ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 894, 2018-11-26 11:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם, היום אנחנו ב-26.11.2018, י"ח בכסלו התשע"ט.

אלי אלאלוף: אנחנו הזמנו דיון דחוף בנושא סגירת עמותת "אל סם".

אלי אלאלוף: לי יש רק דברים טובים להגיד על "אל סם".

אלי אלאלוף: בתפקידי הקודם בקרן רש"י ובכלל גם בסוכנות היהודית ראיתי את "אל סם" כשהתחילו לעבוד כשאף אחד לא התעניין בנושא.

אלי אלאלוף: זה אתגר בלתי רגיל שלקחתם על עצמכם ובעיניי גם אם כל מערכת ניתנת לטיפול ולשיפור וכו', אני לא יכול להבין למה צריך לסגור דבר כזה.

אלי אלאלוף: אולי לשפר אותו, אולי לבוא בטענות או בצורה של דוח.

אלי אלאלוף: חיפשתי בכתובים אצל החברים שלי ביקשתי מהם לראות אם יש דוח מזהיר על "אל סם".

אלי אלאלוף: לא ראיתי, אז פה ההחלטה כנראה נבעה מרצון של משרד העבודה להגדיל את ההיקף של הפעילות בזכות זה שאם זה יעבור לרשויות המקומיות, אז גם משתחררים מאחריות, דבר שאני לא אוהב, שאנשים משתחררים מאחריות, וגם זה יותר גרוע.

אלי אלאלוף: זה גם להשיג מצ'ינג של השלטון המקומי, של הרשות המקומית.

אלי אלאלוף: לעניות דעתי, ואם זה לא נכון, תתקנו, "אל סם" זה לא מרכז מקומי ברוב היישובים, זה מרכז אזורי.

אלי אלאלוף: אם "אל סם" נותן שירות ליישובים שבהם הוא לא נמצא, אבל מטפל בילד.

אלי אלאלוף: אני זוכר את המרכז של רמלה שקיבל ילדים מכל האזור, לכן אני לא מבין למה ההחלטה הזאת להעביר את זה לרשויות המקומיות ולתת להם אחריות.

אלי אלאלוף: שמעתי שב-48 השעות האחרונות החליטו לא לסגור את זה.

אלי אלאלוף: אני לא סוגר, לא משנה צורת תפעול של מערכת שקיימת, שמתפקדת ושמטפלת בילדים.

אלי אלאלוף: אי אפשר לעשות הפסקה ולהעביר את התיק.

אלי אלאלוף: פה רוצים להעביר ילדים שהם זקוקים לכל דקה של עבודה אינטנסיבית איתם, לכן אני מצאתי לנכון להזמין לדיון דחוף אתכם, את אנשי האוצר, ואני שמח כפי שאמרתי, שחברי מאיר נמצא פה והשלטון המקומי נמצא פה.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה הכול כדי שמשרד הרווחה יקבל את ההחלטה האחרת הנדרשת לעניות דעתי.

אלי אלאלוף: יש פה מישהו ממשרד העבודה והרווחה?

אלי אלאלוף: בבקשה, נציג המשרד.

אהרון שבי: אהרון שבי, מנהל השירות לטיפול בהתמכרויות שבמסגרת השירות מופעלת העמותה ועמותות נוספות.

אלי אלאלוף: כמה עמותות יש?

אהרון שבי: בעיקרו של דבר עמותות בקהילה, יש לנו שתי עמותות שמופעלות.

אהרון שבי: הנוספת היא עמותת "אפשר" שמטפלת באוכלוסייה מכורה לאלכוהול והימורים.

מאיר כהן: כמה עמותות מטפלת בסמים?

אהרון שבי: בעיקרו של דבר יש לנו 11 עמותות, תשע מהן במסגרות חוץ-ביתיות ועוד שתיים שהן מטפלות בקהילה.

אהרון שבי: לאורך שנים התהליך של העברה מעמותות לקהילה, לרשויות המקומיות הוא לא תהליך שהתחיל עכשיו.

אלי אלאלוף: שתיים בקהילה?

אהרון שבי: שתיים בקהילה, "אל סם" ו"אפשר".

קריאה: בני נוער וצעירים בלבד, "אל סם".

אהרון שבי: "אל סם", בני נוער וצעירים, "אפשר", לבוגרים.

אהרון שבי: לאורך השנים כל פעם שהייתה איזושהי התחדשות של ההסכם או מכרז עם העמותות הללו, הרשויות המקומיות קיבלו הזדמנות לקבל לעצמן את הטיפול באוכלוסייה הזאת ובמשך השנים היו איקס תקנים או איך שנגדיר את זה, והם עברו בחלקם בכל תקופת זמן לרשויות המקומיות, אלו שהיו מוכנות לעשות את זה.

אהרון שבי: זו לא הפעם הראשונה, ובתהליך ארוך של שנים זה נעשה במקבץ.

אהרון שבי: הפעם הזאת, באמת סוג של התקבלה החלטה להפעיל את כל המערכת של הטיפול בבני נוער, גם מבוגרים, אבל אנחנו בענייננו כאן בנושא הנוער, ברשויות המקומיות גם בשביל לעבות את העשייה, לאפשר עשייה מורחבת יותר, ואני חייב לציין שבאמת העמותות ועמותת "אל סם", עמותה ותיקה, נתנה ונותנת שירות טוב לאורך השנים בהקשר הזה.

אהרון שבי: דרך אגב, מירב השירות פועל במסגרת הרשויות המקומיות.

אהרון שבי: השירות לטיפול בהתמכרויות מטפל בסך הכול ב-14,200 איש כאשר מתוכם כ-1,400 נמצאים במסגרות החוץ-ביתיות וכל היתר נמצאים ברשויות המקומיות ומקצתם בעמותות.

אהרון שבי: אם אני אכוון ואגדיר את סדר הגודל שקיים בעמותות, נעשה את זה בתקנים שזה לא יבלבל בסוגיית ההועדות, אנחנו מדברים בתקנים מלאים על סדר גודל של 48 בשתי העמותות ואנחנו מדברים על 15 תקנים.

