ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1171, 2018-11-27 10:15

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו מתחילים בהצעת חוק לעידוד השקעות הון בחקלאות (תיקון מס' 8), הצעת חוק לעידוד השקעות הון בחקלאות (תיקון – השוואת ההטבות), הצעת חוק ממשלתית והצעת חוק פרטית, והצעת חוק לעידוד השקעות הון בחקלאות (תיקון – הוספת מפעלי תעשייה חקלאית).

משה גפני: יש הצעת חוק ממשלתית אחת והצעת חוק של רבים מחברי הכנסת, חברי הוועדה, לאחר דיונים שהיו כאן.

משה גפני: זו הצעת חוק שלי, של איתן ברושי ושל חברים רבים נוספים.

משה גפני: יש הצעת חוק על הוספת מפעלי תעשייה חקלאית של מספר חברי כנסת בראשם חיים ילין עם חברי כנסת נוספים.

משה גפני: אני אבקש את משרד החקלאות לומר את דעתם בעניין הזה.

משה גפני: זמן רב הנושא הזה מתנהל.

משה גפני: אני שמח שבסופו של דבר אנחנו יכולים להתקדם.

משה גפני: נראה מה הוסיפו ומה הורידו.

משה גפני: לא נעמיד את משרד החקלאות בחזית.

משה גפני: בחזית עכשיו עומדת ועדת הכספים אבל מאוד חשוב לי לדעת את עמדתכם בעניין.

צביקה כהן: בוקר טוב.

צביקה כהן: סמנכ"ל השקעות ומימון, משרד החקלאות.

צביקה כהן: אני מאוד שמח שהגענו עד הלום.

צביקה כהן: אני יכול לספר לכם שאני ברמה האישית מתעסק עם תיקון החוק הזה משנת 2009.

רועי פולקמן: אנחנו מדברים עליו שנה וחצי.

צביקה כהן: עברנו קריאה ראשונה, אנחנו לפני קריאה שנייה ושלישית ואנחנו נמצאים במצב שיש הסכמה רוחבית גם עם משרד האוצר על הדברים המהותיים שאנחנו מבקשים לתקן בחוק.

צביקה כהן: הדברים המהותיים מתחלקים לכמה רגליים כאשר הרגל הראשונה היא היותר פשוטה והיא להתאים את מטרות החוק הישן שלנו מ-1980.

צביקה כהן: לא קרה כלום מ-1980 בחוק.

צביקה כהן: במדינה, בחקלאות, קרה קצת.

צביקה כהן: להתאים את הוראות החוק לעת הנוכחית.

צביקה כהן: הרגל השנייה, שלדעתי היא המשמעותית ביותר והחשובה ביותר, ולכן אני מנסה להילחם על החוק הזה כבר הרבה שנים, היא להתאים את הטבות המס שיש למפעל תעשייתי כמו למפעל חקלאי.

צביקה כהן: הטבות המס שמקבל מפעל תעשייה בפריפריה, אלה הטבות מס בהחלט חשובות ומשמעותיות.

צביקה כהן: מפעל תעשייתי חקלאי שיושב לידו משלם מס מלא.

צביקה כהן: אנחנו נלחמנו על הסיפור הזה שבאזור פיתוח א' הטבת המס תהיה 7.5 אחוזים, כמו שיש למפעל תעשייתי.

צביקה כהן: אני שמח לומר שבעת האחרונה החוק הזה, גם משרד האוצר חשב שזה נכון לבטל את האפליה הזאת פעם אחת ולתמיד וזה מה שאנחנו עושים בחוק הזה.

צביקה כהן: אני אומר שזו הרגל המרכזית.

צביקה כהן: הרגל השלישית היא תיקון אחוזי המענקים שמופיעים בחוק הישן, אחוזי מענקים שהם לא מעוררים מוטיבציה ואנחנו מתקנים אותם כך שבמקום שיהיו 10 אחוזים מענק באזור פיתוח ב', יהיו 20 אחוזים, ובמקום שיהיו 20 אחוזים מענק באזור פיתוח א', יהיו 25 אחוזים.

צביקה כהן: זה די דומה, לפחות באזור פיתוח א', לתעשייה.

צביקה כהן: אלה הן שלושת הרגליים המרכזיות.

צביקה כהן: יש עוד תיקונים טכניים אחרים אבל זה לא הזמן כרגע להתייחס אליהם.

צביקה כהן: הסיפור האמיתי הוא לשים את החקלאות במקום הראוי לה כך שלפחות היא שווה כמו התעשייה.

צביקה כהן: מבחינתי, אם תתחילו להקריא, יהיה טוב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: איתן, אתה רוצה להתייחס?

איתן ברושי: כן.

איתן ברושי: משפט אחד.

איתן ברושי: בוקר טוב.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, חברי לדיון החשוב הזה.

איתן ברושי: זה דיון בעל חשיבות גדולה.

איתן ברושי: אני לא רוצה להשתמש במילים כמו היסטוריה, אבל על פי התחייבויות שהיו, בוודאי של האוצר ושל שר האוצר, החוק הזה היה צריך לפעול ב-1 בינואר 2018.

איתן ברושי: לכן בקשתי היא שהוא יתחיל לפעול ב-1 בינואר 2019 ולא יאוחר מכך.

איתן ברושי: שתהיה לו את היכולת לפעול ואת הכלים, בעיקר תקציבים.

איתן ברושי: לכן החוק הזה חשוב בשילוב עם הערות החקלאות התעשייתית.

איתן ברושי: אני רוצה להעיר הערה אחת לפתיחה.

איתן ברושי: נמצאים כאן חברים רבים מתחומים ומגזרים.

איתן ברושי: אני פונה אל האוצר.

איתן ברושי: אני רוצה לומר משפט עקרוני – בלי להיכנס לדיון - כי זה יבוא לידי ביטוי בסעיפים.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שחוק עידוד השקעות הון בחקלאות, חברי היושב ראש, הוא לא יכול להיות חוק שלא עונה על צרכי החקלאים.

איתן ברושי: כלומר, החוק הזה לא נועד לאוצר, הוא לא נועד לרשות המסים, והוא אפילו לא נועד למשרד החקלאות וגם לא לנו כחברי הוועדה.

איתן ברושי: החוק הזה נועד לשרת את חקלאי וחקלאות ישראל.

איתן ברושי: לצערי אנחנו מוצאים בחוק סעיפים, גם בהצעה הממשלתית וגם בפרטית, אבל בעיקר בממשלתית, ההצעה אותה נקריא, אנחנו מוצאים סעיפים – חברי ואדוני היושב ראש – שאם הם יתקבלו, חלק מהסעיפים שכתובים כאן, לא יהיה חוק עידוד השקעות הון בחקלאות לכלל חקלאי ישראל ולא רק למגזר הקיבוצי.

איתן ברושי: לא פעם ראשונה – ואמרתי את זה כבר בוועדה בהקשרים אחרים – האוצר ורשות המסים, יש להם תכונה לתת אגוזים למי שאין שיניים, או לעקור את השיניים למי שצריך לאכול את האגוזים.

איתן ברושי: בתוך חוק עידוד השקעות, זה שמונח כאן על השולחן עכשיו, יש כללים שאם הם יתקבלו, הם לא מאפשרים לחלק גדול מחקלאי ישראל להיעזר בחוק הזה.

איתן ברושי: לכן התכלית של החוק היא לשרת את החקלאות ואת החקלאים.

איתן ברושי: אם יש סעיפים שאינם משרתים את החקלאות ואת החקלאים, הם חייבים תיקון.

איתן ברושי: אני בטוח ואני משוכנע שעם היושב ראש אפשר להגיע להבנה שהחוק יצא מכאן מהר אבל עם היכולת לקדם את חקלאות ישראל.

איתן ברושי: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, תודה.

חיים ילין: אני קודם כל מבקש למזג את החוק.

חיים ילין: תהיה הצבעה על החוק הממשלתי לפי ההיררכיה שקיימת בכנסת ישראל ואז אני מבקש להתמקד גם בחקיקה שלי.

חיים ילין: יש שני נושאים.

חיים ילין: נושא אחד שהוא הנושא העיקרי ומבחינתי הוא עקרוני.

חיים ילין: עד היום התעשייה החקלאית – וכך אני רוצה לקרוא לזה – לא הייתה מוכרת ולא קיבלה מענקים.

חיים ילין: זאת אומרת, אם מישהו חתך את הבצל מצד אחד, זאת הייתה חקלאות.

חיים ילין: אם הוא חתך משני הצדדים, זאת כבר תעשייה.

חיים ילין: אבל לא זה ולא זה קיבלו משהו.

חיים ילין: המפעל הזה לא היה מוכר.

חיים ילין: אלי כהן מכיר את זה, פולקמן מכיר את זה.

חיים ילין: מהיום הראשון בו נכנסתי לכנסת, אמרתי שזה לדעתי מה שצריך להיות כי בסוף נראה את ההתפתחות במדינת ישראל.

חיים ילין: אי אפשר לבוא ולהתנתק ממה שקורה במדינת ישראל.

חיים ילין: יש ארבעה מיליון דונם חקלאות.

חיים ילין: אין ארבעה מיליון דונם תעשייה.

חיים ילין: בואו נשים את הדברים בפרופורציות.

חיים ילין: התעשייה לא תשמור על הקרקע ואנחנו כן נשמור על הקרקע.

חיים ילין: לדעתי זאת המהות של הדברים.

חיים ילין: תוצר הלוואי של החקלאות, אתם יודעים מה תוצר הלוואי של החלב?

חיים ילין: שמנת וחמאה.

חיים ילין: אבל אנחנו צריכים לייצר את החלב כי בלי החלב לא יהיה לנו חמאה ושמנת.

חיים ילין: אנחנו חייבים את החקלאות כדי לשמור על מדינת ישראל אבל בלי התעשייה אנחנו לא נוכל לעשות זאת.

חיים ילין: אנשים לא אוכלים כמויות כאלה של פרי וירקות בלי שהתעשייה יכולה לתמוך בנושא הזה.

חיים ילין: לכן השילוב הזה הוא שילוב שנפל בין הכיסאות מ-2005, כאשר עד אז הדברים היו יחסית מסודרים.

חיים ילין: אני הלכתי לכיוון של מענקים כי אני הסתכלתי על ההתפתחות במדינת ישראל ואני אומר שאם כולם רוצים – זה תואם גם את השקפת העולם של פולקמן, וישבתי עם כל סיעת "כולנו - ורואים את ההתפתחות בין גדרה לחדרה, שם רוצים לבנות ולהתפתח, אנחנו רואים שהחקלאות באיזשהו שלב – כבר היו טקטים כאלה – הולכת לפריפריה וזה בסדר.

חיים ילין: גם התעשייה הולכת אתה כי צריך להבין שחלק מאוד גדול מההוצאות, זה השינוע וההובלות.

חיים ילין: אף אחד לא רוצה להיות בדרכים עם הדברים האלה.

חיים ילין: לכן אני אומר את הדברים כמו שהם.

חיים ילין: ראשית, אני רוצה שהחוק שלי ימוזג.

חיים ילין: שנית, שיהיו קריטריונים ברורים.

חיים ילין: גפני, זה מה שחשוב.

חיים ילין: אני מקבל את זה שחייבים 25 אחוזים יצוא.

חיים ילין: אני אומר את זה גם על החקלאות.

חיים ילין: אבל זה ייכנס תחת המענקים של התעשייה.

חיים ילין: תקשיבו לי טוב.

חיים ילין: אני רוצה שכל מי שמייצא ועומד בקריטריונים של התעשייה, יקבל את המענקים מהתעשייה.

חיים ילין: כל מי שמייצר ויש לו מפעל פנים בתוך מדינת ישראל, הוא יקבל את המענקים.

צביקה כהן: גם במרכז הארץ.

חיים ילין: כן.

חיים ילין: כולם.

חיים ילין: הפתיח שלי היה שמי שמנסה לנתק את הציונות ואת ההתיישבות מהחקלאות, כבודו לא השלים את המשפט החשוב הזה.

חיים ילין: בלי זה אין לנו זכות קיום בכלל.

חיים ילין: עכשיו אנחנו נמשיך.

חיים ילין: כל מי שלא מייצא ולא עומד תחת הקריטריונים של מפעל תעשייתי לצורך העניין, הוא יקבל את המענקים ממשרד החקלאות.

חיים ילין: את החלוקה הזאת אנחנו חייבים לעשות כי במשרד החקלאות, אם יש כסף או אין כסף, אני לא יכול לבנות על זה אלא רק על המפעלים הקטנים שאין להם יצוא.

חיים ילין: לעומת זאת, במשרד התעשייה אני כן יכול לבנות על הכספים האלה כי התכניות הן גם רב שנתיות ואנחנו יודעים שגם בשנה שאין כסף, את החצי מיליארד שקלים תמיד יש, ובשנה שיש הרבה ורוצים להשקיע, את מיליארד השקלים המדינה יודעת לשים ולשים פוקוס על איזו תעשייה אנחנו רוצים למקד.

חיים ילין: אנחנו מכירים את זה.

חיים ילין: זה מה שאני מבקש.

חיים ילין: נושא המס.

חיים ילין: אני אומר לכם משהו לגבי המס ואני אומר את זה לכולכם.

חיים ילין: אגודה שיתופית, זה לא מפעל תעשייתי בו יש בעלי מניות.

חיים ילין: אגודה שיתופית היא קרקע ומים.

חיים ילין: הם שייכים לאגודה לפי חוק ההתיישבות.

חיים ילין: אני לא יכול לבוא עכשיו ולשים בעלי מניות ולהקים חברה.

חיים ילין: זה לא עובד כך.

חיים ילין: זה אנדרוגינוס שלא קיים במדינת ישראל.

חיים ילין: מה שבדרך כלל עשינו כדי שתהיה הפרדה ותהיה הבטחה, שבית הספר לא ייפול יחד עם הגד"ש במושב או בקיבוץ, הקמנו את האגש"ח שבעצם מבחינה משפטית זה דמוי חברה, זאת אומרת, להגן על אותם אנשים שנמצאים שם, ומצד שני זו אגודה שיתופית.

