתם גורמים נזק לאנשים שאחר כך שילכו לקחת דמי אבטלה.

קריאה: הם לא יכולים.

קריאה: אין דמי אבטלה לעצמאים.

איילת נחמיאס ורבין: זו תזכורת חשובה.

נורית קורן: חשוב לדעת את זה.

משה גפני: בסוף מדינת ישראל לא תעמוד מול אלפי אנשים שעבדו ועסקו במסחר וייתנו להם לרעוב ללחם.

משה גפני: אנחנו לא ניתן את זה.

משה גפני: אנחנו נדרוש להכניס יד לקופה הציבורית, להוציא משם כסף ולתת להם לחיות, שהילדים שלהם יוכלו ללכת לבית ספר.

משה גפני: אתה צוחק כי אני דמגוג.

משה גפני: הבעיה היא שאתם לוקחים את הכסף סתם.

עודד פורר: אדוני, זאת האמת.

עודד פורר: אתה מדייק אחד לאחד במציאות.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

משה גפני: אתם אמרתם לי בדיון קודם אבל גם בשיחות שאנחנו מנהלים.

משה גפני: אם אתם אומרים ששר האוצר לא יכול לעשות עכשיו שום דבר כי זה ערב בחירות - ראשית, זה לא ערב בחירות.

משה גפני: אין החלטה כזאת.

עודד פורר: עוד סיבה ללכת לבחירות.

משה גפני: אני מדבר עכשיו עם עידו.

משה גפני: אין בחירות עכשיו.

משה גפני: ברגע שיוחלט על בחירות, יוחלט על בחירות.

משה גפני: אם אתם לא עושים את זה כי יש לכם מדיניות כלשהי, תסבירו לנו.

משה גפני: אנחנו כל הזמן נמצאים במצב שהוא בלתי נסבל.

משה גפני: אני למשל יודע שיש גירעון, בקופה הציבורית יש בעיה, אפשר להתמודד אתה.

משה גפני: דרך אגב, אני הולך לקיים את הדיון הזה לגבי הגירעון ונראה לאיפה הוא הגיע, לכמה הוא הגיע וכולי ואז נתחיל להיכנס גם לוויכוחים שמתקיימים אצלכם במשרד.

משה גפני: אבל נניח לעניין הזה עכשיו כי זה לא נושא הדיון.

עודד פורר: יש עוד פתרון, אדוני.

משה גפני: נושא הדיון הוא מה אתם עושים כדי להציל את המסחר הישראלי ואת כל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אתם חושבים על זה?

משה גפני: אתם יושבים על זה?

משה גפני: אתם מדברים על זה?

משה גפני: אני אלך לדבר עם שר האוצר אבל קודם כל תגידו לי, גם משרד האוצר וגם משרד הכלכלה, מה אתם עושים עם הדבר הזה.

משה גפני: אתם יושבים רק לגבות כסף ולא לטפל בשום דבר בעייתי?

משה גפני: זה הנושא.

עודד פורר: יש עוד פתרון.

עודד פורר: אפשר לשלוח את היצרנים לעמוד במעבר ארז.

עודד פורר: בשבועיים הקרובים יעבירו 15 מיליון דולר של הקטארים לחמאס.

עודד פורר: זה במזומן והם יכולים לקחת לעצמם.

משה גפני: אתה לא צריך לענות על השאלה הזאת.

עידו סופר: תודה אדוני היושב ראש.

עידו סופר: רכז תעשייה ומסחר באגף התקציבים.

עידו סופר: קודם כל אני אומר כתמונה כללית שאי אפשר לאחוז במקל בשני קצותיו.

עידו סופר: אי אפשר גם להפחית את יוקר המחייה וגם שלא תהיה פגיעה ושכולם ימשיכו כפי שממשיכים היום.

עידו סופר: זה נתון.

עידו סופר: באיזון באמצע, אותו צריך למצוא, אחד מהשניים נפגע.

עידו סופר: כשיש טענה שאפשר לבוא ולקדם גם את זה וגם את זה, המציאות היא שזה בלתי אפשרי.

עודד פורר: זאת אומרת, באיזון אין פטור לתרופות אבל יש פטור לתחתונים.

משה גפני: תמשיך כאילו אף אחד לא צעק לך כי את התשובה הזאת אני מכיר.