אהרון שבי: כמובן שזה מפוצל לעובדים בחלקיות משרה ויש ורסיה מסוימת, אבל בגדול מדובר על 15 סוג של תקנים.

אהרון שבי: אפשר להגדיר את זה קצת יותר, תלוי איך זה נעשה.

אהרון שבי: בהקשר הזה הרעיון היה בעצם להשלים איזשהו מהלך ולאפשר לרשויות המקומיות לתת את המענה ולאפשר את זה בצורה של מתן תקנים לפעילות הקיימת, מעובה ברשויות.

אהרון שבי: שוב אני אומר, מירב המערכת פועלת ברשויות המקומיות לאורך הרבה מאוד שנים.

אהרון שבי: השנה הזאת הוקצו לרשויות המקומיות כ-90 מסגרות חדשות שכולן הלכו כמובן למחלקות הרווחה בהקשר הזה, זאת אומרת גם במקומות שהמערכת פועלת.

אהרון שבי: יש כאן איזושהי תמה שנמשכת לאורך - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברשויות המקומיות יש מצ'ינג?

אהרון שבי: כן, 75% זה משרד, 25% רגיל, וגם דרך אגב במסגרת ההועדות אותו דבר.

אהרון שבי: גם כאן זה 75% ו-25% גם במסגרת העמותה.

אהרון שבי: בעיקרון של דבר היה תהליך גם מבחינת משרד האוצר, גם מבחינת החוק בשביל לקבל את זה כאיזושהי הוויה של תקנים.

אהרון שבי: נקודת המוצא הייתה שחלה איזושהי התעכבות בתהליך הזה של האישור שיאפשר זמן מספק בכדי לעשות העברה מסוימת.

אהרון שבי: אחת המחשבות היו וישנה עדיין, שהעובדים שנמצאים במערכת המסוימת הזאת של העמותה ושל העמותות יקלטו בתוך הרשויות המקומיות.

אהרון שבי: אני חושב שיש כאן אלמנט של ניסיון להתייחס למומחיות שהעובדים קיבלו אותה.

אלי אלאלוף: תרשה לי הערה.

אלי אלאלוף: שבוע שעבר קיימנו דיון על אחת הדרישות שאתמול דיבר עליה אפילו ראש הממשלה ואשתו, על נושא של נשים מוכות, וכבר שנה וחצי נמצאים אצלכם אישור תקציבי, חוק של טיפול בנשים מוכות מחוץ למקלט לנשים מוכות, סל תמיכה, תקציב מלא.

אלי אלאלוף: היה ב-2017 וב-2018, כל פעם 11 מיליון שקל.

אלי אלאלוף: בתיקון של המכרז שאמור היה לצאת, בגלל טעות שמצאו, וכדי לתקן טעות זה עוד חודשיים.

אלי אלאלוף: מה שמפתיע אותי, שהחלטתם להתעלם מזה שיש 14 מקלטים לנשים מוכות שנותנים שירות יום-יום והם לא יוכלו לתת את השירות כי זה צריך ללכת לשירות ארצי, למכרז של גוף יחיד שיעשה את הפעולה.

אלי אלאלוף: איך יש היגיון כזה לעשות את זה עם נשים מוכות והיגיון אחר שמדברים בילדים מ"אל סם"?

אלי אלאלוף: למה פה זה משקל א' ושם זה משקל ב'?

אלי אלאלוף: איך תיאום בתוך המשרד?

אהרון שבי: כאן ההיבט הוא לא ללכת למכרז אלא ללכת לפעולה, וזה בעצם החלק שהיה בו עיסוק לנסות בעצם לייצר בתהליך של זמן.

אהרון שבי: שוב אני אומר, היה באמת עיכוב בהודעה שנוגעת למתי בעצם יש לנו את התקנים הללו, לעשות איזושהי פעולה יחד עם המשרד, מרכז השלטון המקומי בשביל לייצר בסופו של דבר איזשהו מועד להעברה המסוימת.

אהרון שבי: זה שונה מאוד ממכרז.

אלי אלאלוף: אבל התהליך המחשבתי-ארגוני הנדרש, לא להמשיך ברמה ארצית, להמשיך ברמה מקומית.

אהרון שבי: נכון.

אלי אלאלוף: ובטכניקה כזו או אחרת.

אהרון שבי: נכון.

אלי אלאלוף: אצל נשים מוכות זה לא אותו דבר?

אלי אלאלוף: 14 המקלטים, גם הם עשו עבודה שנים.

אלי אלאלוף: הם הקימו את המערכת ופתאום באה החלטה מנהלית שהורסת את התפיסה הטיפולית וזה הכי חשוב.

אלי אלאלוף: פה יש תפיסה.

אלי אלאלוף: זה לא רק פיונים.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו, אדוני.

מאיר כהן: אני מכיר את הנושא הזה.

מאיר כהן: יש כמה נקודות שצריך להתייחס אליהן, בראש ובראשונה זו הנקודה שאתה העלית עכשיו שהיא הנקודה החשובה ביותר.

מאיר כהן: חבריה, אני אמרתי את זה גם כשר רווחה כשהנושא הזה עלה.

מאיר כהן: א', אנחנו השארנו את זה לשיקול דעת של רשויות.

מאיר כהן: מעולם לא באנו ל"אם סם" ואמרנו, חבריה, אנחנו סוגרים אתכם, כי "אל סם" הצליחה לייצר מיומנויות שלא נמצאות ברשויות המקומיות, ובבקשה, כשראש רשות מקומית מצא את האנשים המוכשרים לכך, כי לטפל בבני נוער מכורים לסם זה פטנט גדול, זה לא איזה דבר שאם אני מעביר לרשות, בזה זה נגמר.

מאיר כהן: זה לא דבר שאם מישהו במערכת הרווחה הרשותית אומר לי, העו"סית הזאת או העו"ס הזה יכול לטפל, בזה זה נגמר.

מאיר כהן: אין מיומנויות היום יותר טובות בשום גוף במדינת ישראל חוץ מ"אל סם", לכן החיפזון הזה קצת מדליק נורה אדומה, ממה נפשנו?

מאיר כהן: זה אחד.

מאיר כהן: לא לוותר על המיומנות.