חיים ילין: אתם מכירים את זה משפטית.

חיים ילין: אבל אי אפשר לבוא ולהקים חברה.

חיים ילין: אתם לא יכולים לבוא ולומר שעכשיו אני מנייד קרקע ומים חופשי.

חיים ילין: זו סתירה לעומת מה שאנחנו מנהלים היום את החקלאות במדינת ישראל.

חיים ילין: אתם רוצים לעשות רביזיה על חוק ההתיישבות והחקלאות?

חיים ילין: בבקשה, אין לי שום בעיה אבל לדעתי זה לא הדיון.

משה גפני: מי רוצה?

חיים ילין: זה לא הדיון.

איתן ברושי: לא עכשיו.

משה גפני: יש לנו מספיק נושאים לדון בהם.

משה גפני: אל תביא עוד דברים שלא קיימים כאן.

חיים ילין: אני מבקש דבר אחד.

חיים ילין: קודם כל, לעשות הפרדה.

חיים ילין: כן, יהיו מענקים גם בתעשייה וגם בחקלאות.

חיים ילין: נושא המיסוי, יש כאן באג בסיסי שחייבים לפתור אותו כי אי אפשר להקים חברות.

משה גפני: ראיתי שמשרד האוצר בא בנפש חפצה ובלב פתוח.

חיים ילין: הנושא האחרון בו אני רוצה להעיר הערה לרשות המסים.

חיים ילין: כאשר הולכים על רפורמה - אני הייתי שותף לרפורמת הרפת – לרוב המדינה מעודדת את זה על ידי כך שבעצם יש פטור ממע"מ.

חיים ילין: אם אתם רוצים לתת סכום לחקלאים כעידוד, אין בעיה, תנו 450 מיליון אבל זה הנטו.

חיים ילין: אתם לא יכולים עכשיו להתחיל לגבות.

חיים ילין: אז תנו 540 מיליון ואז תנכו מע"מ.

חיים ילין: זו אפשרות אחת.

חיים ילין: לתת ברוטו כדי לקבל את הנטו.

איתן ברושי: צביקה רוצה שזה ילך לחקלאות.

משה גפני: זה יפה מה שחיים עושה.

משה גפני: הוא מנהל משא ומתן עם עצמו.

משה גפני: הם עוד לא אמרו כלום.

משה גפני: סתם, אני צוחק.

משה גפני: אנחנו נהיה אתך.

חיים ילין: כבודו, אותי לימדו שאני בועט את הקרן, רץ ונוגח אותו.

משה גפני: הדברים שאמרת הם חשובים.

חיים ילין: אנחנו מתחילים בשיא המהירות ומגבירים.

חיים ילין: כך זה עובד אצלנו באזור.

חיים ילין: לכן אני אומר שאם רוצים לתת נטו 450 מיליון, תקצבו ברוטו כי ממילא המע"מ חוזר אליכם.

חיים ילין: אם אתם רוצים שיהיה נטו, כמו שיש בסעיף מסוים ברפורמות שהוא פטור ממע"מ.

חיים ילין: בסך הכול המסים חוזרים בחזרה אליכם.

חיים ילין: גם כך יש לנו מספיק כאב ראש.

חיים ילין: לדעתי אלה שלושת הנקודות שאם נפתור אותן, לדעתי יהיה לנו חוק טוב שמשרת את כולם.

רועי פולקמן: החוק הזה חשוב.

רועי פולקמן: אנחנו מדברים עליו הרבה מאוד זמן.

רועי פולקמן: אני שמח שהוא הגיע.

רועי פולקמן: יש לי כמה תהיות לגביו בנוסחים שלו.

רועי פולקמן: המטרה היא לייצר ערבוב.

רועי פולקמן: הוויכוח לאורך שנים היה על מה זה מפעל אריזה לבין מפעל תעשייתי חקלאי וכולי.

רועי פולקמן: המטרה היא לעלות במדרג ולייצר מצב שיש איזה חיבור הדוק יותר בין החקלאי לתעשיית המזון.

רועי פולקמן: אנחנו מדברים הרבה על מרווח השיווק הקמעונאי וכולי.

רועי פולקמן: אתמול דיברו אתי חבר'ה מקריית שמונה על הפוד-טק ואני מתעסק לא מעט שנים ומכיר את זה טוב, בערבה, את נושא גידול התמרים.

רועי פולקמן: בסוף המטרה שלך היא שהקשר בין המגדל לבין המוצר החקלאי שאפשר להביא אותו למוצר בסוף, יהיה יותר קרוב בעיני ולא רק שאני יודע לקטוף תמרים, לארוז אותם בקופסה ולשלוח אותם, אלא אני יודע לייצר בדרך עוד מוצרים מתקדמים יותר שגם הערך הכלכלי שלהם גדל.

רועי פולקמן: זאת בעיני המטרה, לקרב חלק מהייצור של המוצר בעל הערך הגבוה לחקלאי ולא רק מוצרי גלם, גזר, תפוח אדמה וכולי.

רועי פולקמן: יש לי בחוק הרבה סימני שאלה לגבי אי הבהירות הזאת.

רועי פולקמן: למשל קביעת העקרונות, זה יהיה צו מדי שנה וכולי.

רועי פולקמן: אני כן אשמח להבין מה באמת כי בסוף מעבר לאמירה שאנחנו רוצים לתמוך במפעלי תוצרת חקלאית, זה ברור, השאלה היא האם מחר בבוקר יכולים לקום חקלאים – ואנחנו יודעים את זה עכשיו בהרבה מאוד ענפים שאנחנו מעודדים התאחדויות, בפטם הכיוון הולך לשם ובעוד הרבה דברים – ומה מחר בבוקר יודע החקלאי שהוא יכול להיכנס להשקעות הון ולקבל הטבות.

רועי פולקמן: אני בחוק רואה מסגרת.

רועי פולקמן: אני למשל הייתי שמח להבין מה הם אותם עקרונות לתמיכה בהשקעות הון כי כאן כתוב שייקבע צו.

רועי פולקמן: אבל אנחנו עכשיו יוצאים לדרך ואני אשמח שאתם תאמרו לנו איך זה קורה בפועל.

רועי פולקמן: האם למשל למשרד החקלאות יש טיוטה של עקרונות הצו הזה.

רועי פולקמן: גם אם זה לא בחוק, תציגו לנו את זה כי מבחינתי בסוף איך שהחוק מחוקק, ובשאיפה שזה יהיה מהר, החקלאים צריכים לדעת שהם יכולים לקחת את החוק הזה ומחר בבוקר לקחת מפעל שרק ארז גזר ולהוסיף עליו עוד איקס השקעות ואז יהיה לא רק גזר אלא גזר מקולף, חתוך ומעובד, וזה ייחשב מפעל תוצרת חקלאית שיקבל הטבת הון.

רועי פולקמן: בעיני המטרה היא שתהיה כאן מהפכה מסוימת שיותר תשואה ויותר רווחים יגיעו לחקלאים, יותר קרוב לשטח, ולא רק תוצרת גולמית שאחר כך מגיעה לחברות ושם עושים את כל הקופה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו לא מחוקקים את זה מהר.

משה גפני: כבר הרבה זמן הנושא מתגלגל כאן.

רועי פולקמן: בתקווה שנסיים את זה.

משה גפני: כפי שאתה יודע, כאן אנחנו נעשה את החוק ונעבור על כל פרטיו.

משה גפני: נשתדל לעשות את זה מהר, אבל נעשה את זה לאט.

משה גפני: חברת הכנסת לאה פדידה.

לאה פדידה: אדוני היושב ראש, סביב השולחן יש קונצנזוס באמירה שצריך לתמוך בנושא החקלאות.

לאה פדידה: בעיני חקלאות היא הרבה מעבר לפרי או לחלב או לגבינה.

לאה פדידה: זו ציונות ולא צריך להסתכל עליה דרך החור של הגרוש כי זה גם איזשהו מדד לעצמאות של מדינה, לעצמאות של גידול, לעצמאות של הסתמכות על חקלאות.

לאה פדידה: לכן ללא ספק אנחנו צריכים לתמוך בחקלאות.

לאה פדידה: לדעתי אנחנו נמצאים ברכבת שכבר יצאה לבחירות ולכן אני מבקשת ממך אדוני היושב ראש, בוא נתכנס ונעשה את זה מהר על מנת שבאמת נוכל להוריש ולתת את מה שאנחנו צריכים לייצר.

משה גפני: את יכולה להרחיב בעניין של הבחירות?

מוסי רז: זה שהרכבת יצאה, זה לא אומר כלום.

מוסי רז: היא יכולה להיתקע במנהרה.

לאה פדידה: אם ישראל כץ אחראי על זה, זה בטוח.

מוסי רז: לא.

מוסי רז: אל תגזימי.

לאה פדידה: לכן אני אומרת שאנחנו כן צריכים להתכנס על מנת לחוקק את החוק אבל כמחוקקים והרבה חוקים שכבר הנחנו כאן על השולחן, אני רואה שלעתים יש לנו טבע לסרבל את זה דווקא בנקודות שבסופו של דבר אותו אדם או אותו מוסד שצריך לקבל את השקעת ההון, לא יכול לקבל אותה.

לאה פדידה: קרי, פתאום אנחנו מבקשים מהם בתוך החוק הזה להתאגד כחברה, כשזה נוגד את האופי שלהם ונוגד את היכולת.

לאה פדידה: זה מסרבל, מביא בירוקרטיה מיותרת שהם לא מסוגלים לעשות את זה.

לאה פדידה: במקום לתת ולהעניק, אנחנו באים ומעיקים ומזיקים.

לאה פדידה: את הנושא הזה אנחנו צריכים להוריד.

לאה פדידה: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מוסי רז.

מוסי רז: אני היה קצר.

מוסי רז: אני רוצה להצטרף באופן כללי לדברי קודמיי.

מוסי רז: החקלאות בעיני היא גם חברה וגם סביבה.

מוסי רז: החברה קודם כל דואגת למזון שלנו שאנחנו אוכלים אבל היא בעיקר מפרנסת תושבים מהפריפריה, בעיקר הגיאוגרפית אבל לא רק הגיאוגרפית אלא למעשה במידה רבה גם הכלכלית.

מוסי רז: היא סביבה משום שהיא שומרת על השטחים הפתוחים וזה לא נאמר כאן.

מוסי רז: אני חושב שזה חשוב.

מוסי רז: אני רוצה להצטרף להערה בעניין החברה בע"מ.

מוסי רז: כאילו עשו העתק-הדבק.

מוסי רז: הנושא של התעשייה, אולי שמעו כאן כמה בארץ על התנועה הקיבוצית, יש מושבים שיתופיים, יש אגודות שיתופיות, אולי שמעו ואולי לא שמעו אבל צריך לתקן את הדבר הזה.

מוסי רז: לפי החוק בכלל אסור להם להעביר, כפי שאמר חבר הכנסת ילין קודם, קרקע ומים לאותה חברה.

מוסי רז: את הדבר הזה ודאי צריך לתקן.

מוסי רז: אני רוצה להתייחס לדבר שאולי לא נאמר כאן ואני חושב שהוא בעייתי.

מוסי רז: החוק שדורש – נכון שזה כך גם בחוק עידוד השקעות הון – יצוא, בעצם בודק את הקריטריון הזה של יצוא, 25 אחוזים יצוא או כל דבר אחר, אני לא רואה מה הסיבה לכך בשנת 2018.

מוסי רז: ראינו מה קרה עם טבע.

רועי פולקמן: השקעות הון לייצוא.

מוסי רז: בסדר, אבל זה לא צריך להיות עידוד השקעות הון לייצוא.

מוסי רז: זה צריך להיות עידוד השקעות הון לתעסוקה, לחקלאות, לתעשייה.

רועי פולקמן: תחרותיות נוספת.

מוסי רז: ראינו במקרה של טבע ובמקרים אחרים שההפך הוא הנכון, שהמדינה פרנסה את טבע במיליארדי שקלים ולא קיבלה מזה כלום.

רועי פולקמן: זו אמירה ממש מופרכת.

רועי פולקמן: המדינה לא קיבלה כלום?

מוסי רז: קיבלה פחות ממה שנתנה.

מוסי רז: היא שילמה יותר מעלות המשכורות.

רועי פולקמן: אתה טועה בענק.

משה גפני: כל אחד אומר את העקרונות שלו.

חיים ילין: אמנם חקלאות היא טבע אבל טבע לא שייכת בכלל לנושא.

משה גפני: רועי, צריך לאפשר לכולם לומר את עמדתם.

רועי פולקמן: שיגיד שהוא סוציאליסט והוא רוצה מדינה קומוניסטית וסוציאליסטית.

מוסי רז: מה הקשר?

רועי פולקמן: על זה אתה מדבר, שלא בסדר שנותנים הטבות לגופים שמשקיעים.

משה גפני: רועי, איך הגעת עכשיו לקומוניזם.

מיכל בירן: רועי, זה לא הנושא.

מיכל בירן: בואו נעזוב את הנושא.

מוסי רז: מה הקשר?

רועי פולקמן: אני אסביר לך אחר כך.

מוסי רז: אתה מוכן לממן חברה שמייצאת גם אם המימון שלך עולה לך יותר ממה שאתה מקבל מהחברה.

משה גפני: מוסי, תסיים ותפסיק להרגיז את רועי פולקמן.

מוסי רז: אני סיימתי.

מוסי רז: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיכל בירן.

מיכל בירן: תודה.

מיכל בירן: אני רוצה להיות מאוד פרגמטית.

מיכל בירן: בסוף, כמו שלאה אמרה, אנחנו ממש בשלהי הממשלה הזאת.

מיכל בירן: החוק הזה יצליח לעבור אם תהיה הסכמה רחבה.

מיכל בירן: בסופו של דבר נראה לי ששום דבר לא יצליח לעבור במלחמות ובאי הסכמות.

מיכל בירן: כאן אפשר להסכים כי בסך הכול המטרה מוסכמת.