עידו סופר: כשאנחנו מסתכלים, על מנת להפחית את יוקר המחייה, מסתכלים על מגוון השחקנים השונים.

עידו סופר: מסתכלים על היצרנים המקומיים, על היבוא המסחרי שמהווה תחרות והיבוא האישי אפקטיבי בעיקר כשיש יבואן בלעדי, במקום שבו יוקר המחייה הוא מאוד בולט.

עידו סופר: אגב, האפשרות היחידה כיום במקומות בהם יש הסדרים בלעדיים לאור יבוא מקביל, שקיים קושי מהותי להכניס אותו פנימה, חלק בגלל התנגדויות שיש כאן גם מהגורמים העסקיים שנמצאים בוועדה, וסוגיה שנייה היא גם היבוא האישי.

עידו סופר: אגב, לכל אחד יש יתרונות וחסרונות.

עידו סופר: מהירות התגובה של היצרנים המקומיים היא מהירה מאוד והם יודעים לבוא ולהתאים בצורה מאוד איכותית לרצונות.

עידו סופר: היבוא המסחרי מאופיין בחנויות רציניות.

עידו סופר: זה שרמי צריך להתקין ברזייה, כן או לא, זו סוגיה אחרת שנשים אותה בצד, אבל אפשר לבוא, למדוד, יש קשר אישי והיבוא האישי הוא יותר זול ומציע מגוון.

עידו סופר: לעניין הטקסטיל.

עידו סופר: ברמה האישית יש לי לא מעט שעות עם דני ועם חבריו.

עידו סופר: יש לי יותר מסימפטיה וכבוד אליהם וגם לשאר האנשים.

נורית קורן: עם סימפטיה לא קונים במכולת.

עידו סופר: מדובר גם בשוק שהוא יותר תחרותי מאחרים.

עידו סופר: לעניין המכס, צריך להבין שזה משחק סכום אפס.

עידו סופר: מה הכוונה להעלות את המכס?

עידו סופר: זה אומר שמעלים את המחיר לצרכן עד לרמה שבה השחקנים במדינת ישראל יכולים להתמודד.

משה גפני: אם יפריעו באמצע, אני אעצור את הדיון.

משה גפני: זה מתחיל כבר להימאס עלי.

משה גפני: אנחנו מדברים על בעיות קשות שיהיו לנו עם משרד האוצר ומשרד הכלכלה ואני מתכוון להתמודד עם זה.

משה גפני: אז כל הזמן מפריעים.

עידו סופר: אני מסיים עוד רגע.

משה גפני: אתה לא צריך לסיים.

משה גפני: תדבר שעתיים.

משה גפני: עד עכשיו אמרת דברים שלא פותרים לי את הבעיה.

עידו סופר: אני קודם כל אחדד.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא אמרתי לך לעצור.

משה גפני: אמרתי להם לא להפריע לך.

עידו סופר: העלאת המכס, משמעותה העלאת המחיר עד לנקודה בה המחיר המקומי יכול להתחרות אתו ויש לזה משמעות.

עידו סופר: אני גם חולק על העניין שבכל המדינות יש מכס בעוד שבישראל אין.

עידו סופר: תסתכל על האיחוד האירופי או על ארצות הברית.

משה גפני: רגע, אני לא יכול לספוג את הכול בבת אחת.

משה גפני: תעשה את זה בהפסקות.

משה גפני: אני מציע שהיות ויש את מדד יוקר המחייה, היות וצריך להוריד את יוקר המחייה, שזאת מטרה מאוד חשובה, אני מציע לבטל לא רק את אלה שמייבאים ביבוא אישי או ביבוא מקוון או באינטרנט, אני לא יודע איך, אלא להוריד את המע"מ גם כאן.

משה גפני: לבטל אותו.

משה גפני: ירד יוקר המחייה.

משה גפני: למה אתם יותר קרובים לאלה שבאים מחוץ לארץ ואתם לא קרובים לאלה שנמצאים בארץ?

עידו סופר: אני אתייחס.

עידו סופר: ברמה האופרטיבית.

עידו סופר: לעניין המכסים.

נורית קורן: לגבי המכסים הבנו.

קריאה: תן תשובה לגבי המע"מ.

עידו סופר: אני עובד אצלך?

קריאה: כן.

קריאה: אתה עובד אצלי.

משה גפני: זה מה שהוא רוצה, שתתווכחו אתו.