מאיר כהן: ב', היות ובאמת מדובר ב-45 או 50 תקנים, בשברי תקנים, אז אני גם לא רואה מה ההתעקשות של המשרד לבוא וסגור את "אל סם"?

מאיר כהן: אלא אם כן יש דברים שאתם לא אומרים כאן.

מאיר כהן: מה ההתעקשות?

מאיר כהן: אני מכיר את "אל סם", הוא לא השתנה בשנים שאני לא שם.

מאיר כהן: זה לא איזה גוף שהוא גוף שבע או גוף שיש בו תקנים מיותרים.

מאיר כהן: זה גוף איזוטרי, קטן, אנשים שעובדים עם הנשמה שעושים עבודה מצוינת.

מאיר כהן: גם כמנהל בית ספר 25 שנה, הם היו אורחים בבית הספר שלי באיזושהי עבודה יוצאת מן הכלל.

מאיר כהן: הדבר החשוב לא פחות, יש רשויות קטנות שיש להן, כמו עפר שיושב כאן, שיש לו שניים-שלושה ילדים שצריכים טיפול.

מאיר כהן: האם בשביל זה הוא יחזיק שמינית משרה?

מאיר כהן: יש לו את "אל סם" והוא יכול לפנות ל"אל סם" ו"אל סם" באים לרשויות.

מאיר כהן: אם אנחנו מחברים רשות קטנה ועוד רשות קטנה, אנחנו מגיעים למאות בני נוער שצריכים את הטיפול הזה, ואין טיפול.

מאיר כהן: שאף אחד לא יגיד לי שעובד סוציאלי שנמצא במגדל העמק יכול לעבוד בעוד שני רבעי משרה אצל עפר ברמת ישי או בעוד מקום אחר, לכן עמותה שיש בה את המיומנויות האלה, תשמרו עליה.

מאיר כהן: הדבר האחרון, תראו, אני משער שמי שיבוא לעבוד זה העובדים הסוציאליים.

מאיר כהן: כל עובד סוציאלי, העומס עליהם הוא מטורף.

מאיר כהן: אני שם את הכובע של ראש רשות.

מאיר כהן: הדבר הזה יהיה כל מיני רבעי וחצאי משרה בכדי להשלים ולהגדיל לעובדים סוציאליים טיפה את משרתם.

מאיר כהן: המסכנים האלה שממילא עבודתם היא קשה.

מאיר כהן: זה יוסיף עליהם עומס.

מאיר כהן: לסיכום הדברים, אדוני, צריך לקבל החלטה.

מאיר כהן: א', אני חושב שמשרד הרווחה טועה בגדול בזה שהוא מנחית מכת מוות על עמותת "אל סם".

מאיר כהן: ההיפך, ככל שאתה בוחן, ב-OECD תבדוק את זה, שבי, אתה מכיר את זה, יש היום חיזוק של עמותות שבאות עם מיומנויות.

מאיר כהן: מחזקים אותן, לא מפרקים אותן.

מאיר כהן: מה שעמותה כזאת יכולה לתת לעובדים שלה, אני כראש ראשות או מנהל אגף רווחה, אני אומר לך שבדרך כלל הוא לא יוכל לתת כי הוא צריך להתפרס על אלף ואחד.

מאיר כהן: אלה מפתחים מיומנות נקודתית.

מאיר כהן: אם בכל זאת תחליטו, אני חושב שצריך לחזור להצעה שלי לא לפגוע ב"אל סם", להשאיר את זה לשיקול דעת של ראשי הרשויות.

מאיר כהן: הדבר האחרון, יושב כאן נציג הרשויות, עפר.

מאיר כהן: הוא בא בשם השלטון המקומי.

מאיר כהן: השלטון המקומי מתנגד.

מאיר כהן: לא יעלה על הדעת שמשרד, את קבלני הביצוע שלו, את ראשי הערים ואת מרכז השלטון המקומי הוא לא שואל אלא הוא בא וכופה עליהם.

אהרון שבי: אני רוצה להשלים ולומר כך, בגדול, תראו, גם המיומנות שקיימת בעמותה היא מיומנות שנרכשת בתהליך שאנחנו בעצם כמשרד - - -

מאיר כהן: אני יודע.

אהרון שבי: העובדים מחויבים להשתתף בתוכניות ההכשרה שהשירות מקצה, שהמשרד מקצה וכו', ויש גם את המיומנות שנרכשת במסגרת העמותה עצמה.

אהרון שבי: אני חייב לציין שגם המערכת הקיימת כיום ברשויות המקומיות עובדת בצורה אזורית ונותנת מענה על ידי הרשויות עצמן למקומות קטנים.

אלי אלאלוף: אני מכיר טוב את היחידה בבאר שבע.

אלי אלאלוף: יש לנו קצת "אצבעות" שם, נכון?

אלי אלאלוף: היא תקבל ילד מאופקים?

אהרון שבי: היא מקבלת אוכלוסייה מסביב.

אהרון שבי: היא מקבלת מרהט.

אלי אלאלוף: והיא תקבל משגב שלום?

אהרון שבי: כן.

אהרון שבי: היא מקבלת, לא תקבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה חושב שישלחו משגב שלום לשם?

אהרון שבי: זו כבר סוגיה אחרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דו סטרי כזה, לא חד סטרי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין רשות שבאה ולוקחת את הילד ואומרת לו, אתה תטופל בבאר שבע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו צריך להעביר את הנער הזה לבאר שבע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי יעביר אותו?

אהרון שבי: זה בדיוק קו העבודה.

אהרון שבי: קו העבודה של המשרד, לרשת את כל הרשויות בכוח אדם.

אהרון שבי: בגדול, הכוונה היא להקצות כוח אדם חדש, לא תוספת על העומס הקיים בהקשר הזה.

אהרון שבי: אני חייב לציין שמרכז השלטון המקומי תומך ברעיון הזה ככלל בתהליך מסוים של זמן.

אהרון שבי: הוא כמובן לא ראה את הזמנים שהם היו באמת בעייתיים בהקשר הזה.

אהרון שבי: גם ציין שהרעיון הזה שהרשויות המקומיות יטפלו הוא בהחלט הגיוני לחלוטין, זאת אומרת מסגרת שלטונית שעושה את זה, אבל שוב, הריווח בתהליך מסוים של זמן.