מיכל בירן: אבל באופן שבו החוק מנוסח, נראה שאו רשות המסים ניסחה אותו באופן שיעורר התנגדויות כדי שנעצור את החוק והיא לא תצטרך בעצם לוותר על שקל אחד, או שלא הייתה כאן שום עבודת עומק כדי להבין מי הם החקלאים.

מיכל בירן: זה לא בעולם דמיוני, זה לא בסיטואציה היפותטית.

מיכל בירן: אין חקלאות במרכז תל אביב.

מיכל בירן: בסוף אלה הרבה קיבוצניקים, הרבה מושבניקים, אלה אנשים שבמידה רבה הם לא חברה עסקית על כל הגוונים.

מיכל בירן: לא המושבניק שמגדל בנחלה שלו, לא הקיבוצניק, אף אחד מהם הוא לא חברה עסקית.

מיכל בירן: לדחוף את כולם לפורמט שלא מתאים להם, כי זה כתוב לכם באיזה העתק-הדבק שהבאתם מחוק אחר, זה לא סביר וזה גם לא שווה את המחיר.

מיכל בירן: הדבר השני הוא העניין של לספור כאילו כל הרווחים הם דיבידנד, זה במידה רבה מעקר את כל המטרה של החוק הזה שמטרתו שיהיה תמריץ כספי לחקלאות כדי שאנשים ישקיעו.

משה גפני: בחוק הפרטי אין את זה.

מיכל בירן: היינו כאן בכמה דיונים על השקעה של המדינה למשל בטקסטיל ותמיד אמרו טקסטיל הולך ונעלם, המדינה עכשיו שמה כסף כדי שהדרוזית מבית ג'אן לא תעבור להייטק בגילה.

מיכל בירן: החקלאות, זה לא אותו מצב.

מיכל בירן: גם כשיהיו מדפסות תלת ממד, את האבוקדו כנראה לא ידפיסו.

מיכל בירן: אבל יהיו שיטות יותר ויותר משוכללות שהמדינה יכולה להיות בחזית של הטכנולוגיה הזאת או להישאר מאחור ולראות שהיא גם נשארת בלי שום עצמאות ויכולת לייצר סחורה טרייה ותוצרת טרייה בישראל, וגם פשוט לפספס הזדמנות עסקית מדהימה שנמצאת עכשיו על השולחן.

מיכל בירן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דובי אמיתי, נשיא התאחדות האיכרים.

דובי אמיתי: בוקר טוב.

דובי אמיתי: אדוני היושב ראש, אני לא כמו צביקה מתחילת שנות ה-80 אבל בהחלט בשנים האחרונות אנחנו עוסקים בחוק.

דובי אמיתי: אני רוצה להתחיל בברכות ולומר כמה דברים בקצרה.

דובי אמיתי: הברכות שלי, אדוני היושב ראש, הן אליך יחד עם חברי הכנסת.

דובי אמיתי: אתה יודע בדיוק, אני יודע, עד כמה אתה תרמת תרומה משמעותית להביא את החוק הזה לכאן, את החוק הממשלתי.

דובי אמיתי: בלעדי הצעדים שלך והשותפים שלך שנמצאים כאן – ואני רואה שיש קונצנזוס ואני מאוד שמח – זה לא היה קורה.

דובי אמיתי: בשש השנים האחרונות הייצוא החקלאי נשחק באופן דרמטי.

דובי אמיתי: מיליארד שקלים.

דובי אמיתי: מיליארד השקלים האלה נשחקו מעצם העובדה שהפכנו, אנחנו החקלאים, ללא תחרותיים אל מול המתחרים שלנו בעולם.

דובי אמיתי: אני חושב שאם לוקחים לבד את ההטבה של המס לאותם מפעלים חקלאיים, מייצרים להם כושר תחרות ומחזירים אותם לתחרות האמיתית שזה הייצוא.

דובי אמיתי: הייצוא הוא מנוע צמיחה ענק של החקלאות שבאמצעותו כולם מתפארים ביכולת הטכנולוגית שלנו, בהובלה שלנו בעולם ובכלל.

דובי אמיתי: הדבר הבא שאני רוצה לומר.

דובי אמיתי: נדמה לי שבכל הצעות החוק, גם הפרטיות וגם הממשלתית, יש הסכמה סביב 90 אחוזים מהדברים.

דובי אמיתי: אני רוצה להאמין ולייחל לכך, שלך תהיה את היכולת להוביל דיון מהיר, שנגיע להקראה כמה שיותר מהר, ונצטרך להתווכח על כמה דברים, על כן חברה, על כן אגודה וכולי, אבל נדע לעשות זאת.

דובי אמיתי: חשוב לעשות את זה כי זאת הולכת להיות הבשורה הכי משמעותית לענף.

דובי אמיתי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אבשלום וילן.

505: תודה אדוני היושב ראש.

505: החוק הזה באופן עקרוני הוא חשוב לחקלאים אבל אני רוצה שתדע אדוני שבתוך הנוסח הממשלתי מסתתרים כמה דברים שהם בסתירות מאוד מהותיות ליכולת הפעולה שלנו.

505: אני חושב שההצעות הפרטיות מטפלות בזה ולכן חייבים לחבר וללכת עם הנוסח של ההצעות הפרטיות.

505: לדוגמה, נאמר כאן בפירוש שעל פי חוק ההתיישבות, קרקע ומים – הציג את זה חבר הכנסת ילין – יש לנו אגש"חים.

505: אנחנו יודעים היום במסגרת ההתייעלות בחקלאות לשתף פעולות בין מגדלים לבין ישובים בצורה חוקית ומאורגנת.

505: בחוק הממשלתי חלק גדול מהפעולות לא נוכל לבצע.

505: אם אני יצואן אבוקדו גדול, החוק לא מאפשר לי משום שההתאגדות שלי, התאגדות של האגש"חים, דורשים ממני חברה בע"מ, דבר שמנוגד.

505: צריך לטפל בזה ולסדר את זה.

505: הנקודה השנייה החשובה היא השקעות.

505: כל סוגיית המע"מ, סעיף 24(א), לא ניכנס כרגע לפירוט אבל סוגיית המע"מ חייבת להיפתר בחקיקה כך שלא יהיה מצב שמצד אחד המדינה נותנת לך הכרה בהשקעות ומצב שני לוקחת לך חזרה דרך המע"מ.

505: הסיפור הזה, צריך לסדר אותו.

505: יש לי רשימה ארוכה אבל חבל על הזמן.

505: צריך לנסות להעביר את זה בצורה שהסתירות שהצגנו יסתדרו ברוח הצעות החוק הפרטיות.

505: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מנחם שהם.

מנחם שהם: אני בעלים של מפעל שנקרא מרים שהם בע"מ.

מנחם שהם: אני יושב במושב רמות.

משה גפני: אתם בעד החוק או נגדו?

מנחם שהם: אנחנו בעד החוק עם תיקון.

מנחם שהם: דיברו כאן על חקלאות, על מה זאת חקלאות – אני חקלאות.

מנחם שהם: אני נולדתי בכינרת בשנת 1948 ומאותו יום בו נולדתי הייתי או חקלאי או בן של חקלאי וכך המשכתי עד היום.

מנחם שהם: יש כאן כמה דברים שהם ברורים.

מנחם שהם: המפעלים התעשייתיים החקלאיים, ככל שהם מסוגלים לעשות את עבודתם יותר טוב, כך הם יותר קרובים לחקלאי.

מנחם שהם: מהרגע שהקמנו את המפעל, המחזור העסקי שלנו היום הוא כ-200 מיליון שקלים, אנחנו הופלינו באורח מכוון ואני רואה את זה גם בחוקים.

מנחם שהם: בכל החוקים, לגבי פרי אמרו שזה שייך לשם.

מנחם שהם: עשינו כך, הרמנו את היד, קירור, לא, זה שייך לשם.

מנחם שהם: למה?

מנחם שהם: כדי לא לתת.

מנחם שהם: יושבים כאן החבר'ה מרשות המסים, אנחנו במאבק אתם משנת 2011, ובסופו של יום הם בעצמם הגיעו לכלל מסקנה דה פקטו שאנחנו שייכים לתעשייה בכל המובנים.

מנחם שהם: לכן יש כאן שני אזורים של בעיות.

מנחם שהם: בעיה אחת היא הבעיה שהעלו אותה לגבי המגדלים וחוקי ההתאגדות.

מנחם שהם: לנו באופן אישי אין בעיה עם זה.

מנחם שהם: החקלאים, צריכים ללכת לטובתם ולפתור את הבעיה הזאת.

מנחם שהם: הבעיה השנייה היא המפעלים שהם הקטר של החקלאות במדינת ישראל.

מנחם שהם: אני מזמין את חברי הכנסת לבקר קטר כזה במושב רמות.

מנחם שהם: אותם צריך להכניס במסגרת התעשייה.

מנחם שהם: משרד החקלאות לא ייתן לנו כסף, לא יהיה שם כסף.

מנחם שהם: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רואה חשבון ישי רביב, לשכת רואי החשבון.

ישי רביב: אני מייצג את לשכת רואי החשבון.

ישי רביב: אדוני היושב ראש, בחוק הקיים, בסעיף 33, ניתנת הטבה ליחידים.

ישי רביב: ההטבה הזאת בשנת ה-80 וה-90 הייתה הטבה מאוד משמעותית.

ישי רביב: בזמנו, עת אני טיפלתי במושבניקים, הם נהנו מההטבה.

ישי רביב: ההטבה הזאת למעשה פסקה בתחילת שנות ה-2000 כי שיעורי המס תוקנו.

ישי רביב: מה שקורה בחוק הזה, מבקשים למעשה לבטל את ההטבות ליחידים.

ישי רביב: כלומר, נאמר שההטבות יינתנו אך ורק לחברות.

משה גפני: אתה מדבר על החוק הממשלתי?

ישי רביב: כן.

משה גפני: למה אתם מתייחסים לממשלה יותר ברצינות מאשר אלינו?

משה גפני: יש סיבה לכך?

רועי פולקמן: הממשלה שולטת בכנסת.

רועי פולקמן: דיברנו על זה הרבה השבוע.

משה גפני: אם כך, אתם לא מכירים את ועדת הכספים.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אתה מתנגד לעניין הזה.

ישי רביב: אני מתנגד לביטול סעיף 33.

ישי רביב: אני מזכיר לחברי הכנסת שכאשר החוק חוקק, שיעור המס המקובל בישראל היה 45 אחוזים והחוק דיבר על 30 אחוזים.

ישי רביב: כלומר, ניתנה הטבה.

ישי רביב: מה שמוצע כרגע זה למעשה לעקר את זה.

ישי רביב: אם אתם מבטלים את הסעיף, יוצרים הוראת שעה שבה שיעור המס הוא באמת 100 אחוזים דיבידנד ובצורה כזאת ההטבה לא קיימת.

ישי רביב: בנקל יש לזה פתרונות בחוק.

משה גפני: בקיצור, אתה תומך בחוק הפרטי ולא בחוק הממשלתי.

ישי רביב: נכון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עורכת הדין נילי אבן חן.

נילי אבן חן: בוקר טוב.

נילי אבן חן: אני רוצה להתייחס לשני דברים, לסעיפים ספציפיים, ואני מניחה שזה יעלה בהמשך.

נילי אבן חן: ההתייחסות הראשונה, כתנועה שהתעסקה הרבה בחוק עידוד השקעות הון בתעשייה וגם הגשנו עתירה בנושא ואנחנו יודעים כמה בעיות יש בהתנהלות.

משה גפני: זה שאצתם מגישים עתירה, זה לא רלוונטי.

משה גפני: כאן אנחנו הריבון.

נילי אבן חן: העתירה כבר הסתיימה.

משה גפני: לא חשוב אם הסתיימה או התחילה.

משה גפני: אני מדבר על מה שאנחנו עושים כאן.

חיים ילין: איך זה יקדם אותנו בחוק?

נילי אבן חן: אני אומר איך זה יקדם.

נילי אבן חן: אני רק אומר שכיוון שבעצם המטרה כאן היא להשוות את החקלאות למה שקורה בתעשייה ובתעשייה אנחנו מכירים את הבעייתיות הרבה כפי שגם בוועדת אנדורן נכתב לגבי היעדר נתונים ובפסק הדין שאנחנו קיבלנו לגבי היעדר נהלים והתנהלות ראויה, אני מציעה שכאשר אנחנו יוצאים כאן לדרך, כל הנושא של נתונים, השוואת מדידה, קביעת קריטריונים ומעקב אחרי הכסף שניתן בסיכומו של דבר – ייעשה מלכתחילה ולא בדיעבד כאשר צריך לתקן טעויות.

נילי אבן חן: זו הערה כללית.

נילי אבן חן: אני אומר בהקשר הזה שיש לא מעט עמדות שמתנגדות לצורך לתת תמיכה דרך חוקי עידוד השקעות הון ולגבי התועלת של זה.

נילי אבן חן: אני מפרידה בין זה לבין אמירה כללית שצריך לתמוך בחקלאות אבל השאלה איך תומכים בה.

נילי אבן חן: זו אמירה ראשונה.

נילי אבן חן: הדבר השני שאני רוצה לומר - וגם כתבנו את זה בניירות העמדה שלנו – הוא שלעמדתנו ולהבנתנו החקיקה כפי שהיא עכשיו, מנוגדת להסכמי השכר הבין-לאומיים שמדינת ישראל חתומה עליהם.

נילי אבן חן: זה לא מסלול התמיכות הירוקות.

נילי אבן חן: אני מבקשת שהנושא יידון בהרחבה ושנדע שאנחנו באמת הולכים בתלם ביחד עם מה שאנחנו מחויבים כלפי העולם.

נילי אבן חן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: משרד המשפטים, המחלקה הבין-לאומית.

משה גפני: עורכת הדין הגר סלקטר.

הגר סלקטר: משרד המשפטים.

הגר סלקטר: אני לא מהמחלקה הבין-לאומית אבל נמצא אתי ניר דויטש שהוא מהמחלקה הבין-לאומית.