משה גפני: עידו, אל תדבר אתם.

משה גפני: הם מתפרעים היום.

משה גפני: תישאר מתורבת ואל תתעצבן.

משה גפני: נכון שאני לא בסדר.

משה גפני: אני באופן זמני היושב ראש.

משה גפני: על פי הכללים היושב ראש הוא בעל הבית.

משה גפני: הוא יכול לסגור את הישיבה.

עודד פורר: גם אחרי שהכריזו על בחירות.

משה גפני: נכון.

משה גפני: ועדת הכספים ממשיכה.

משה גפני: גם אם תהיה החלטה על בחירות, אני כאן.

משה גפני: אז אני שואל, אם הטיעון שלכם הוא טיעון שרוצים להוריד את יוקר המחייה, תנו מע"מ לאלה שמביאים ביבוא מקוון אבל תבטלו את המע"מ כאן בארץ.

משה גפני: תשובה על זה.

משה גפני: אתה רוצה שבוע לחשוב?

עידו סופר: לא.

עידו סופר: אני לא רוצה שבוע לחשוב.

עידו סופר: אתה רוצה תשובה, אני אתן לך תשובה.

עידו סופר: סוגיית הפטור ממע"מ, יש לה איזושהי השתרשרות היסטורית.

עידו סופר: בתחילה כאשר ההיקפים לא היו גבוהים, גם הייתה איזושהי סוגיה שקשורה בעידוד.

עידו סופר: עתה, כאשר ההיקפים הם יותר משמעותיים, יש צורך לבוא ולבחון את זה.

עידו סופר: יש לזה משמעויות מבחינת הצרכן, יש לזה משמעויות מבחינת העוסקים.

עידו סופר: זה נושא מורכב.

עידו סופר: את רוצה שאני אגיד שהוא לא מורכב?

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע שאני מעריכה אותך אבל אני נאנחת.

משה גפני: מי נתן לך רשות לדבר עכשיו עם איילת ורבין?

עידו סופר: זאת תשובתי.

עידו סופר: מדובר בנושא מורכב.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע למה אני נאנחת?

איילת נחמיאס ורבין: כי רוני אירני צודק.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע למה?

איילת נחמיאס ורבין: כי מה אמר?

איילת נחמיאס ורבין: תסתכלו, אין כאן זהות אינטרסים מוחלטת, יש 90 אחוזים ו-10 אחוזים.

עודד פורר: אני רוצה להגן על נציג האוצר.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר אין הסתכלות מערכתית.

איילת נחמיאס ורבין: כל דבר שעושים, אומרים שאולי זה יפגע.

עודד פורר: כל פעם משרד האוצר שולח לכאן לא את הדרג הבכיר יותר שקובע מדיניות.

עודד פורר: מדובר כאן בעניין של מדיניות.

עודד פורר: עם כל הכבוד, אין לי טענות אליו אבל הוא לא קובע את המדיניות.

איילת נחמיאס ורבין: מה קורה עם נטו עסקים קטנים?

משה גפני: משרד הכלכלה.

עוז כ"ץ: שלום אדוני היושב ראש.

עוז כ"ץ: אני מנהל מינהל תעשיות במשרד הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: ברכות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה חדש בתפקיד.

קריאה: לא.

קריאה: הוא לא חדש.

קריאה: הוא מכיר את התחום הזה מצוין.

משה גפני: מה אתה עושה?

עוז כ"ץ: באופן כללי?

משה גפני: לא באופן כללי.

משה גפני: דווקא בנושא הספציפי עליו אנחנו מדברים.

משה גפני: אתה אומר משהו למשרד האוצר?

משה גפני: אתה חושב שצריך לשנות את המערכת הזאת?

עוז כ"ץ: אני אענה לגבי שני הנושאים שעלו כאן.

עוז כ"ץ: בנוגע להיבטים של המסחר המקוון והסוגיות שהעלו רוני, רמי והחברים, הנושא לא נעלם מעינינו והוא כרגע בבחינה מעמיקה גם ברובד הזה שעלה כאן.

עוז כ"ץ: זה משהו שלחלוטין מונח לפתחנו ואנחנו בוחנים מה המשמעות מבחינת המשק הישראלי.

משה גפני: אני לא כל כך יודע מה טווח הזמן של חשיבה במשרד הכלכלה.