אהרון שבי: מה שבסופו של דבר סוכם הוא לתת את הארכה עד ה-30.6 למסגרות בכדי לקבל את התקנים הללו, להקצות אותם בזמן בתאום עם מרכז השלטון המקומי ועם עוד - - -

אלי ליכטר: אבל לא עשיתם את זה מראש.

אלי ליכטר: עכשיו בלחץ שלנו פתאום אתם התעוררתם.

אהרון שבי: בעיקרו של דבר אני אומר שאכן היה כאן לוח זמנים בעייתי בהקשר המסוים הזה.

אהרון שבי: דרך אגב, מייד לאחר מכן גם כאשר ציינו את העניין הזה, נאמרו גם בשיחות פנימיות שמתוכננת אורכה מסוימת.

אהרון שבי: בסיום העניין אני רוצה לומר שהכוונה של המשרד היא להקצות תקנים חדשים.

אהרון שבי: הם יהיו אזוריים, הם יהיו תקנים שבעיקרו של דבר יאפשרו אולי עיבוי מסוים של התהליך, ולציין שוב שבעיקרו של דבר זה כבר תהליך ארוך שנים.

אלי אלאלוף: יש לי שאלה משפטית.

אלי אלאלוף: אתה רשאי לפרק עמותה?

אהרון שבי: העיסוק הוא לא עיסוק בעמותה.

אהרון שבי: יש כאן איזושהי פעילות מסוימת שמשרד העבודה והרווחה הפעיל וההחלטה שלו כמו שאמרתי, לאורך שנים, היא להפסיק את הפעילות הספציפית הזו בהקשר הזה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי כמה שאלות אליך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשרד החליט שבתחום הזה של הטיפול בנערים שמכורים לסמים הוא לא רוצה לטפל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם עדיין את אותו תקציב שהוא מעביר ל"אל סם" הוא יעביר למקומות אחרים או שהוא רוצה לחסוך בתקציב הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא מעביר את זה מהרשויות המקומיות ואנשים ברשויות המקומיות אומרים לך, תשמע, אנחנו רוצים להמשיך לעבוד עם העמותה, אז מה ההיגיון בזה שאתה מעביר?

אלי אלאלוף: הרשות תוסיף מצ'ינג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, עוד לא הגענו למצ'ינג אבל אני אומר, אם המשרד, את אותו סכום איקס כסף שהוא מעביר היום לעמותה הוא יעביר לרשויות, אז למה להעביר את זה לרשויות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד שהם מכינים את האנשים המומחים שידעו לטפל בזה אנחנו נפסיד הרבה נערים, אלא אם אתם באים ואומרים, תשמע, התחום הזה לא מעניין את המשרד ואנחנו רוצים לקצץ בו, אז אנחנו נתחיל להתווכח בצורה אחרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים, אם אנחנו מעבירים לרשויות המקומיות, רשויות מקומיות חלשות, אין להן את המצ'ינג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי הן מפסידות הרבה כסף ותקנים בתוך לשכות הרווחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הן מפסידות כי אין להן את המצ'ינג כדי להשלים את העלות של המשרה לאותו עובד סוציאלי, ואפילו גם פעולות הם מפסידים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של אזורי – באזורי אתה תמצא כי זה מגוון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברנו על באר שבע כדוגמא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרתי שגב שלום שזה לא רחוק, שזה ממש ליד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שגב שלום, יהיה שם עובד סוציאלי או עובדת סוציאלית שידברו את השפה הערבית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הנער הזה בגיל הזה גם צריך אנשים שיבינו את המנטליות, שיבינו את הבעיות שלו, שיבינו את השפה שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם תשקיעו גם בזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם נתחיל בתשובה על העניין התקציבי, כי המצ'ינג זה אומר לסגור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצ'ינג אומר חלקיות של המשרה של עובד סוציאלי מסוים שאי אפשר לבוא היום ולהגיד על זה, אני מתעסק עם הנערים, כי העבודה הזו היא לא היום הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לו גם תיקים אחרים שהוא צריך ואנשים יגיעו אליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש לקבל תשובות.

אלי אלאלוף: אוקי.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אתן ל"כלה".

אלי אלאלוף: היום זה "אל סם", אז הייתי שמח שקודם כול נשמע.

אלי אלאלוף: אלי ליכטר, בבקשה, יושב ראש "אל סם".

אלי ליכטר: בוקר טוב, אני מודה לכבוד היושב ראש חבר הכנסת אלי אלאלוף שזימן אותנו היום בדחיפות, כי בהחלט הנושא הוא ראשון במעלה בסדר היום החברתי.

אלי ליכטר: אני אלי ליכטר, אני משמש כיושב ראש עמותת "אל סם" מזה שש שנים.

אלי ליכטר: עמותת "אל סם" פועלת מעל 40 שנה ב-18 סניפים ברחבי הארץ.

אלי ליכטר: העמותה הוקמה על ידי גברת עדה מכנס לזכר ביתה שניסתה להתאבד כתוצאה משימוש יתר בסמים ונשארה נכה עד עצם היום הזה.

אלי ליכטר: במהלך שנות קיום העמותה טיפלנו בהצלחה יתרה באלפי בני נוער אשר נפלו לסמים, אלכוהול והימורים.

אלי ליכטר: החל משנת 2010 אנו פועלים במסגרת מכרז חוזר של משרד הרווחה.

אלי ליכטר: ב-1 בנובמבר 2018 נפלו עלינו השמיים.

אלי אלאלוף: סליחה אדון ליכטר, מתי היה המכרז הקודם?

אורנה לשם: 2010, אחר כך ב-2015 והמכרז הוא עד 2020 אמור להיות.

אלי ליכטר: יש תאריך יציאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את האופציה של ההארכה.

אורנה לשם: בדיוק, ולא חידשו את ההארכה.

אלי אלאלוף: בבקשה גברת, רק את השם שלך לפרוטוקול.

אורנה לשם: אורנה לשם, מנכ"לית "אל סם".