הגר סלקטר: אני מלווה את הטיפול בהצעת החוק וניר מלווה אותה בהקשרים של משפט בין-לאומי.

משה גפני: שמעתי שלגבי החוק הזה היה דיון אצלכם במחלקה הבין-לאומית.

הגר סלקטר: כל נושא שעולה במסגרת הצעת החוק, כמובן נדון על ידי משרד המשפטים.

הגר סלקטר: ניר יתייחס.

משה גפני: בבקשה, תתייחסו.

משה גפני: אני הולך לחוקק.

משה גפני: אני לא מחכה.

ניר דויטש: אני עורך דין בייעוץ וחקיקה, משפט בין-לאומי.

ניר דויטש: בהמשך לדברים שנאמרו לפני רגע, אני אומר שבהתייעצות בין משרדי הממשלה עלתה המורכבות במישור המשפט הבין-לאומי ביחס לחלק מסעיפי הצעת החוק.

ניר דויטש: המורכבות הזאת אינה מהווה מניעה להתקדם עם חקיקת הצעת החוק.

משה גפני: ואם הוא היה אומר שיש מניעה, לא הייתי מחוקק?

משה גפני: אני אעביר את החקיקה למשרד המשפטים כי למה אנחנו בכלל קיימים?

משה גפני: שהם יחוקקו.

משה גפני: אנחנו רק נקבל משכורת.

משה גפני: רק שתדע, אני לא יודע איך זה אצלכם במחלקה הבין-לאומית, בוועדת הכספים יש גם הומור.

משה גפני: יש דברים שהם הומור ויש דברים שבהומור יש רצינות.

מיכל בירן: הבעיה היא שהפרוטוקול לא מבין סרקזם.

ניר דויטש: אני אסביר לעניין הפירוט.

ניר דויטש: חשוב לנו להביא בפני חברי הכנסת ומקבלי ההחלטות.

משה גפני: רגע.

משה גפני: לאט לאט כי אני לא מבין מהר.

משה גפני: אין בעיה לחוקק, גם לדעתכם.

ניר דויטש: אני לא יכול לומר אם יש בעיה לחוקק או לא.

ניר דויטש: אני מצביע מבחינה משפטית.

ניר דויטש: אני אומר שמכיוון שהמורכבות הזאת, בהתייעצות בין משרדי הממשלה, נדרשת עוד בליבון ואנחנו בוחנים את הצורך להביא את הדבר בפני היועץ המשפטי לממשלה לקבל הכרעה לגבי המורכבויות במישור המשפט הבין-לאומי, אנחנו זקוקים לעוד זמן לטפל כדי לחשוף בפני הוועדה ולפרוס בפניה את מלוא התשתית לגבי המורכבות במישור הבין-לאומי.

מיכל בירן: אבל אתה יכול לומר מה המורכבות?

משה גפני: רגע.

משה גפני: חשוב לנו מה שאתם אומרים.

משה גפני: לא שנעשה מה שאתם אומרים, אבל חשוב לנו.

ניר דויטש: בגלל הרגישות הרבה.

מיכל בירן: אתה אומר מילים שלא אומרות כלום.

מיכל בירן: אפשר לדעת באמת מה הבעיה?

מיכל בירן: מה המורכבות?

חיים ילין: אנחנו באיראן?

חיים ילין: מה אנחנו עושים?

משה גפני: בסוף מי ששואל את השאלה, זה היושב ראש.

משה גפני: אנחנו מתנהלים עם החוק הזה הרבה זמן.

משה גפני: נדמה לי שהצעת החוק הפרטית הונחה ב-2016.

משה גפני: כבר שנים אני מתנהל כאן עם העניין הזה.

משה גפני: זה שאתם צריכים זמן כדי לברר את הדברים האלה, הרי הוגשה גם הצעת חוק ממשלתית וביקשו ממני שאני לא אתקדם עד שלא תבוא הצעת החוק הממשלתית.

משה גפני: הצעת החוק הממשלתית התייעצה עם משרדי הממשלה השונים והיה זמן רב.

משה גפני: הניחו את הצעת החוק הרבה אחרינו.

משה גפני: זאת אומרת, זה עמד על השולחן.

משה גפני: אם אתה יכול בבקשה לומר לנו את עיקר הנושא שעליו אתם צריכים עוד דיונים נוספים, לא שזה יעכב את החוק אבל תאמר לנו מה הבעיה כדי שנוכל גם להתמודד אתה כדי לדעת איך אתם התנהלתם ביניכם כאשר דנתם על החוק הזה.

ניר דויטש: בדיוק לשם כך אני כאן, כבודו וכבודכם.

ניר דויטש: אני כאן כדי לספר לכם בדיוק על מה הרגישות, אבל כפי שאמרתי קודם, הנושא הזה נמצא כרגע בשיח בין משרדי הממשלה.

ניר דויטש: זה עניין מורכב מבחינה משפטית.

ניר דויטש: אנחנו זקוקים לעוד זמן כדי ללבן את הנושא.

איתן ברושי: לא היה צריך לאשר את הקמת המדינה במשרדים שלכם.

איתן ברושי: אתכם לעולם לא הייתה קמה כאן המדינה.

איתן ברושי: מה מורכב כאן?

משה גפני: אתה יכול לומר לנו על מה אתם מתבססים?

מיכל בירן: אתה מדבר על ולא מדבר את.

ניר דויטש: אני כאן בכובעי כעובד ציבור.

ניר דויטש: אני כאן צריך לתת איזושהי עמדה ואני רוצה שתהיה לכם את העמדה הסדורה ולכן אנחנו זקוקים לעוד זמן.

ניר דויטש: זה בעקבות שיחות, בעקבות דברים חדשים שעלו, בעקבות תהליכים שמתרחשים במקביל לדיונים על הצעת החוק.

משה גפני: אתה יכול לומר לנו משהו או אלה דברים שאתה לא יכול לומר?

ניר דויטש: כבודו, אני רק מזכיר שהמטרה היא לחשוף בפניכם את מלוא התמונה אבל מבחינת הצעת החוק, אנחנו כרגע לא מטילים שום פצצה.

ניר דויטש: אנחנו מבקשים עוד זמן.

ניר דויטש: כבודו, אני מבקש דקה.

ניר דויטש: אני מקבל את הבקשה שלכם ואני מבקש לצאת החוצה להתייעץ ולחזור אליכם עם היכולת לפרוס בפניכם את מה שאני יכול.

משה גפני: יש לך את כל הזמן שבעולם.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: אני מבקש להתחיל להקריא את החוק אלא אם כן יש כאן עוד מישהו שרוצה להתייחס.

נלי מונין: אני פרופסור למשפטים.

משה גפני: את מהתנועה לאיכות השלטון.

נלי מונין: אני חושבת שאני יכלה לתת לכם תשובה לשאלה ששאלת.

משה גפני: בהמשך.

משה גפני: אני לא מבקש תשובה ממך אלא מהממשלה.

משה גפני: לא מגופים פרטיים.

משה גפני: לתנועה לאיכות השלטון נתתי את רשות הדיבור.

משה גפני: דיברה נילי אבן חן.

משה גפני: אני מבקש להתחיל להקריא.

אפרת אביאני: היועצת המשפטית של משרד החקלאות.

משה גפני: אני עוד לא ממזג את ההצעות.

משה גפני: אני אמזג בהמשך.

חיים ילין: מה זה בהמשך?

חיים ילין: אני לא יודע מתי.

משה גפני: זה לא יבוא בלי מיזוג.

משה גפני: אולי היום.

משה גפני: נראה.

משה גפני: אני אשאל את שלומית ונראה מה אנחנו עושים.

אפרת אביאני: הצעת חוק לעידוד השקעות הון בחקלאות (תיקון מס' 8), התשע"ט-2018

אפרת אביאני: בחוק לעידוד השקעות הון בחקלאות, התשמ"א-1980 (להלן – החוק העיקרי), במקום סעיף 1 יבוא: "1.

אפרת אביאני: מטרה מטרתו של חוק זה לעודד השקעות הון בחקלאות, לשם פיתוח החקלאות כאמצעי לחיזוק ההתיישבות והביטחון התזונתי והלאומי של תושבי המדינה, ובכלל זה לשם –

אפרת אביאני: יצירת עוגנים כלכליים להתיישבות באזורי פיתוח.

אפרת אביאני: שיפור יכולתו של המגזר החקלאי להתמודד בתנאי תחרות בשווקים בין-לאומיים.

אפרת אביאני: הכול תוך קידום יוזמה וצמיחה כלכלית ושימור משאבי טבע וסביבה".

שלומית ארליך: תסבירו.

איתן ברושי: אפשר להעיר על השם?

משה גפני: כן.

משה גפני: אפשר להעיר על השם אבל קודם תן לה להסביר.

אפרת אביאני: צביקה הסביר שמטרת העל של החוק הזה היא לעדכן אותו לימינו אנו.

אפרת אביאני: מטרת החוק הנוכחית היא מטרה קצת מיושנת, הטרמינולוגיה מיושנת וגם לא משקפת לדעתנו כמו שצריך את הראייה הנכונה של חקלאות היום.

אפרת אביאני: הסעיף המקורי מדבר על שיפור מאזן התשלומים של המדינה, על ידי פיתוח ייצוא חקלאי ופיתוח מחליפי יבוא מובהקים.

אפרת אביאני: היה דגש על שיפור מאזן התשלומים של המדינה.

אפרת אביאני: אנחנו בעצם ניסחנו מחדש.

מיכל בירן: אהבתי מאוד את הניסוח שלכם את המטרות.

אפרת אביאני: תודה.

אפרת אביאני: אם כולם מתחברים לרעיון, זו המטרה.

איתן ברושי: אני רוצה להעיר לשם הצעת החוק.

איתן ברושי: לעניין השם.

משה גפני: אם למישהו יש הערה, זה הזמן כי אחרת אנחנו כאילו מאשרים את זה.

איתן ברושי: צביקה, אתה כאן האורים ותומים.

איתן ברושי: החוק שגפני ואני הוצאנו ואתה היושב ראש בדבריך התייחסת, אני רואה בו עניין עקרוני, הוא השוואת התנאים לתעשייה.

איתן ברושי: כידוע, במשך כל ההיסטוריה התעשייה הייתה הרבה יותר מטופלת מאשר החקלאות וזכתה לתנאים מועדפים.

איתן ברושי: גם עכשיו הרצון של חלק מהגורמים להיות בתעשייה בא לידי ביטוי בהיקף המשאבים הגדול ובמגוון האפשרויות.

איתן ברושי: לכן אני מבקש להוסיף את מה שכתוב בהצעה הפרטית לשם של הממשלתית.

איתן ברושי: משם זה נולד.

איתן ברושי: דרך אגב, חבריי, חלק מהצרות של החוק הזה, זה חוסר ההבנה של הפקידות את ההבדלים בין חקלאות לתעשייה.

איתן ברושי: ההבדלים הם שבחקלאות לא מאפרים לנצל חלק ממה שהתעשייה.

איתן ברושי: למשל, התאגידים, בתעשייה זה מובן ובחקלאות לא.

איתן ברושי: אתם לא הבנתם את ההבדלים בין החקלאות לתעשייה והעתקתם את זה.

שלומית ארליך: אולי רק נבהיר שכאשר אנחנו מדברים בקריאה שנייה ושלישית, אנחנו משמיטים את התיבה של השם.

שלומית ארליך: זה מופיע רק בקריאה טרומית ובקריאה ראשונה.

שלומית ארליך: אם אני מבינה נכון את חבר הכנסת ברושי, אתה מבקש להוסיף סעיף או להוסיף בשם החוק.

איתן ברושי: בשם החוק, אבל אם זה לא מופיע בשם, להוסיף סעיף.

איתן ברושי: העיקרון של ההיצמדות לתעשייה.

איתן ברושי: אם זה מזיק, אני יורד מזה.

שלומית ארליך: אם אני מבינה נכון, אתה מבקש להכניס את השם של החוק, את התיבה שמתייחסת להשוואת ההטבות בתעשייה לטובת החקלאות.

איתן ברושי: נכון.

לאה פדידה: אבל זאת כבר מהות.

לאה פדידה: למה צריך להכניס את זה בשם?

איתן ברושי: זה נכון גם לעתיד.

שלומית ארליך: מבחינת השם, אנחנו לא יכולים להכניס.

שלומית ארליך: כאשר אנחנו מצמידים את הצעות החוק הפרטיות, אנחנו מצמידים אותן אל הממשלתית ואנחנו דנים לפי הנוסח של הממשלתית.

שלומית ארליך: את הממשלתית אנחנו מכינים לקריאה שנייה ושלישית.

שלומית ארליך: בקריאה שנייה ושלישית אנחנו מורידים את התיבה של השם ולהצעה יש רק את המספר שלה.

שלומית ארליך: זאת אומרת, יקראו לה הצעת חוק לעידוד השקעות הון בחקלאות (תיקון מס') בלי התיבה שמפרטת את מהות התיקון.

שלומית ארליך: אם כן, זה לא רלוונטי.

איתן ברושי: אולי אפשר להתייעץ עם צביקה מול המיקרופון.

איתן ברושי: העיקרון של השוואת התנאים.

חיים ילין: זה לא טוב.

איתן ברושי: אם זה לא טוב, נוריד.

חיים ילין: אני אסביר לך למה לא טוב.

משה גפני: הוא שאל את צביקה.

איתן ברושי: הוא המציא את זה.

חיים ילין: אתה לא רוצה להשוות עכשיו כך שלתעשייה עכשיו יהיו מענקים גם במשרד הכלכלה וגם במשרד האוצר.

חיים ילין: אתה לא רוצה את זה.

צביקה כהן: הכוונה היא להשוות את הטבות המס.

צביקה כהן: זה הדבר היחיד.

צביקה כהן: גם שם יש קצת שוני כי אפשרנו ארבע שנים גם ליחידים.

צביקה כהן: אם אתה רוצה השוואה מלאה, זה לא מתאים.