משה גפני: זאת אומרת, על מה אנחנו מדברים?

משה גפני: על עשר שנים, על שנה, על שבוע?

משה גפני: מה זה טווח החשיבה שלכם?

משה גפני: אתם מחכים שכל המפעלים כאן ייסגרו?

משה גפני: שכל החנויות ייסגרו?

משה גפני: על כמה זמן אתם מדברים?

עוז כ"ץ: אנחנו מדברים על חודשים.

משה גפני: חודשים, אלה 600 חודשים או כמה?

עוז כ"ץ: כמה חודשים.

עודד פורר: אתה באוגוסט הנחת המלצות לשר שלך.

עודד פורר: אולי תציג כאן את ההמלצות שהמלצת לשר שלך.

עוז כ"ץ: אני עונה לשאלות שנשאלתי.

משה גפני: תאמר לי רק כמה זמן זאת חשיבה.

עוז כ"ץ: אני אומר.

עוז כ"ץ: מספר חודשים.

עוז כ"ץ: אני צריך לחזור לוועדה עם תשובה לגבי הנושא.

משה גפני: נכון.

משה גפני: תחזור אלי.

עוז כ"ץ: לגבי המכסים.

עוז כ"ץ: אנחנו עשינו בחינה של הנושא וראינו כמה היבטים.

עוז כ"ץ: ראינו שיש כאן תעשייה יצרנית קיימת בתחום של הטקסטיל, משהו שיתכן ונעלם קצת מעינינו, מקבלי ההחלטות.

עוז כ"ץ: יש כאן כמה מאות יצרנים.

עוז כ"ץ: מהצד השני יש את הסוגיה של יוקר המחייה והרצון להפחית מכסים כדי להקל על הציבור וגם על היבואנים.

עוז כ"ץ: ההמלצה שלנו, של משרד הכלכלה, היא למעשה המלצה משולבת.

עוז כ"ץ: מצד אחד מכסים שאנחנו מזהים וניתחנו וראינו שהייצור המקומי ברף מסוים משמעותי, אנחנו ממליצים להחזיר את המכס.

עוז כ"ץ: הוראת שעה, אנחנו ממליצים להחזיר את המכס מאחר ובסוף יש כאן אינטרס משולב גם לשמור על יוקר המחייה וגם לשמור על התעשייה המקומית שזה בעצם תפקידו של משרד הכלכלה.

נורית קורן: למה זה לא נעשה עד עכשיו?

עוז כ"ץ: אני אסיים את הנקודה.

עוז כ"ץ: הנושא הזה הועבר לרשות המסים ולחברים במשרד האוצר ונעשית בחינה לגבי ההמלצה שלנו בנושא הזה.

עוז כ"ץ: הנושא הזה לדעתנו משלב באופן אופטימלי גם את הצורך לשמור על הייצור המקומי, גם בדיונים שהיו עם היבואנים על היכולת לייבא ולשמור על הצרכים של היבוא ולא פחות חשוב, זה משמר איזשהו מערך יחסים עם העובדים ברשות הפלסטינית שמבחינתנו יש לזה ערך מוסף חשוב ביותר.

עוז כ"ץ: גיבשנו גם מספר המלצות שיכולות לאפשר לתעשייה המקומית להטמיע היבטים של חדשנות עם רשות החדשנות וההשקעות בכלים הקיימים ואנחנו רוצים לעשות מיקוד על הענף הזה מהסיבה שבסוף, ככל שהם יותר חדשנים ויעילים, כך הם יהיו יותר תחרותיים.

משה גפני: אתם בודקים את מה שנעשה בארצות הברית ובאירופה כדי להתמודד עם זה?

עוז כ"ץ: שוב, מבחינת המכס על טקסטיל, אנחנו רואים שיש מכס גם בארצות הברית, גם באירופה, גם בקוריאה, גם בניו זילנד, גם באוסטרליה, מכס של יבוא טקסטיל מהמזרח הרחוק.

עוז כ"ץ: זאת עובדה.

רוני אליהו אירני: זה לא נכון.

רוני אליהו אירני: ממש לא נכון.

משה גפני: אז לא נכון.

משה גפני: עם כל הכבוד, אין בשער פולומבו שלט האומר מדבר שקר תרחק.

משה גפני: אין.

משה גפני: התפקיד שלנו הוא לברר את האמת.

משה גפני: רשות המסים.