אלי ליכטר: ב-1 בנובמבר הודיעו לנו במפתיע כי המשרד לא ימשיך להשתמש בשירותי "אל סם" כספק שירות לאחר 31 בדצמבר 2018.

אלי ליכטר: למה?

אלי ליכטר: איך משרד שאמור להיות רגיש ובקיא בתחום הטיפולי עושה מעשה נמהר כזה?

אלי ליכטר: יש בטיפולנו בעת הזאת כ-300 מטופלים שנמצאים באמצע תהליך טיפולי וחלק המחכים לתחילת טיפול.

אלי ליכטר: משרד שמסוגל כך להתנהג עם העמותה שרק טובות אפשר לומר עליה ולזרוק לרחוב 300 בני נוער שנמצאים בסיכון, פשוט לא יאומן.

אלי ליכטר: שלא יגידו לנו כי הם יקלטו אותם מיידית במחלקות הרווחה של הרשויות המקומיות.

אלי ליכטר: אי אפשר.

אלי ליכטר: משרד הרווחה כנראה חושב שבני הנוער המטופלים הם פיונים בלוח השחמט, שניתן להזיזם ממקום למקום בלי התרעה ובלי הכנה מראש.

אלי ליכטר: אנחנו, עמותת "אל סם" עם כל העובדים הסוציאליים המומחים שלנו, עד שהצלחנו להגיע לנער, לשכנע אותו לבוא לטיפול, ליצור קשר חם עם המטפל, לעבור תהליך טיפול ממושך ומוצלח, ומשרד הרווחה רוצה למוטט מפעל חיים זה בהינף גרזן אחד.

אלי ליכטר: פשוט לא אנושי בעליל.

אלי ליכטר: אותו משרד רווחה הונה אותנו לאורך כל הדרך החל מחתימה על ההסכם הראשוני שכלל סעיף תגמול של 740 שקל בגין הועדה ו-328 שקל בגין טיפול בהורים.

אלי ליכטר: מייד לאחר חתימת ההסכם התנער המשרד מסעיף תגמול בגין טיפול בהורים והחליט פשוט לא לשלם לנו.

אלי ליכטר: כל אדם שמבין קצת בטיפול בבני נוער מבין כי ההורים הם חלק אינטגרלי וחיוני בהצלחת הטיפול, אבל המשרד לא עוסק בהצלחות אלא בטכניקות.

אלי ליכטר: בשנת 2008 בעידוד ובהמלצת המשרד פתחנו סניפים חדשים בפריפריה הרחוקה, מג'דל שמס, גליל עליון, ועמדנו לפתוח בימים אלה סניף בגן יבנה.

אלי ליכטר: כל פתיחת סניף חדש מהווה עבורנו הפסד כלכלי ניכר למשך שנתיים לפחות, אך אנו כמובן עושים את העבודה הנדרשת למען בני הנוער ללא חישובים כלכליים ולמשרד פשוט לא אכפת.

אלי ליכטר: אחרי כמה חודשים הודיע לנו במפתיע על סגירת העמותה.

אלי ליכטר: זה הגיוני?

אלי ליכטר: זה מקצועי?

אלי ליכטר: זה הוגן?

אלי ליכטר: זה אנושי?

אלי ליכטר: הרי אתם הנציגים שלנו בממסד.

אלי ליכטר: איך אתם יכולים להתנהג ככה?

אלי ליכטר: אנחנו צברנו ידע, ניסיון, הצלחה ושביעות רצון מצד כל הגורמים.

אלי ליכטר: כך זורקים לפח פעילות של 40 שנה?

אלי ליכטר: המשרד פשוט לא מבין משמעות טיפול בבני נוער.

אלי ליכטר: בני הנוער רוצים אותנו ופחות את לשכות הרווחה.

אלי ליכטר: לקחת משהו טוב שעובד בהצלחה ולעשות ניסיונות על גבם של בני הנוער?

אלי ליכטר: למה?

אלי ליכטר: אנו מעסיקים כ-40 עובדים חדורי מוטיבציה וביניהם עובדים סוציאליים שעובדים עם הלב והנשמה ואשר התמחו בטיפול בהתמכרויות בבני נוער.

אלי ליכטר: למה להרוס מפעל כל כך טוב רק כדי לסדר את המשבצת לשכות הרווחה של הרשויות המקומיות?

אלי ליכטר: מה יקרה אם עמותה כל כך משמעותית תמשיך לפעול ולטפל בהצלחה בבני הנוער?

אלי ליכטר: למה לסגור דבר טוב כזה?

אלי ליכטר: בענווה אומר, אנחנו עושים עבודתנו טוב יותר, יעיל יותר מכל לשכות הרווחה של הרשויות המקומיות.

אלי ליכטר: הרשויות המקומיות שאמורות לקלוט את המטופלים שלנו שלא יגיעו אליהם, לא ערוכות, לא יכולות ואף חלקן לא רוצות בכך.

אלי ליכטר: ראה מכתבם מתאריך 13 בנובמבר 2018 למנכ"ל משרד הרווחה.

אלי ליכטר: במדינה פועלות כ-47,000 עמותות שאנחנו בתוכן.

אלי ליכטר: מה עושות עמותות אלה?

אלי ליכטר: הן פועלות בתחומים רבים וחשובים, עושות עבודת קודש שהמדינה הייתה צריכה לטפל בהם ולהיות שם, והיא לא שם, ורק אותנו רוצים לסגור?

אלי ליכטר: המדינה סגרה לאחרונה את הרשות למלחמה בסמים.

אלי ליכטר: עכשיו הם רוצים לסגור את עמותת "אל סם" וגם את עמותת "אפשר".

אלי ליכטר: מה המסר שהמדינה משדרת לאוכלוסיית המטופלים?

אלי ליכטר: אתם לא מעניינים אותנו.

אלי ליכטר: לסיכום, למען הבת של עדה מכנס ז"ל, שניסתה להתאבד ונשארה נכה, למען שחף בר ז"ל, בנם של ורדה ויהודה בר, חבר הנהלת "אל סם", שגם התאבד לאחר שימוש יתר בסמים, ולמען אלפי המטופלים שטופלו במסירות על ידנו עד כה ולמען המטופלים הרבים שיבואו אלינו בעתיד, עזרו לנו בבקשה למנוע את סגירת העמותה.