איתן ברושי: אמרת שבמטרות שלך יש שלוש רגליים כאשר אחת מהן הייתה השוואה לתעשייה.

צביקה כהן: הטבות המס.

צביקה כהן: רק הטבות המס.

צביקה כהן: המענקים בחקלאות, אני אומר שוב כדי שכולם יבינו, המענקים בחוק הזה הם לכל הארץ.

צביקה כהן: בתעשייה זה רק אזור פיתוח א'.

צביקה כהן: המענקים בחוק הזה הם למי שגם מייצא וגם לא מייצא.

צביקה כהן: בתעשייה זה רק לייצוא.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: חבל על הזמן.

איתן ברושי: קיבלתי.

משה גפני: איתן, אני מציע שאנחנו בהמשך החקיקה, אם יתעורר אצלך מצב שבו אי ההשוואה לתעשייה יוצר בעיה, אז תעיר.

משה גפני: אז נדבר ונראה אם זה נכון או לא.

משה גפני: אומר צביקה שזה לא מועיל אלא מזיק.

דובי אמיתי: לא רק שזה לא מועיל.

דובי אמיתי: יש דברים שהוא מבקש בחוק.

חיים ילין: אבל זה בתוך החוק.

איתן ברושי: גפני, אני מקבל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חזרת עם תשובה?

ניר דויטש: כן.

ניר דויטש: קודם כל, תודה רבה שנתתם לי את האפשרות.

ניר דויטש: לאחר התייעצות אני אוכל לומר בקווים כלליים, מבלי לקבוע מסמרות בדבר, שהנושא שנמצא בעיקר בלב המורכבות - - -

משה גפני: אני רק רוצה להעיר למחלקה שאתה עובד בה שהכנסת היא מעל הממשלה וועדת הכספים במקרה הזה היא המחוקקת ולא הממשלה מחוקקת.

משה גפני: לכן יש חשיבות גדולה שאתם, משרדי הממשלה השונים, כולל משרד המשפטים, יש לכם התלבטויות, אז אתם צריכים לומר את זה לוועדה כי אנחנו כבר מחוקקים.

משה גפני: אתם לא יכולים לבקש מאתנו לא לחוקק אחרי שחיכינו שלוש שנים ואולי אפילו יותר.

משה גפני: אתם לא יכולים לומר לנו לא לחוקק.

משה גפני: לכן צריך לומר לך וגם לממונים עליך שאתם צריכים לומר לנו גם את ההתייעצויות ביניכם.

משה גפני: חשוב לדעת את זה כדי שלא נשגה ושלא נעשה טעויות.

משה גפני: אנחנו צריכים לדעת את זה.

משה גפני: לכן אני שמח שחזרת לומר לנו משהו.

ניר דויטש: אני אסביר בקווים כלליים את לב המורכבות.

ניר דויטש: היא נוגעת לקריטריון שעמידה בו נדרשת כדי לקבל את הטבות המס.

ניר דויטש: הקריטריון שלפיו מפעל יקבל את הטבת המס, בעצם יש הפניה לקריטריון שנמצא בחוק עידוד השקעות הון בתעשייה ולפיו הטבות המס יינתנו במידה והמפעל מוכר מעל 25 אחוזים מהתוצרת שלו למשהו שמוגדר כשוק מסוים.

ניר דויטש: השוק המסוים הזה מוגדר כשוק של מדינה או אזור סחר שיש בו מעל מספר מסוים של אנשים.

משה גפני: ואם נרצה לעודד את החקלאות ונגיד שאנחנו רוצים לתת הטבה יותר גדולה מאשר בתעשייה ואנחנו לא רוצים 25 אחוזים אלא 24 אחוזים?

משה גפני: מה יקרה אז?

ניר דויטש: האחוזים הם פחות בלב העניין.

חיים ילין: הגדרה של מדינה, למי אנחנו מוכרים.

ניר דויטש: המורכבות בהקשר הזה היא ביחס למחויבויות הבין-לאומיות של מדינת ישראל למשל בארגון הסחר העולמי ובהן נקבעו כללים שונים לגבי האופן שבו ניתנות הטבות גם למגזר החקלאי וגם הטבות בכלל של המדינה.

ניר דויטש: אנחנו רוצים להביא בפניכם תוצר מוגמר של הדיונים שלנו.

מיכל בירן: אבל יש בעיה בסיסית.

מיכל בירן: זה פותר משהו?

ניר דויטש: אני אומר שזה בדיוק מה שכרגע נמצא בדיונים.

ניר דויטש: העולם הזה של המחויבויות הבין-לאומיות בתחום ההטבות הוא עולם מאוד מאוד מורכב.

ניר דויטש: אם נחשוב על הסעיפים האלה, אלה בעצם סעיפים שהתקבלו בפשרה בין מדינות רבות בעולם.

משה גפני: ישראל חתומה על האמנה הזאת?

ניר דויטש: ישראל חתומה על האמנה והיא מחויבת באמנה.

ניר דויטש: השאיפה שלנו היא לעמוד במחויבויות הבין-לאומיות.

ניר דויטש: זאת שאיפה של כולם.

ניר דויטש: לכן אנחנו רוצים ללבן את הנושא הזה.

משה גפני: אנחנו נגיע לסעיף הזה ואז תאמר את השגותיך.

משה גפני: אם לא תספיקו עד אז, אנחנו נשאל שאלות בעניין הזה.

משה גפני: אני רק רוצה לומר שהיות ואנחנו עוסקים כאן בוועדה בהרבה מאוד אמנות בין-לאומיות, הנושא של החקלאות במדינת ישראל הוא שונה מאשר במדינות אחרות בעולם.

משה גפני: אנחנו מדינה מוקפת אויבים ובניגוד למי שאמר שאין לשתול עצים, אנחנו רוצים חקלאות.

משה גפני: אני לא מדבר על העם היהודי שבמהותו היה חקלאי ואבותיו היו חקלאים.

משה גפני: אנחנו שונים ממדינות העולם ולכן לא בטוח שכל מה שאומרים במדינות בעולם, זה חייב להיות בדיוק אצלנו.

מיכל בירן: משפט.

מיכל בירן: מן הסתם אי אפשר להפר אמנות בין-לאומיות אבל מצד שני זה לא מרגיע אותי.

מיכל בירן: אם היו אומרים כאן משהו קונקרטי, כמו שאי אפשר לתת בצורה כזאת, זה נשמע עמום.

משה גפני: זאת ועדה שעובדת לאט אבל היא מחוקקת מהר.

משה גפני: אם לא תזדרזו, אתם תבואו אחרי שהחוק כבר עבר בקריאה שנייה ושלישית במליאת הכנסת.

צביקה כהן: משהו אחד קצת מטריד אותי.

צביקה כהן: עד שהגענו אליך היו דיונים במשרד המשפטים בנושא הספציפי הזה.

צביקה כהן: אני קצת מופתע כי אני חושב שכבר כל הדברים נאמרו ואמר את זה גם ניר בתחילת השיחה.

צביקה כהן: הוא אמר שזה לא מגיע לכדי מניעה.

צביקה כהן: מבחינתי, אם אין מניעה – הוא אמר את זה גם בצורה מסודרת בדיונים – אני לא מבין מה קופצים עכשיו עוד פעם וסלח לי על הביטוי קופצים.

מיכל בירן: הוא לא אמר כלום.

ניר דויטש: אני רוצה לומר מדוע אין מניעה להתקדם.

ניר דויטש: בסופו של דבר מבחינת המחויבויות של המשפט הבין-לאומי, באופן כללי אני אומר ובקצרה ומבלי לתת את מלוא ההסבר שאני אתן בהמשך, המשפט הבין-לאומי ההסכמי, ככל שמדינת ישראל מחויבת בהסכם על פי ההלכות הרלוונטיות, אם יש חוק סותר של הכנסת, החוק גובר.

ניר דויטש: לכן מצד שני חשוב להעלות את זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני לא עוצר את החקיקה.

משה גפני: אני אמרתי ואני חוזר ואומר שאני הייתי בקשר עם משרדי הממשלה, גם עת הנחנו את הצעת החוק וגם לאחר מכן עת ביקשתי שהממשלה תזדרז בחקיקה.

משה גפני: דיברתי עם משרדי הממשלה השונים ואמרו שיש כמה דברים שהם עדיין צריכים לברר.

משה גפני: לכן הם הביאו את זה לוועדת שרים לחקיקה רק לאחר שהכול התברר.

משה גפני: אני חולק על כמה סעיפים בהצעת החוק הממשלתית אבל זה לא קשור למה שאמרת.

משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון ואני מציע שאם אתה רוצה לומר את עמדתך בסעיף הזה שידבר על יצוא ועל כל מה שהזכרת, תהיו ערוכים לכך מהר כי אנחנו מחוקקים ואנחנו לא עוצרים בשום מקום אלא אם כן פתאום יתברר שיש לנו בעיה בחוק עצמו.

משה גפני: החוק עצמו צריך להיות מחוקק.

משה גפני: יש סדר עדיפות לצרכים במדינת ישראל ואחד מהם היא החקלאות.

משה גפני: החוק הזה הוא אחד הנושאים המרכזיים שאותו, אם היינו יכולים לחוקק לפני שנה, היינו עושים זאת אבל לא יכולנו כיוון שהממשלה אמרה שיש לה עוד דברים לברר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: היא ביררה, הביאה את זה לוועדת שרים, אישרה את זה, הביאה למליאת הכנסת, אישרה את זה, הביאה את זה לוועדת כספים וגם עד שקבענו את היום עבר זמן.

משה גפני: למשל בשבוע שעבר לא קבענו למרות שהייתי יכול לקבוע את הדיון לפני שבועיים, ואז מה הייתם עושים?

משה גפני: להערת חבר הכנסת ברושי, הוא קיבל את ההערה ואנחנו מקבלים את זה כמות שזה וממשיכים הלאה.

משה גפני: כמו בממשלתית.

צוריאל לביא: אני מבקש להתייחס לסעיף 1.

צוריאל לביא: אפשר?

משה גפני: כן.

משה גפני: כל מי שרוצה, שיתייחס אבל בקצרה בבקשה.

צוריאל לביא: אני אתייחס בקצרה.

צוריאל לביא: אני מפנה לדברי ההסבר.

צוריאל לביא: משום מה נמחק מהמטרה הקודמת של החוק "עידוד המגזר החקלאי כגורם חלוצי, ביטחוני וחברתי".

צוריאל לביא: אני מתייחס למה שיושב ראש הוועדה אמר לפני ארבע-חמש דקות.

צוריאל לביא: נדמה לי שזאת מטרה ראויה גם היום.

צוריאל לביא: אני לא חושב שהאמירה שמוצע להחליף סעיף זה בהוראה חדשה מייתרת את היותו של המגזר החקלאי גורם חלוצי, ביטחוני וחברתי.

מיכל בירן: נכון.

משה גפני: למה מוחקים את זה?

צוריאל לביא: לא יודע.

מיכל בירן: אני בעד שישאירו את זה.

מיכל בירן: הוא צודק.

משה גפני: למה מוחקים את זה?

אפרת אביאני: להבנתי זה לא נמחק.

אפרת אביאני: זה עלה לרישה.

צוריאל לביא: לא.

צוריאל לביא: זה נמחק.

אפרת אביאני: "כאמצעי לחיזוק ההתיישבות והביטחון התזונתי והלאומי של תושבי המדינה".

חיים ילין: איזו הצעה אתה מחזיק?

צוריאל לביא: אני מקריא מהחוק הקודם.

שלומית ארליך: נקריא שוב את הניסוח הקודם.

שלומית ארליך: הניסוח הקודם אומר: "עידוד המגזר החקלאי כגורם חלוצי, ביטחוני וחברתי".

שלומית ארליך: זה בעצם מה שהופיע בחוק המקורי אותו אנחנו מתקנים.

חיים ילין: נכון.

חיים ילין: זה מופיע גם אצלי.

קריאה: בהסבר.

איתן ברושי: מה הבעיה להוסיף את זה?

איתן ברושי: נוסיף.

מיכל בירן: נוסיף את זה.

מיכל בירן: זה סעיף טוב.

חיים ילין: אין בעיה להוסיף את זה למעלה אבל זה מופיע בחוק.

צוריאל לביא: זה לא מופיע בחוק.

חיים ילין: גפני, זה מופיע בסעיף 3, בדברי ההסבר.

משה גפני: אני לא רואה מניעה.

משה גפני: צביקה, אני אומר למשרדי הממשלה ובעיקר למשרד החקלאות.

משה גפני: אני לא רואה מניעה להכניס את זה.

משה גפני: לנסות לשלב את זה בתוך המערך אבל אני אתן לכם עד הישיבה הבאה לבדוק את זה.

משה גפני: אני רוצה שזה יתווסף.

צביקה כהן: גם אני לא רואה מניעה.

צביקה כהן: לא צריך לחכות עד לישיבה הבאה.

מיכל בירן: היא אומרת שזאת כאילו תהיה חזרה על הסעיף.

מיכל בירן: אולי צריך לשלב כמה מהמילים וקצת לשחק עם זה.

צביקה כהן: רק את החלוציות, בלי הביטחון.

מיכל בירן: כן.

צביקה כהן: זאת לא חזרה.

צוריאל לביא: זאת לא חזרה.

קריאה: אלה שני דברים שונים.

קריאה: זאת לא חזקה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אם אתה רוצה להיבחר לכנסת, אתה צריך לעבור פריימריס או ללכת למפלגה שהראש שלה ממנה את חברי הכנסת או לבוא אלינו למועצת גדולי התורה.

איתן ברושי: אי אפשר ששני בני הזוג יהיו בכנסת.

איתן ברושי: הוא בעלה של עליזה לביא.

משה גפני: אני מתנצל.

משה גפני: קיבלנו את הערתך.

משה גפני: אני מבקש שתגיד את זה לעליזה ואני מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה לנסח את זה באופן כזה שלא תהיה כפילות אלא שהנושא עצמו יהיה.

משה גפני: אם זה לא נמצא, לשלב את זה.

משה גפני: הוא צודק בהערה הזאת.