משה גפני: מה קרה?

משה גפני: איך נפלו גיבורים?

משה גפני: אתם באים לכאן ומבקשים ואנחנו מדברים אתכם על מסעדנים בדרום תל אביב שמתמוטטים, היה כאן אחד שממש כמעט בכינו אתו, אמרתם לא בא בחשבון.

משה גפני: הסכמתם לדחות.

משה גפני: בקיצור, לא יודע על מה הסכמתם אבל לא חשוב.

משה גפני: איך ויתרתם על כל הכסף הזה?

עודד פורר: סוף שבוע אחד, 300 מיליון שקלים.

אורי זיסקינד: אני אסביר.

אורי זיסקינד: אני מהחטיבה לתכנון וכלכלה, רשות המסים.

אורי זיסקינד: אני חושב שעידו אמר את הנקודה החשובה.

אורי זיסקינד: לאורך כל הדיון הזה הייתה התייחסות לצד אחד של מה שעומד בבסיס המדיניות, שזה כמובן הצד של הקמעונאים, של העסקים.

אורי זיסקינד: מה שכמעט לא הוזכר ולא הוצג כאן זה הצד של הצרכנים ויש כמה מיליונים כאלה.

משה גפני: אתה מדבר על הוזלת המחיר.

אורי זיסקינד: אני מדבר על כל הנושא של התחרותיות במשק הישראלי.

אורי זיסקינד: היו כמה ועדות שקבעו שהוא נושא מאוד מאוד בעייתי וזה נושא שמשרד האוצר, רשות המסים, כל הממשלה מנסה להתמודד אתו כאשר אחד הכלים החשובים הוא היבוא האישי.

אורי זיסקינד: אין מה לעשות, בסופו של דבר מדובר כאן באיזון בין השניים, בין הצד של הקמעונאים שצריך להתחשב בו ובין היתר מהסיבה הזו לא הועלה הפטור למרות שהיו גם לחצים לכיוון הזה, ומהצד השני יש את הנושא של הגברת התחרותיות.

רועי כהן: למה צריך להעלות אם אתה בכלל לא אוכף את זה?

רועי כהן: למה להעלות את הפטור?

אורי זיסקינד: בתווך הזה בסופו של דבר צריך לקבוע מדיניות מאוזנת.

אורי זיסקינד: שר האוצר התייחס דווקא בקולו שלו לנושא הזה ואמר שכרגע הוא לא רואה מקום לשנות את התקרה של הפטור.

אורי זיסקינד: עם זאת, כן הוחלט על שורה של צעדים תומכים בנושא הזה.

אורי זיסקינד: כן הוחלט על שורה של הפחתות של מכסים כדי בין היתר לסייע לעסקים ולקמעונאים.

אורי זיסקינד: הופחתו מכסים גם על טקסטיל.

קריאה: מחקתם אותנו.

קריאה: מה עם התעשייה?

אורי זיסקינד: הופחתו מכסים.

אורי זיסקינד: בוטלו, לא הופחתו, גם על טקסטיל, גם על הלבשה, גם על נעליים.

קריאה: מה עשיתם בזה?

קריאה: תוריד את הבלו על הדלק.

קריאה: אתה רוצה לעזור לציבור?

קריאה: תוריד את הבלו על הדלק.

משה גפני: די.

משה גפני: להפסיק.

משה גפני: אני לא רוצה לשמוע.

משה גפני: רבותיי, אי אפשר לבוא כל הזמן ולומר לנו את הדברים האלה.

משה גפני: אנחנו דיברנו על הנושא של הפחתת יוקר המחייה.

משה גפני: זה לא יכול להיות התירוץ לגבי העניין הזה.

משה גפני: תגידו שאתם לא חושבים מספיק, זה בסדר.

משה גפני: בן אדם לא תמיד צריך לחשוב.

משה גפני: אמרנו שאתם עושים אפליה.

משה גפני: זה לא שאתם מפחיתים את יוקר המחייה אלא אתם נותנים לקבוצה אחת להשתלט על הכול ולא גובים ממנה שום דבר ולקבוצה האחרת, קבוצה שגם היא מביאה לכאן מוצרים אבל היא גרה כאן, היא עובדת כאן, היא מעסיקה כאן עובדים, לה לא נותנים.

משה גפני: אותו אתם פוטרים ואותו אתם מחייבים.