אלי אלאלוף: תודה רבה, אדוני היושב ראש, אלי ליכטר.

אלי אלאלוף: דברים מרגשים בנוסף לזה שהם מאוד אמיתיים.

אלי אלאלוף: נעשה הכול כדי שלא יקרה.

אלי אלאלוף: מותר לי לשאול אחרי נאום כל כך מרגש גם קצת דברים טכניים?

אלי אלאלוף: תקציב כולל של "אל סם", כמה הוא?

אלי ליכטר: 4.5 מיליון שקל.

אלי אלאלוף: כמה משרד הרווחה?

אלי ליכטר: בערך 60%.

אלי ליכטר: היתר מתרומות.

אלי אלאלוף: ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לכם סניפים ביישובים הערביים?

אורנה לשם: כן.

אלי ליכטר: יש לנו סניף בסח'נין ושלוחות מסח'נין, בעראבה, במג'דל שמס.

אורנה לשם: בועיינה, במג'דל שמס, במג'ד אל-כרום, כל האזור כולו.

אלי ליכטר: כל האזור כולו מטופל על ידנו עם עובדים סוציאליים מהמגזר הערבי שהתמחו בטיפול.

אורנה לשם: כולם דוברי ערבית.

אלי אלאלוף: עפר.

עפר בן אליעזר: עפר בן אליעזר, ראש המועצה המקומית רמת ישי, בשם השלטון המקומי.

עפר בן אליעזר: קודם כול, אלי, תודה רבה על הדיון הדחוף.

עפר בן אליעזר: זה לא מובן מאליו שמרימים דגל ואומרים, רגע, יש פה קרייסס.

עפר בן אליעזר: אלי, אני רוצה להגיד לך, ריגשת אותי בנאום שלך.

עפר בן אליעזר: פשוט כל הכבוד.

עפר בן אליעזר: בואו נעשה קצת סדר בכל האמירות שנאמרו פה.

עפר בן אליעזר: אחד, משרד הרווחה על דעת עצמו החליט שהוא מוציא הודעה והוא סוגר את "אל סם".

עפר בן אליעזר: לא התייעץ לא עם שלטון מקומי.

עפר בן אליעזר: הוא פשוט הוציא הודעה, מה-1 בינואר אין "אל סם".

עפר בן אליעזר: הדבר השני, עמדת השלטון המקומי בצורה חד משמעית אומרת שהרשויות החליטו, מי שרוצה לעבוד עם "אל סם", שיעבוד עם "אל סם".

עפר בן אליעזר: מי שלא רוצה לעבוד עם "אל סם", שלא יעבוד עם "אל סם".

אלי ליכטר: זה גם היה בעבר כך.

עפר בן אליעזר: תודה רבה על החיזוק, אלי.

עפר בן אליעזר: זו עמדת המרכז.

עפר בן אליעזר: היא לא השתנתה.

עפר בן אליעזר: היא אומרת דבר אחד מאוד פשוט: רוב הרשויות במדינת ישראל הן לא רשויות גדולות.

עפר בן אליעזר: בואו לא נתבלבל.

עפר בן אליעזר: מתוך 257 רשויות יש 200 רשויות קטנות.

עפר בן אליעזר: בואו ניקח את רמת ישי לדוגמא, והיא רק דוגמא, שיש לי שני מכורים.

עפר בן אליעזר: אני לא יודע לטפל בהם ואף אחד לא יספר לי, לא משרד הרווחה ולא שר הרווחה ולא מנהל אגף הרווחה שאני יודע לטפל בהם, ואני אומר לך כבוד היושב ראש, היום הגיע מכתב לרשויות, חבר'ה, יש לכם תקן לחצי משרה לעובדת למבוגרים, לקשישים, ואם לא תנצלו אותו, אנחנו ניקח לכם את התקן הזה.

עפר בן אליעזר: עכשיו אני רוצה לראות את הרשויות באות ומוצאות מישהו בחצי תקן שייקחו אותו ויעשה את העבודה הזאת ואם לא, הוא ילך להם כי הם צריכים להביא מצ'ינג של 25%, אבל כשאתה שם את זה בפעולות, זה עובד אחרת, זה לא בכוח אדם.

עפר בן אליעזר: כשאתה לוקח בן אדם, אתה צריך להתחייב בו.

עפר בן אליעזר: המכורים זה on-off.

עפר בן אליעזר: זה יכול להיות שיש לך מכור ויכול להיות שאין לך מכור.

עפר בן אליעזר: אנחנו מדברים כרגע על הרשויות הקטנות, לא מדבר על גדולות ולכן אני אומר, ההחלטה הזאת היא החלטה הזויה בעיניי, לא פחות מזה, ולזה צריך להוסיף, זה לא רק כוח אדם, כבוד היושב ראש, יש לזה נלווים.

עפר בן אליעזר: יש לזה מנהלה ושולחן ומבנה ורופא למי שלא יודע, ש"אל סם" מתעסק בו.

עפר בן אליעזר: איפה זה נמצא?

עפר בן אליעזר: מאיפה נביא את זה?

עפר בן אליעזר: בשורה התחתונה, מכת הסמים תהיה יותר גדולה ובמיוחד בעבודה המקודשת שעושה "אל סם" עם הנוער, כי אנחנו מדברים פה על "אל סם", אבל זה לא רק "אל סם", יסלחו לי, זה גם "אפשר" שמתעסקת באוכלוסייה היותר מבוגרת.

עפר בן אליעזר: אסור לתת לעמותה הזאת להיסגר.

עפר בן אליעזר: לא לתת לה זמן עוד שנה לראות איך מסתדרים.

מאיר כהן: תגידו, מישהו ב"אל סם" עצבן מישהו במשרד הרווחה?

אורנה לשם: ממש לא.

אורנה לשם: בדיוק להיפך.

אורנה לשם: אנחנו מקבלים רק מחמאות.

עפר בן אליעזר: כבוד היושב ראש, צריך החלטה שתוך שנה יסדירו איזה רשויות רוצות להיות בפנים, איזה רשויות רוצות להיות בחוץ, אבל בטח לא לסגור את עבודת הקודש הזאת.