משה גפני: הממשלה מקבלת את זה.

משה גפני: בבקשה תנסחי את זה באופן כזה שזה יהיה בפנים.

אפרת אביאני: תיקון סעיף 3 בסעיף 3 לחוק העיקרי, במקום "ושר החקלאות" יבוא "והשר" והסיפה החל במילים "והם יקבעו" – תימחק.

אפרת אביאני: זה תיקון של סעיף 3 המקורי שאומר ששר האוצר ושר החקלאות, ביחד השרים, ממונים על ביצוע החוק והם יקבעו כללים להגשמת מטרתו והכללים יפורסמו ברבים.

אפרת אביאני: את החלק של הכללים אנחנו מוחקים.

אפרת אביאני: זה לא משהו שמשתמשים בו.

אפרת אביאני: אנחנו קוראים לשר החקלאות "השר" ולכן יש כאן איזה תיקון נוסח טכני.

איתן ברושי: זה כך כי לא ברור אם בעתיד יהיה משרד חקלאות?

אפרת אביאני: לא.

אפרת אביאני: פשוט השר לעניין החוק הוא שר החקלאות.

אפרת אביאני: לא צריך לומר שר האוצר ושר החקלאות אלא צריך לומר שר האוצר והשר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין הערות.

אפרת אביאני: תיקון סעיף 4 בסעיף 4 לחוק העיקרי –

חקלאי" יבוא: "אזור פיתוח" – אזור פיתוח א' או אזור פיתוח ב', כפי שנקבע לפי סעיף 24(ב).

חקלאי" יבוא: "חוק לעידוד השקעות הון" – חוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט-1959.

חקלאי" יבוא: "המינהלה" – המינהלה להשקעות הון בחקלאות, כמשמעותה בסעיף 5.

חקלאי" יבוא: "המשרד" – משרד החקלאות ופיתוח הכפר".

חקלאי" יבוא: בהגדרה "מפעל חקלאי", בסופה יבוא "למעט נכסים כאמור המשמשים לפיתוח כהגדרתו בחוק זכות מטפחים של זני צמחים, התשל"ג-1973, או לפעילות בתחום הביוטכנולוגיה כהגדרתה בסעיף 18א לחוק לעידוד השקעות הון".

מאושר" יבוא: "השר" – שר החקלאות ופיתוח הכפר.

מאושר" יבוא: כמו שכתוב בדברי ההסבר, זה בעצם סעיף שמתקן כל מיני הגדרות ומדייק אותן ומעדכן אותן.

מאושר" יבוא: אנחנו מגדירים את המינהלה, אנחנו מגדירים את המשרד, אנחנו מגדירים את השר, אנחנו מגדירים תכנית זוטא שבעצם אנחנו מעדכנים את ההגדרה לפי הגדרה שקיימת היום בתקנות, שזאת תכנית שהיקף ההשקעה בה אינו עולה על 130,000 שקלים חדשים.

שלומית ארליך: היום זה חצי מיליון שקלים.

אפרת אביאני: היום זה עד חצי מיליון שקלים כאשר השרים רשאים לשנות את הסכום הזה בתקנות באישור ועדת הכספים של הכנסת והותקנו תקנות כאלה ונקבע שהסכום הוא 130,000 שקלים.

שלומית ארליך: למרות שההסמכה הייתה לחצי מיליון שקלים.

אפרת אביאני: נכון אבל אנחנו לא רואים בזה צורך ולכן אנחנו מבקשים לקבוע את הסכום הזה בהגדרה.

אפרת אביאני: לגבי מפעל חקלאי, אנחנו דיברנו על כך קצת והזכרנו את זה.

אפרת אביאני: אנחנו מחריגים כאן נכסים המשמשים לפיתוח כהגדרתו בחוק זכות מטפחים ופעילות בתחום הביוטכנולוגיה כי אלה בעצם פעילויות שנמצאות על התפר בין חקלאות לתעשייה ויכול להיות שיינתנו הטבות לפעילות הזאת מכוח החוק לעידוד השקעות הון בתעשייה ולא בחקלאות.

מיכל בירן: גפני, הדבר הזה הוא חשוב, כל עניין הפעילויות שנמצאות בתפר.

מיכל בירן: אני מעדיפה גרסה מרחיבה שאומרת שאנשים יוכלו לגשת לסף הדלת ואז יכול להיות שבסף הדלת יאמרו להם שכאן בתבחינים האלה והאלה אתם לא עומדים.

קריאה: חשוב שלא יהיה כפל.

אפרת אביאני: מה שלדעתנו חשוב זה שתהיה בהירות כי היום אין בהירות.

אפרת אביאני: אחת המטרות בחקיקה הזאת היא לחדד את גבולות הגזרה בין החוק הזה לחוק של משרד הכלכלה ושאנשים ידעו מה המסגרת שלהם.

מיכל בירן: יש לי שאלה.

מיכל בירן: אנחנו נכנסים כאן לנקודה שעוד תחזור הרבה במהלך החוק לגבי מה שקורה באזורי הביניים הלא ברורים של מה שהוא בין החקלאות לתעשייה.

מיכל בירן: ברור שאי אפשר לקבל גם וגם.

מיכל בירן: אני הייתי מעדיפה גישה מרחיבה.

מיכל בירן: יבואו האנשים, הם פיתחו משהו חדש באבוקדו, ייגשו למשרד החקלאות ויראו שהם לא עומדים שם, יוכלו לגשת לתעשייה.

מיכל בירן: או לחילופין, יאמרו להם בתעשייה שזה לא מספיק תעשייה כל מה שעשיתם לאבוקדו ולא מקבלים את זה.

מיכל בירן: אני מעדיפה את הגישה שתיתן להם להגיע לסף הדלת ושם יש את המשרדים הרלוונטיים שקובעים תבחינים על מה מגיע ומה לא מגיע, ולא לעצור אותם בכניסה.

מיכל בירן: אולי צריך להעמיק בזה כי זו נקודה מרכזית.

אפרת אביאני: זה מסייע.

אפרת אביאני: את שולחת את הציבור להתדפק על הדלתות של המינהלות, פעם אצל משרד הכלכלה ופעם אצלנו, ואנחנו רצינו לחסוך את התהליך הזה.

אפרת אביאני: רצינו שהדברים יהיו ברורים.

אפרת אביאני: רצינו לעשות סדר.

משה גפני: יש דברים שאי אפשר לעשות בהם סדר.

משה גפני: זה לא נושא של סדר.

מיכל בירן: אותו אבוקדו שעשו עליו שתי פעולות כימיות שהופכות אותו פתאום לתעשייה.

צביקה כהן: זה עלה כאן כחוט השני על ידי חברי הכנסת, הסיפור של ההבחנה.

צביקה כהן: הסעיף הזה הוא פחות רלוונטי כי מדובר כאן על דברים מאוד מוגדרים כמו ביוטכנולוגיה וזאת לא חקלאות.

צביקה כהן: יכול היות שזה יגיע בהמשך.

משה גפני: מה אתה אומר?

צביקה כהן: אני אמרתי גם בדיונים הקודמים שמבחינתי אי אפשר לעשות משהו שהוא דיכוטומי לחלוטין.

צביקה כהן: זאת אומרת, אי אפשר להגיד שכל מפעלי חקלאות תעשייתיים הם רק בתעשייה מכיוון שהתעשייה היא מאוד מוגבלת, לא בכסף אלא בתנאי הסף.

צביקה כהן: רק מי שמייצא ורק מי שבאוזר פיתוח א'.

צביקה כהן: אם יימצא פתרון שאני קורא לו אחד פחות, אתה לא מכיר את לימודי הליבה, אבל אחד פחות, זאת אומרת, כל מה שלא שם.

קריאה: מה אמרת עכשיו?

מיכל בירן: זו בדיחה קבועה של ועדת הכספים לגבי לימודי הליבה.

משה גפני: יש כאן הומור.

משה גפני: תאר לעצמך מה הם היו עושים אם הייתי לומד ליבה.

צביקה כהן: אם היינו מוצאים דרך לומר – אני לא יודע אם זה אפשרי – שכל מי שעומד בתנאים של התעשייה וגם מייצא, הוא מקבל מענקים מהם, מה שרצה שהם, וכל השאר שהם לא מייצאים והם לא עומדים בתנאים שלהם, יבואו לקבל מענקים אצלנו, זה היה וין-וין.

צביקה כהן: אבל אסור שיקרה מצב שאנחנו עושים איזושהי הגבלה ואתן לך דוגמה.

צביקה כהן: מפעל בראשית, מפעל אריזה, הוא די דומה למה שמוצג כאן.

איתן ברושי: ברמת הגולן.

צביקה כהן: כן.

צביקה כהן: ברמת הגולן.

צביקה כהן: הוא לא מייצא.

צביקה כהן: אם נקבע שמפעלי תעשייה חקלאיים ילכו רק לכלכלה, הוא נופל בין הכיסאות כי הוא לא מייצא ואני כן יודע לתת לו כסף, מענקים.

קריאה: תן לו לבחור לאיפה ללכת.

צביקה כהן: הוא לא יכול לבחור כי החוק של התעשייה, לא מתקנים אותו עכשיו, הוא חוק מאוד ברור.

צביקה כהן: הוא אומר שרק אזור פיתוח א' ורק יצוא.

משה גפני: מיכל, אני אומר לך ואני אומר לחברי הוועדה שהנושא הזה הוא נושא והוא לא נושא שיידחק בהגדרות.

משה גפני: יכול להיות שאנחנו נשנה.

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: הדוגמה הזאת היא של מפעל בראשית, ואגב, הוא בגליל.

איתן ברושי: גם בגליל וגם ברמת הגולן.

משה גפני: אני הייתי בגליל.

איתן ברושי: יש גם וגם.

איתן ברושי: יש ביפתח ובמרום גולן.

משה גפני: זאת דוגמה.

משה גפני: יכול להיות שאם נוכל לעשות קריטריון כזה שהוא יעמוד בתנאים של השוויוניות שאנחנו צריכים לעשות בכל חוק כזה, יכול להיות שיהיו כאלה שעל פי רצונם ירצו ללכת לחקלאות ולא לכלכלה.

משה גפני: השאלה אם נוכל לעשות את זה.

משה גפני: אבל בשום פנים ואופן אנחנו לא יוצאים מתוך הנחת יסוד שמכיוון שהייתה החלטה כזאת, אנחנו לא נדון על זה.

משה גפני: אנחנו נדון על זה בהמשך.

משה גפני: זה לא בהגדרה.

משה גפני: מה שמיכל העלתה, זה נושא שהוא ראוי לדיון.

חיים ילין: אני מתנגד להגדרה הזאת של ביוטכנולוגיה.

חיים ילין: אני לא יודע איך אתם רושמים את זה ואני אנסה לנמק.

חיים ילין: אנחנו היום רואים שגם במשק המשפחתי הקטן עם שלושה דונם של גידול אצות, שזה גידול חקלאי לחלוטין, אנחנו יכולים לפרנס משפחה ואפילו הרבה יותר מזה.

חיים ילין: המפעל עצמו שמטפל באצות, אם אתה מכניס אותו בתוך הקטגוריה של ביוטכנולוגיה, הוא לא מופיע.

חיים ילין: זה כמו שתגיד לי עכשיו שיש את גידול התמרים אבל הסילן לא שייך אבל אנחנו יודעים שהכול מחובר.

חיים ילין: אתה לא יכול לנתק את זה.

חיים ילין: כשאתה רושם את כל תחום הביוטכנולוגיה, אתה מוריד ענף שלם בתוך החקלאות שהוא בעצם לא מוכר ואסור לכם לעשות זאת.

משה גפני: למה?

חיים ילין: כי אנחנו יכולים לגדל גם פרחים לתרופות.

חיים ילין: אנחנו יכולים לגדל הרבה מאוד דברים לצורך הביוטכנולוגיה והעתיד של תוספי המזון, כמו שאני רואה אותו, קוסמטיקה וכל מה שאתה רוצה בתחום של הביוטכנולוגיה, התשתית היא החקלאות.

חיים ילין: בלי זה, זה לא יהיה.

חיים ילין: לכן אני חושב שאתה דווקא צריך להרחיב כאן.

צביקה כהן: גם כאשר מגדלים אצות, אנחנו יודעים לתת כסף לגידול האצות ולתת מענקים.

צביקה כהן: במשרד הכלכלה עושים למפעלים מיצוי.

משה גפני: אומר חיים ילין שאם אתה שם את הביוטכנולוגיה, אתה מוריד ענף בחקלאות.

צביקה כהן: נכון.

צביקה כהן: ניקח לדוגמה את הקנאביס.

צביקה כהן: מפעלים שמייצאים קנאביס, בחקלאות מגדלים קנאביס והמיצוי לא בחקלאות.

צביקה כהן: זו הבחנה ברורה והיא קיימת.

צביקה כהן: אנחנו יודעים לתת מענקים.

מיכל בירן: אבל זה יכול לקרות באותו מקום.

משה גפני: אומר חיים ילין שהוא מגדל פרחים.

צביקה כהן: אתה בא אלי.

משה גפני: אני עם הפרחים האלה יכול לעשות גם פעולה אחת וגם פעולה אחרת.

צביקה כהן: אבל ככל שאתה מייצא את הפרח הקטוף, הכול בסדר, אתה אצלי מקבל מכונות מיון, חממות ומה שאתה רוצה.

צביקה כהן: אם אתה עושה מפעל, הרי אתה לא ממצה אותו ביד.

צביקה כהן: הדבר הזה מוסדר בכלכלה בצורה ברורה.

צביקה כהן: זאת תוספת שהיא לכאורה לדעתי מיותרת.

צביקה כהן: גם כך יש לנו בעיה של ההבחנה במפעלים תעשייתיים כמו שהם.

צביקה כהן: אבל הביוטכנולוגיה, זה ברור.

צביקה כהן: המפעל עצמו שממצה את החומר החקלאי, הוא פשוט.

צביקה כהן: זאת עוד בעיה שהיא מיותרת.