משה גפני: זאת הייתה השאלה כפי שאני יכול להבין כאשר מהזמן שהייתי בתוך הוועדה – זה הדיון.

משה גפני: אני מבקש לדעת.

משה גפני: עידו, אתם לא יכולים לעשות לנו את זה כי אני אתחיל להתעצבן ואז תבואו לכאן עם כל מיני בקשות ואני אומר לכם שאני מחכה לתשובה.

משה גפני: הרי אתם לא יכולים להגיד לי את זה כשאנחנו כבר דיברנו על זה גם בישיבה הקודמת ובהרבה מאוד שיחות שהיו לנו.

משה גפני: אנחנו מבקשים תשובה גם ממשרד הכלכלה, גם ממשרד האוצר וגם מרשות המסים.

משה גפני: תאמרו לנו למה האיזון הזה שעליו אתם מדברים, למה הוא פועל לצד אחד ולמה הוא לא פועל כללית.

משה גפני: לוקחים את השוק כולו ואומרים שרוצים להוזיל את יוקר המחייה ולכן אנחנו מורידים מכסים.

משה גפני: מורידים מכסים?

משה גפני: לא כאן, מורידים מכסים בייצור בארץ או מורידים מכסים מאלה שיש להם חנויות.

קריאה: מע"מ.

משה גפני: הם ממילא ייתנו תשובה שלילית.

משה גפני: מה זה משנה אם אני אומר מע"מ?

משה גפני: אני הולך להיות רציני בעניין הזה.

משה גפני: באמת.

משה גפני: אני מבקש תשובה.

משה גפני: לכן שאלתי את נציג משרד הכלכלה שנשמע בחור רציני.

משה גפני: הוא אומר שהולכים לחשוב אבל לפעמים חשיבה יכולה לקחת שנתיים.

משה גפני: בינתיים הכולל ייסגר.

נורית קורן: אין לנו זמן.

משה גפני: זה שאין לנו זמן, אני יודע.

משה גפני: גם הם יודעים שאין זמן.

משה גפני: אני מבקש בתוך 10 ימים תשובה לשאלה הזאת.

משה גפני: רק לשאלה הזאת ולא שום שאלה אחרת.

משה גפני: אל תתנו לי דיונים פילוסופיים.

משה גפני: אמרתי לכם, לא למדתי באוניברסיטה ואני לא מבין בזה.

משה גפני: אני כולה למדתי בכולל.

משה גפני: לא מבין כלום.

משה גפני: אבל אני הבנתי, אפילו שלא למדתי ליבה, שאחד ועוד אחד זה שתיים.

משה גפני: זאת אומרת, אם אתה מוריד לזה את המע"מ, ההוא משלם את המע"מ, התחרות לא הוגנת ואתה לא מוזיל את המחירים.

משה גפני: זאת המציאות.

משה גפני: אני כבר מתעורר באמצע הלילה ואומר את זה בעל פה.

משה גפני: עידו, אני מבין שלא נוח לך.

משה גפני: אני מבין.

משה גפני: אתה נמצא בתפקיד קשה, במיוחד כשאתה מגיע מול כל אלה, במיוחד מול זה שצעק עליך.

קריאה: שיצדיק את המשכורת שלו.

משה גפני: המציאות הזאת, עליה אני רוצה תשובה בתוך 10 ימים.

משה גפני: אם אני לא אקבל מכם תשובה נורמלית, אני הולך לשר האוצר ואני הולך לשר הכלכלה ומספר לו על הדיון שהתקיים כאן.

קריאה: זה היה בחודש מרס, אז עלתה אותה שאלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אל תגידו הוזלת מחירים.

משה גפני: הוזלת מחירים – אנחנו התומכים הראשונים.

משה גפני: אנחנו מבקשים תשובות לשאלות האלה.

עודד פורר: שאלה לרשות המסים.

עודד פורר: אני מבקש שרשות המסים תפרט בכתב לוועדה איזה אמצעי אכיפה היא נוקטת וכמה היא אוכפת מי שמביא מעל 75 דולר.

עודד פורר: מה שקיים היום.

עודד פורר: מה אתם עושים?

עודד פורר: כמה חבילות כאלה אתם מאתרים וכמה גביתם?

נורית קורן: ואדוני, את אמנת הדואר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רבותיי, תודה רבה לכם.

משה גפני: הישיבה נעולה.