עפר בן אליעזר: יתרה מזאת, על אחת כמה וכמה ששמענו כמה כסף הם מביאים מתורמים שאני כרשות בחיים לא אצליח להביא, אז קודם כול שוב תודה רבה ואני מצפה שהוועדה תקבל החלטה שתוביל לשינוי ההחלטה הנמהרת הזאת של משרד הרווחה.

עפר בן אליעזר: לצערי הרב אני אומר את זה, שבי.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

איתן גורני: איתן גורני, אני היום כבר לא הרשות למלחמה בסמים.

איתן גורני: את הרשות למלחמה בסמים מייצג חגי שיושב פה.

איתן גורני: אני היום חבר הנהלת "אל סם".

איתן גורני: פרשתי והדבר הראשון שעשיתי, פניתי ל"אל סם" להתנדב, להיות שם בהנהלה וזה משום שאני יודע מה "אל סם" עשתה.

איתן גורני: "אל סם" קיימת 40 שנה.

איתן גורני: אני עובד איתם, עבדתי איתם כ-20 שנה.

איתן גורני: אתה יודע את זה.

איתן גורני: העבודה שנעשית היא נהדרת.

איתן גורני: מה החוכמה לפרק את הרשות, לפטר את אנשיה, 25 עובדים סוציאליים ואנשים מסביב ולהקים גוף חדש, להקים פירורים-פירורים ברשויות מקומיות ואז צריך לגייס אנשים, להכשיר אותם, ולהכשיר אנשים לטיפול בנוער זה לא עניין של יום-יומיים, וכאן יש לך גוף עם 25 עובדים מנוסים וטובים, מטפלים כרגע ב-300 כי זה התקציב.

איתן גורני: אם היה יותר תקציב גם היה אפשר לטפל ביותר אנשים, ואלה הולכים הביתה.

איתן גורני: אין שום התחייבות לאף אחד לקבל אותם חזרה לעבודה, וזה לא ילדים קטנים, זה אנשים בגיל הביניים.

איתן גורני: הם ילכו הביתה, הכוח הטכני ילך הביתה ויישאר חור, וכבר נאמר, ילדים זה לא מזוודות ולא מעבירים בן אדם באמצע טיפול ולא מעבירים בן אדם מעובד בעל ניסיון לעובד מתחיל שאתמול גמר את ההכשרה שלו וצריך לקבל מישהו באמצע הטיפול.

איתן גורני: על כל הדברים האלה צריך לחשוב קודם ולא לעשות סוף מעשה במחשבה תחילה.

איתן גורני: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציג הרשות למלחמה בסמים, חגי, בבקשה.

חגי ברוש: חגי ברוש, ראש תחום בכיר, טיפול ושיקום, הרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול, המשרד לביטחון פנים.

חגי ברוש: א', אני רוצה להדגיש שהרשות לא נסגרה.

חגי ברוש: היא חיה, נושמת ובועטת במבנה ארגוני אחר.

חגי ברוש: יש לזה גם לא מעט יתרונות.

חגי ברוש: הרשות החדשה הולכת לפעול בכמעט כל הרשויות המקומיות בארץ, כ-255, לפחות ברמת התכנון ב-1 בינואר עם משאבים מתוגברים ביחס למה שהיה בעבר, אז קודם כול, אלי, לא סגרו אותנו, אנחנו בוורסיה אחרת.

חגי ברוש: אני מבקש לומר כמה מילים לגבי השירות להתמכרויות במשרד הרווחה שלה

חגי ברוש: ערכתי בשנים האחרונות עושים עבודה יוצאת מן הכלל במגוון רחב של תחומים.

חגי ברוש: לא צריך פה לשכוח, יש פה מערכת שרק בשנה האחרונה פיתחה מסגרות לטיפול בנשים בצורה בלתי רגילה ופועלת רבות ועושה דברים יפים וטובים.

אלי אלאלוף: יותר טוב מ"רוח במדבר"?

חגי ברוש: "רוח במדבר", דרך אגב, הם עכשיו פתחו יחד עם שותפים נוספים קהילה טיפולית לסובוקסון, שזה טיפול תרופתי, ממש בימים האחרונים.

אלי אלאלוף: דברים מסוג זה לא המשרד יזם.

אלי אלאלוף: העמדנו אותו בפני עובדה מוגמרת אז בקרן רש"י.

אלי אלאלוף: זה הכוח של העמותות, לקחת אחריות להתחיל ואחר כך להביא את המשרד למלא תפקידו, אז למה הולכים לפגוע בו?

חגי ברוש: כל מה שאני רק מבקש לומר, שבאמת בראיה לאומית אנחנו רואים את זה גם בסוגיה של כל מה שקורה פה במדינה בסוגיה של הקנאביס עם כל הבלבול שקיים בציבור.

חגי ברוש: הגורם הכי מבולבל זה בסופו של דבר הילדים ובני הנוער.

חגי ברוש: אנחנו מקיימים ממש בתקופה הזאת סקר מקיף לגבי רמות השימוש בסמים בקרב בני נוער.

חגי ברוש: אני חייב לומר ברמה האישית שאני לא כזה אופטימי.

חגי ברוש: אנחנו יודעים שכתוצאה מכל מה שקורה פה בשבע-שמונה שנים האחרונות רמות השימוש בקנאביס צמחו באופן משמעותי לפחות על פי הסקר שעשינו ב-2016 בקרב האוכלוסיות של 18-65 ואין לנו סיבה להניח שבבני הנוער חלה נסיגה או ירידה.

אלי אלאלוף: מה עם הניסיון שלכם עם "אל סם"?

אלי אלאלוף: באנו לדון ב"אל סם" היום.

חגי ברוש: אני רוצה לומר שהניסיון שלנו מצוין.

חגי ברוש: אני חושב שמהווים תחליף פנטסטי באמת למציאות.

עפר בן אליעזר: לא תחליף, פתרון.

חגי ברוש: סוג של פתרון, כי לפי דעתי הוא פחות כובל את תקציב המדינה, הוא פחות כובל את תקציב הרשות המקומית, הוא נותן מענה שלא מכביד ונותן מענה שביכולת שלו על פי התקשי"ר של העבודה ב"אל סם" יכול לתת גם פתרון אזורי והגעה לפעמים לחמישה מטופלים באיזשהו קיבוץ מסוים.