צביקה כהן: הסיפור של מרים שהם, בהחלט צריך לדון בו.

צביקה כהן: אני לא מתווכח.

משה גפני: אתה ביקשת להתייחס?

חגי טל: כן.

חגי טל: אני ממשרד פרופסור דן ביין.

חגי טל: מייצג את חברת מרים שהם וגם מטפלים בנושאים האלה.

חגי טל: אני אומר בלי הומור שאני מתייחס לפסקה (4), להגדרה של מפעל חקלאי.

חגי טל: אני מתייחס לסעיף 3(4).

חגי טל: בלי הומור, צביקה צודק.

חגי טל: אם אפשר לתת פתרון שנותן מענה לאותם גופים תעשייתיים יצרניים שמייצאים, זה אמיתי.

חגי טל: החשש שאני רוצה לחדד אותו, כי גם הכניסה של הגופים האלה לתוך החוק בסוף גם פוגעת בחקלאים.

חגי טל: אלה גופים גדולים עתירי צרכים ולכן בסוף יוצאים נפסדים משני הכיוונים, גם החקלאי יוצא נפסד.

משה גפני: זאת אומרת, אתה תומך במה שצביקה אמר מבחינת הצעת החוק הממשלתית.

חגי טל: לייצר פתרון לאותם גופים שיאפשר להם לבחור.

משה גפני: צביקה, אתה מקבל תמיכה מעורך דין חגי טל.

משה גפני: אבל אני לא רוצה שחיים יישאר בסוף עם חשש בעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש לדבר אתו.

משה גפני: תראה שבאמת אנחנו לא שוגים בעניין הזה כי הוא אחד מאנשי המקצוע כאן בוועדה.

חיים ילין: אני אומר לך משהו.

חיים ילין: החשש שלי, אני אומר לך מהו.

חיים ילין: אני מקבל את מה שהוא אומר אלא שכאשר אומרים את הדברים כמו שצביקה אומר אותם, לא בהכרח בסוף בחקיקה עצמה זה יהיה מנוהל בצורה כזאת.

חיים ילין: הרי אחד לא יכול לחיות בלי השני.

חיים ילין: ללא תקום תעשייה בלי מגדלי קנאביס ובלי אצות.

חיים ילין: בסוף זאת שרשרת שלמה.

חיים ילין: אנחנו מנסים לעשות משהו שאני מקווה מאוד שזה יעבוד.

חיים ילין: מה אנחנו מנסים לעשות?

חיים ילין: לומר שבשרשרת הזאת אנחנו עושים קיר.

חיים ילין: המגדל הוא המגדל ומי שעושה את המיצוי של החומר הוא אחר.

חיים ילין: הוא הולך ישר לכלכלה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: חיים, אני מציע שתנהלו שיחה לגבי העניין הזה.

משה גפני: אם יש צורך לעשות שינוי, יש צורך.

משה גפני: אם אין, לא לעשות שינוי.

אסף גרינוולד: אני נציג משרד הכלכלה והתעשייה.

אסף גרינוולד: אני רוצה להתייחס להערה של חברת הכנסת מיכל בירן.

אסף גרינוולד: הדעה המקצועית שלנו היא שאנחנו מעוניינים לעשות הפרדה שתהיה יותר חדה ובהירה לגבי המפעלים ששייכים לתעשייה ומפעלים ששייכים לחקלאות.

אסף גרינוולד: גם כיום בחוק יש כל מיני החרגות על חקלאים ומפעלי אחסנה ו כל המטריות האלה.

אסף גרינוולד: אנחנו לא רוצים לסבך את זה עוד יותר.

מיכל בירן: נצטרך לראות אם המציאות מתיישבת עם הרצון שלכם.

אסף גרינוולד: הדיון הוא לא על שינוי החוק של עידוד התעשייה אלא של החקלאות ולכן אנחנו חושבים שככל שזה ניתן, לעשות הפרדה ברורה וחדה.

משה גפני: חברת הכנסת מיכל בירן העלתה – ואני מצטרף אליה – את השאלה האם אנחנו יכולים לחיות עם הדבר הזה שבן אדם בא והוא עושה שינוי באבוקדו, האם הוא צריך לא לקבל או שאולי הוא עובר את הסף, הוא נמצא בתוך העניין ומשרדי הממשלה יקבעו את זה.

משה גפני: אנחנו נקיים על זה דיון.

משה גפני: זה לפי דעתי אחד הנושאים המרכזיים של החוק.

אסף גרינוולד: העמדה המקצועית שלנו היא שצריכים להיות שני תורים מופרדים, של חקלאות ותעשייה.

מיכל בירן: רק חבל שהעולם לא מתיישב עם התקנות.

מיכאל אסולין: רשות המסים.

מיכאל אסולין: רק להדגיש שכל עולם הביוטכנולוגיה ועולם הזרעים נמצאים בצורה מוגדרת בחוק התעשייה.

מיכאל אסולין: לכן הם ממועטים כאן מהחקלאות.

מיכאל אסולין: כל עולמות הביוטכנולוגיה ועולמות הזרעים, מוגדרים – אני עדיין בפסקה (4) – כחלק מחוק התעשייה.

משה גפני: אתה מייצג את רשות המסים?

מיכאל אסולין: כן.

מיכאל אסולין: אני מנהל מחלקת חוקי עידוד ברשות המסים.

מיכאל אסולין: עולם הזרעים נכנס בצורה מפורשת בתיקון 73 וגם עולם הביוטכנולוגיה בחוק עידוד השקעות הון של התעשייה.

משה גפני: הפריעו באמצע ואני לא קולט.

משה גפני: יש לכם הגדרות לגבי הביוטכנולוגיה ולגבי זרעים וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: זה סותר את מה שיש כאן בסעיף?

מיכאל אסולין: זה לא סותר.

מיכאל אסולין: זה רק אומר שהם חלק מהתעשייה.

מיכאל אסולין: הם בתעשייה ולא בחקלאות.

צביקה כהן: זה מחזק את מה שאני אמרתי.

אפרת אביאני: זה מתיישב.

משה גפני: אתה לא חולק על זה.

אפרת אביאני: מה שאנחנו ממעטים בחוק של החקלאות כבר קיים בחוק התעשייה.

נלי מונין: אני מהתנועה לאיכות השלטון.

נלי מונין: אני רוצה להתייחס להגדרה של תכנית זוטא.

נלי מונין: אני רוצה להסביר לרגע משהו יותר כללי.

נלי מונין: מדינת ישראל חתומה על הסכם החקלאות של ארגון הסחר העולמי משנת 1995.

נלי מונין: ההסכם הזה למעשה מבדיל בין שני סוגים של תמיכות.

נלי מונין: סוג אחד הוא תמיכות שההסכם מעוניין לעודד אותן והן נקראות תמיכות ירוקות והן תמיכות שלתפיסת ההסכם הן לא מעוותות את הסחר.

נלי מונין: סוג שני הוא תמיכות צהובות שההסכם מעוניין לצמצם אותן ואם אפשר לאיין אותן משום שלהבנתו הן מעוותות את הסחר.

נלי מונין: התמיכות הצהובות, המצמצמות, מוגבלות בתקרה של 568 מיליון ו-980,000 דולר שמדינת ישראל התחייבה לכך.

נלי מונין: מדינת ישראל היום חורגת מהתקרה הזאת.

נלי מונין: זאת אומרת, מדינת ישראל נמצאת בהפרה של ההסכם.

משה גפני: תודה.

משה גפני: לא להמשיך.

משה גפני: אני אגיד לך למה, כי אנחנו לא דנים על מה שמדינת ישראל מפרה.

נלי מונין: אני מנסה לעזור לכם בתהליך החקיקה.

משה גפני: לא.

משה גפני: אף אחד לא שאל אותך שאלות.

משה גפני: תקשיבי לי רגע.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני צריך לסיים את הדיון הזה בשעה 11:45.

נלי מונין: אם לא היית מתווכח אתי, כבר הייתי מסיימת את מה שיש לי לומר וזה חשוב לך כמחוקק.

משה גפני: טוב.

משה גפני: תגידי.

נלי מונין: אתם כמחוקקים עכשיו, כל סעיף שאתם תכתבו כאן, אם הוא תואם את התנאים של הסכם ארגון הסחר העולמי, אתם מונעים הפרה של ההסכם.

נלי מונין: אם הוא לא תואם, סוג התמיכות שתתנו יגביר את ההפרה של ההסכם.

נלי מונין: הנושא של תכנית זוטא למשל הוא דבר שאם אתם תאפשרו אותו במסגרת החוק, הוא יגביר את ההפרה של ישראל את ההסכם מפני שההסכם כולל תמיכות ירוקות.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אם את רוצה לקחת את כל הזמן עד שעה 11:45, את יכולה.

נלי מונין: אתה רוצה לחוקק נכון.

משה גפני: אני לא רוצה לחוקק כלום ואל תגידי לי איך לחוקק.

איתן ברושי: איך את מדברת אליו?

משה גפני: יש את משרד המשפטים.

משה גפני: מדינת ישראל וועדת הכספים, אמר קודם ניר שיש אצלם דיון בעניין הזה, הוא יעיר את הערותיו.

משה גפני: אני לא צריך את העזרה שלך.

משה גפני: יש את המחלקה הבין-לאומית.

נלי מונין: כנראה שאתה צריך.

משה גפני: מספיק.

שגית אפיק: את מודעת לכך שזאת הצעת חוק ממשלתית?

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: קודם הוא אמר, ונתתי לו לצאת החוצה ולהתייעץ עם הממונים עליו, והוא חזר לכאן ואמר שהם יקיימו דיון על העניין הזה.

משה גפני: זה שאת רוצה לפאר את הארגון שלך, בסדר, נעשה את זה בהזדמנות אחרת.

משה גפני: תודה רבה.

מנחם שהם: ברשותך, אני רוצה להעיר הערה.

מנחם שהם: אין שום הבדל בין מפעל לטיפול ועיבוד מזון כדוגמת מפעלנו לבין המפעלים האלה שדיברו עליהם.

מנחם שהם: ולכן צריך יהיה להעביר אותנו כמו גם המפעלים האלה לאזור של התעשייה.

מנחם שהם: החוק צריך לקבוע שהמפעלים כדוגמת המפעל שלנו, שהם כמו המפעלים האלה, צריכים לעבור ולהיות מוכרים כמפעלים שעובדים לפי התעשייה.

צביקה כהן: אני גם הערתי קודם ואמרתי שאם היינו יכולים למצוא את ההגדרה הברורה שמפעלים שעומדים בחוק השקעות הון בתעשייה דוגמת המפעל הזה, ייכנסו לתעשייה וכל השאר יהיו בחוק עידוד חקלאות – אין לי בעיה עם זה.

צביקה כהן: צריך למצוא משהו יותר מורכב.

חיים ילין: יש פתרון.

צביקה כהן: אני לא בעד לא לחפש.

צביקה כהן: יש לנו ישיבה בעוד שבוע.

חיים ילין: אבל יש פתרון ואמרנו את זה בהתחלה.

חיים ילין: מחזור, 25 אחוזים יצוא, לעומת מי שלא מייצא והוא רק בתוך מדינת ישראל.

חיים ילין: קח אותו אתה.

קריאה: יש מורכבות מאוד גדולה.

איתן ברושי: זה לא ברור עד הסוף.

איתן ברושי: לא כדאי לעכב את מה שאפשר להתקדם בו.

איתן ברושי: הנושא הזה לא ייפתר בדקה.

איתן ברושי: צביקה, תציע שיהיה דיון תוך כמה ימים.

משה גפני: לפני כן, אני מציע.

משה גפני: אני מציע שהלשכה המשפטית תנסה למצוא נוסחה יחד אתך.

משה גפני: ידברו אתך.

משה גפני: נוסחה שתענה על כך.

משה גפני: אני מתייחס אליך, שהם.

משה גפני: אני מתייחס למה שנוגע לחקיקה עצמה.

משה גפני: יכול להיות שלא יימצא פתרון.

משה גפני: אני מבקש שהלשכה המשפטית תנסה למצוא ניסוח.

צביקה כהן: יחד עם התעשייה.

משה גפני: יחד עם התעשייה.

משה גפני: אני רוצה לעשות חוק טוב שיהיה לטובת החקלאים אבל לא לעקוף בעיות אלא לנסות לפתור אותן.

שניר ניב: אגף התקציבים, משרד האוצר.

שניר ניב: רק לומר שצוות תעשייה לא נוכח בדיון אבל מתנגד לכפל הזה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: מבחינתי זה הכי מעניין.

משה גפני: עד עכשיו כל הדברים האחרים היו משעממים.

שניר ניב: רק נבקש לבחון את זה אתם כי הם לא נוכחים כאן.

משה גפני: אגף התקציבים לא כאן?

שניר ניב: אגף התקציבים כאן.

שניר ניב: הצוות של התעשייה באגף התקציבים לא כאן.

שניר ניב: אנחנו נבחן את זה מולם ונחזיר תשובה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, תרשה לי לומר משהו.

משה גפני: רגע, רק שאני אבין.

משה גפני: לפני שאתה אומר, אני רוצה להבין.

שניר ניב: צוות התעשייה באגף התקציבים, יש לו בעיות עם הדרך בה אפשר לפנות לשני המשרדים לקבלת מענקים ולכן אנחנו צריכים לבחון את הבקשה הזאת גם אצלנו באגף.

שניר ניב: נחזיר תשובה בדיון הבא.

חיים ילין: תרשה לי להעיר הערה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני לא מבין.

משה גפני: אני גם שאלתי את ניר מהמחלקה הבין-לאומית.

משה גפני: אנחנו מדברים על חקיקה שמתנהלת כבר שלוש שנים.

משה גפני: אנחנו הגשנו את הצעת החוק הפרטית כבר לפני שלוש שנים, הממשלה הייתה כל הזמן בדיונים, אני הייתי אתם בקשר.

משה גפני: אם לאגף התקציבים יש הערה – אגב, ההערה נשמעת הגיונית – שלא יקבלו משני משרדים - - -

שניר ניב: אנחנו מדברים על שינוי שאתם מבקשים לעשות לנוסח החוק.

שניר ניב: אם משאירים את הנוסח כפי שהוא – אין בעיה.

משה גפני: איזה שינוי?

קריאה: להפך.

קריאה: המצב הקיים הוא שאפשר לפנות לשני החוקים.

שניר ניב: ביקשתם לבחון את הכפל של המענקים.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: חשבתי לעשות מזה דרמה, אבל זה לא.

שניר ניב: לא.

שניר ניב: זה לא דרמטי כל כך.

שגית אפיק: בחנתם את השאלה הזאת קודם להצעת החוק?

שגית אפיק: אני יודעת שהצעת החוק כפי שהיא לא מאפשרת.

שניר ניב: לא בחנו את זה.

שגית אפיק: השאלה לא נדונה.

שניר ניב: לא נדונה.

שגית אפיק: זאת אומרת, אתם עכשיו תבחנו אותה לאור ההערה.

שניר ניב: נכון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא אומר שנקבל את מה שתבואו אתו, אבל בסדר.

משה גפני: בהתחלה חשבתי משהו אחר.

שניר ניב: לא.

שניר ניב: אנחנו משתפים פעולה.

חיים ילין: כך עוד קיים מכון וולקני וכל עוד יש את המו"פים, אנחנו יכולים להמציא משהו שאנחנו לא חשבנו עוד עשור והחוק הזה הוא לא לשנה אחת.

חיים ילין: לכן אני מנסה לעשות איזושהי הגדרה שתהיה מקובלת ואפשר לרוץ אתה.

חיים ילין: כל מי שמגדל, מגדל או ממצה את החומר עדיין בתוך החקלאות, הוא לא יכול לפנות לתעשייה.

חיים ילין: הוא יכול לפנות רק לחקלאות.

חיים ילין: תקשיב טוב למה שאני אומר לך.

חיים ילין: אני מגדל פטרוזיליה, אני אקבל את המעניקים?

חיים ילין: הפטרוזיליה הולכת עכשיו לאבשלום לייבוש?

חיים ילין: זאת תעשייה לכל דבר?

חיים ילין: התעשייה הזאת, אם היא מייצאת 25 אחוזים, תעבור לכלכלה.

חיים ילין: אם היא לא מייצאת, היא תישאר בחקלאות.

חיים ילין: לכן עכשיו לא מעניין אותי אם זה ביוטכנולוגיה ולא מעניין אותי עכשיו אם זאת כל הנדסה שלא תהיה.

חיים ילין: מחר יהיה גידול של רשום כאן בנספח ואני גמרתי.

חיים ילין: הבן אדם הזה לא יוכל להתפתח.

חיים ילין: זאת השיטה הטובה ביותר.

חיים ילין: למה אני אומר את זה, כי גם אם תעשייה לא נמצאת כאן, היא לא תתנגד לזה כי זה מפעל תעשייתי לכל דבר.

חיים ילין: אבל אני עושה את ההפרדה בין החקלאי שמגדל על האדמה לבין התעשיין שמקבל את הסחורה הזאת ועושה ממנה משהו אחר.

505: כל מה שאתה רוצה זה שמישהו לא ייפול בין הכיסאות.

חיים ילין: נכון אבל אני עושה את זה לא דרך הגידול אלא דרך הייצוא.

מיכל בירן: גם שלא ייפול בין הכיסאות וגם שיהיה מקום ליצירתיות ולשינוי תהליכי ייצור, שאדם לא יאמר שהיא פתאום יוצא מהקופסה והוא לא יהיה בשום מקום אחר.

חיים ילין: צביקה, כך אין כפל.

איתן ברושי: יש עוד חמש דקות.

איתן ברושי: בואו נתקדם בעוד משהו.

משה גפני: אני אבקש לנסות להגיע לנוסחאות כפי שאמרנו קודם.

משה גפני: שניר, אגף התקציבים, אני מסכים למה שאמרת.

משה גפני: אני מסכים לעיקרון אבל מאוד יכול להיות שאנחנו נגיע בסוף למסקנה שאפשר לפנות לשני משרדים אבל לקבל רק ממשרד אחד.

משה גפני: אני נגד זה שאנחנו נעשה את זה באופן כזה שאנשים ירוויחו מזה שהם יכולים לפנות לשני משרדים.

משה גפני: אמרתי רק רעיון.

משה גפני: אם לא יהיה, לא יהיה.

מאיר צור: כבוד היושב ראש, מה שאתה אומר, זה לא רק שאתה צודק אלא אתה צודק בריבוע.

מאיר צור: יהיה כאן חוק נהדר אבל כל מי שיכול לקבל ויעשה דברים משמעותיים, לא יקבל וייפול בין המשרדים.

מאיר צור: זה ברור לגמרי.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה החלטת לייאש אותי?

מאיר צור: להפך.

מאיר צור: אני מחזק את מה שאתה אומר.

משה גפני: אני מנסה להגיע למסקנה.

משה גפני: אמרתי את זה בהתחלה ואני אומר את זה גם עכשיו.

משה גפני: יהיה חוק טוב והוא יהיה בהסכמה לגבי דברים שונים – קצת מחלוקת, זה לא נורא – אבל בסופו של החוק הזה, שהחקלאים ייהנו ממנו ויוכלו לחיות אתו.

משה גפני: זאת המטרה.

משה גפני: אם זה לא יהיה, לא יהיה חוק.

מאיר צור: בסדר.

מאיר צור: סומכים עליך.

משה גפני: אנחנו בעמוד 127, המינהלה.

משה גפני: אני רוצה שתסבירו את העניין של המינהלה.

משה גפני: לא נהספיק לקרוא את כל הפרק הזה אבל תתחילי ותסבירי.

אפרת אביאני: החלפת כותרת פרק ג' וסעיף 5 במקום כותרת פרק ג' וסעיף 5 לחוק העיקרי יבוא: "פרק ג': המינהלה "5.

אפרת אביאני: המינהלה לשם יישומו של חוק זה תפעל במשרד מינהלה להשקעות הון בחקלאות".

משה גפני: מה זה סעיף 6 לחוק העיקרי בטל?

אפרת אביאני: סעיף 6, אלה רשויות המינהל אבל אני אסביר למה אנחנו משנים.

אפרת אביאני: סעיף 5 המקורי מדבר על הקמה של מינהל השקעות הון בחקלאות שיפעל להגשמתה.

אפרת אביאני: בעצם לא נדרשת הקמה.

אפרת אביאני: לא מקימים כאן גוף.

שגית אפיק: יש לכם גוף.

אפרת אביאני: נכון.

אפרת אביאני: המינהלה היא חלק ממשרד החקלאות.

אפרת אביאני: לא צריך להקים אותה.

אפרת אביאני: משרד החקלאות קיים משפטית והוא לא זקוק לסעיף הקמה, אלא שצריך לומר מי יפעיל את החוק.

אפרת אביאני: מי שיפעיל את החוק, זה אותו גוף שכבר קיים במשרד החקלאות.

אפרת אביאני: לכן לא צריך לעשות כאן אקט של הקמה וגם לא צריך את סעיף 6 של רשויות המינהל.

אפרת אביאני: יש לו שם שלוש רשויות – מנהל המינהל, מינהלת המינהל ומועצת המינהל – כל מיני מנגנונים שלא צריך אותם.

משה גפני: יש הערות על זה?

משה גפני: תמשיכי.

אפרת אביאני: ביטול סעיף 6 סעיף 6 לחוק העיקרי – בטל.

אפרת אביאני: אלה רשויות המינהל של מנהל המינהל, מינהלת המינהל ומועצת המינהל.

אפרת אביאני: אנחנו לא צריכים את כל המנגנונים האלה.

אפרת אביאני: יש את צביקה והמינהלה וזה מספיק.

משה גפני: חבל על הזמן, אתם הולכים להיות משרד חזק.

חיים ילין: יש בעיה קטנה.

חיים ילין: אין כסף למינהלה הזאת.

חיים ילין: חוץ מזה הכול בסדר.

אפרת אביאני: החלפת סעיף 7 במקם סעיף 7 לחוק העיקרי יבוא: "7.

אפרת אביאני: המנהל סגן המנהל הכללי הבכיר במשרד, המופקד על נושא ההשקעות והמימון בחקלאות, יהיה מנהל המינהלה (בחוק זה – המנהל).

אפרת אביאני: המנהל יהיה בתוקף תפקידו חבר המינהלה ויושב הראש שלה".

משה גפני: אם אפשר לכתוב שזה יהיה צביקה כהן.

אפרת אביאני: לנצח נצחים.

אפרת אביאני: לא.

אפרת אביאני: אי אפשר לכתוב.

איתן ברושי: לא בטוח שהוא רוצה את זה.

משה גפני: הוא לא רוצה.

משה גפני: הוא רוצה רק 20 שנים.

אפרת אביאני: מבקשים לבטל כאן

אפרת אביאני: את סעיף 7 המקורי שמדבר על מינוי המנהל על ידי הממשלה.

אפרת אביאני: לא צריך את זה ומספיק המינוי הזה בחוק.

משה גפני: כלומר, מי ימנה אותו?

אפרת אביאני: החוק ממנה אותו.

אפרת אביאני: החוק אומר שהסמנכ"ל ימונה.

משה גפני: הסמנכ"ל הנוכחי יהיה מנהל המינהלה.

אפרת אביאני: ומי שיחליף אותו.

משה גפני: בעוד שנה הוא הולך להיות נניח מנכ"ל משרד החקלאות.

משה גפני: מנכ"ל משרד החוץ.

משה גפני: מי ממנה את המנהל?

אפרת אביאני: מי שנכנס לתפקיד של צביקה כהן לפי חוק שירות המדינה (מינויים), יש מכרז, מי שמתמנה לתפקיד, אוטומטית מעצם כניסתו לתפקיד, הוא בעל הסמכות לפי החוק.

שגית אפיק: למה לא מה שהיה היום, שהממשלה תמנה?

אפרת אביאני: זה מאוד מסורבל לממשלה לעשות מינוי.

שגית אפיק: אבל זה מישהו שעומד בראש המינהלת.

אפרת אביאני: זה התפקיד שלו.

אפרת אביאני: זה כמו מנהלל השירותים הווטרינריים.

אפרת אביאני: ברגע שהוא נכנס לתפקיד, הוא מקבל את כל הסמכויות הרגולטוריות.

דוד ויינשטיין: מייצג את התארגנות החקלאים הקיבוציים.

דוד ויינשטיין: הסעיף מפנה לפונקציה מסוימת של סמנכ"ל.

שגית אפיק: סמנכ"ל במשרד החקלאות.

איתן ברושי: יש יותר מאחד.

אפרת אביאני: שימו לב שהצעת החוק לא אומרת סמנכ"ל למימון השקעות הון, שזאת הגדרת תפקיד נציבותית.

אפרת אביאני: זה לא מה שהחוק אומר.

אפרת אביאני: החוק אומר הסמנכ"ל שמופקד על הנושא.

אפרת אביאני: זאת אומרת, זאת הגדרה מהותית ולא הגדרה של שם של תואר.

משה גפני: אבל אם ירצו לבטל את החוק הזה גורמים כאלה שרואים שזה מצליח מדי, לא ימנו סמנכ"ל.

משה גפני: מי מכריח אותם למנות סמנכ"ל?

אפרת אביאני: יהיה מישהו במשרד החקלאות שיהיה אחראי על תחום ההשקעות.

שגית אפיק: "מישהו", זה לא נותן את התשובה.

שגית אפיק: כתוב סגן המנהל הכללי הבכיר.

אפרת אביאני: נכון.

אפרת אביאני: המופקד על הנושא.

חיים ילין: אני מציע פשרה.

חיים ילין: לא הממשלה אלא השר ימנה.

חיים ילין: אז זה פחות בירוקרטי.

משה גפני: רבותיי, אני חייב לסיים את הדיון.

איתן ברושי: אתה עוצר בסעיף 6.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני חייב לסיים את הדיון.

משה גפני: אני מבקש לבדוק את הנושא הזה.

משה גפני: דווקא מצא חן בעיני העניין הזה שהסמנכ"ל הוא זה שמופקד על העניין.

משה גפני: מתברר שיש כאן בעיה משפטית מכיוון שאם יהיה שר שירצה לנטרל לחלוטין את המינהלת הזאת ושהחוק לא יפעל, הוא פשוט לא ימנה סמנכ"ל.

מיכל בירן: הוא יכול לומר שהוא מתלבט ולהתלבט במשך שנה.

משה גפני: אני אספר לך מה יהיה.

משה גפני: צביקה הולך להיות יועץ משפטי של ועדת הכספים, שזה כמובן תפקיד בכיר.

משה גפני: השר ראה שהעסק מאוד מצליח והוא רצה להפסיק את הפעילות שלו.

משה גפני: הוא שאל מישהו שם, אחד מהיועצים שלו, וההוא אמר לו שזה מאוד פשוט כי בחוק כתוב שרק הסמנכ"ל הוא זה שמנהל את המינהלת.

משה גפני: אני רוצה פתרון לעניין הזה.

אפרת אביאני: אין בעיה.

אפרת אביאני: אני אדבר עם שגית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רבותיי, אני מודה לכם על הדיון.

משה גפני: פרופסור נלי מונין, אני מבקש גם לישיבות הבאות, אני לא הולך לקיים דיונים בכלל בחקיקה על נושאים אחרים שהם פועל יוצא של העניין.

נלי מונין: אנחנו מדברים על החקיקה.

משה גפני: אני אומר לך.

משה גפני: רק שתדעי.

משה גפני: אמרו לי בבוקר שיש בעיה עם העניין הזה.

משה גפני: ביקשתי ממשרד המשפטים שיבואו עם תשובות.

משה גפני: הם המוסמכים לתת לנו תשובות.

משה גפני: אני צריך עזרה בעניין הזה אלא אם כן נקבל החלטה שההחלטה הזאת דורשת התערבות של גורמים חיצוניים.

משה גפני: תודה רבה.