חגי ברוש: יש להם נגישות וגמישות הרבה יותר רבה מאשר לנו יש כעובדי מדינה, ואני חושב שבסופו של דבר, ואנחנו נעשה את זה מול משרד הרווחה, יש לנו רעיונות, יש לנו הצעות איך באמת להתמודד עם הסוגיה הזאת.

חגי ברוש: אנחנו רק יכולים להציע, אנחנו לא יכולים להחליף את המשרד.

חגי ברוש: זה סדר העדיפות בסופו של דבר של משרד הרווחה ואנחנו נעשה את זה בקרוב.

חגי ברוש: יש לי להגיד על "אל סם" לאורך ההיסטוריה והיא היסטוריה רחוקה של 30 שנים, רק דברים טובים.

מאיר כהן: לפרוט את זה לפרוטות.

מאיר כהן: והיה ו"אל סם" לא נמצאים ובא עפר ואומר לך, יש לי שלושה-ארבעה חבר'ה צעירים שצריכים לטפל בהם.

מאיר כהן: אין לי את המיומנויות, אין לי את הכוחות.

מאיר כהן: משרד הרווחה נתן לי רבע משרה.

מאיר כהן: מה אתה יכול לתרום לו?

מאיר כהן: אתה מדבר על שיתופי פעולה.

מאיר כהן: מה אתה יכול לתרום?

מאיר כהן: אם תגיד לי משהו, אז חל שינוי ואני מצדיע לך, כי כשאני הייתי ראש עיר הגוף שלך לא יכול היה לתרום לי כלום.

חגי ברוש: ברמה האמיתית שהולכת לקרות כמות המשאבים שהרשות החדשה הולכת להוריד לשטח ל-255 רשויות, גדולה לאין ערוך ממה שהרשות הלאומית בזמנו הייתה מורידה.

אלי אלאלוף: באיזה סוג תקציב?

אלי אלאלוף: אם תוריד 250 מרכזים, לא עשינו כלום.

עפר בן אליעזר: זה עיר ללא אלימות ומציל"ה שמאחדים אותם ביחד.

חגי ברוש: אני רק בא ואומר שבסופו של דבר המהלך שנעשה, הוא לא עשה לעם ישראל.

חגי ברוש: שניים, אני לא יכול כמשרד ממשלתי לבוא לדוגמא ולהחליף את פאולה רושקה ממשרד הבריאות בטיפול התרופתי הממושך.

אלי אלאלוף: מה אתה הולך לממן שם?

חגי ברוש: אנחנו הולכים להפעיל תוכניות למניעת אלימות, אנחנו הולכים להפעיל מערכים של שיתופי פעולה בתחום שיקום של מכורים, מתואמים עם השירות להתמכרויות.

חגי ברוש: אנחנו הולכים להיכנס לתחום האיתור.

חגי ברוש: יש נישות שהן בנסיגה מאוד ברורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שהבנתי, שאין לך תשובה לשאלות.

חגי ברוש: של מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הלכת לכיוון של אלימות ואנחנו מדברים על סמים.

חגי ברוש: לא, לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סגרו את "אל סם".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יכול למלא את מקומם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה אתה יכול לתרום ואיך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מסביב הולך.

חגי ברוש: לא, אני לא הולך מסביב.

חגי ברוש: כל מה שאני בא ואומר, "אל סם" יכולים להמשיך ולפנות לקרן החילוץ שתומכת בפעילות שלהם מקדמת עדן.

חגי ברוש: הקרן מנוהלת על ידי הרשות ואני מניח שנוכל להמשיך ולתמוך בהם, אבל בסופו של דבר הגורם המרכזי זה החברים שלי במשרד הרווחה.

חגי ברוש: אני אומר שלנו יש רעיונות אבל שקודם כול נצטרך לדון בהם יחד איתם כדי לקדם את הנושא הזה ולראות אם אפשר לטפל בזה טוב יותר.

חגי ברוש: זה הכול.

אלי אלאלוף: אוקי.

מאיר כהן: כשאתה מדבר על איתור, בישיבות ביניכם יושבים אנשי משרד החינוך?

חגי ברוש: בוודאי.

מאיר כהן: שפ"י יושבים שם?

חגי ברוש: בוודאי.

מאיר כהן: אני שמח לשמוע את זה, כי לאיתור אתם צריכים אותם שם.

אלי אלאלוף: מאיר, ברשותך, ניתן לכמה אנשים פה לדבר בקיצור.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

עמיחי תמיר: ד"ר עמיחי תמיר, ארגון הנכים.

עמיחי תמיר: הפעם הד"ר בגלל הרלוונטיות כמומחה לנוירופרמקולוגיה.

עמיחי תמיר: אין בכלל ויכוח שהטיפול מאוד מקצועי בנושא התמכרויות בעיקר בבני נוער ועמותת "אל סם" זה מפעל חיים שפועל כל כך הרבה שנים ולכן אני כאן.

עמיחי תמיר: אני רוצה לשאול את נציג משרד הרווחה האם שר הרווחה מר חיים כץ מודע באופן אישי לכוונה לסגירת העמותה?

עמיחי תמיר: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציג משרד הבריאות, בבקשה.

פאולה רושקה: שלום, ד"ר פאולה רושקה, מנהלת מחלקה להתמכרויות.

פאולה רושקה: אני מוכרחה לומר שאני מאוד מודאגת מההכרזה על הסגירה של שתי עמותות, גם "אל סם" וגם עמותת "אפשר" שדרך אגב משרד הבריאות עובד ומעביר כסף עבור הרופאים שעובדים שם.

פאולה רושקה: ההחלטה נלקחה ללא התייעצות עם המשרד וללא שיתוף פעולה למרות שאנחנו, שני המשרדים אמונים על הטיפול.

פאולה רושקה: אני מאוד מודאגת מזה שעמותה כמו עמותת "אפשר" שנותנת מענה לנוער הולכת להיסגר.

אלי אלאלוף: "אל סם" לנוער ו"אפשר" למבוגרים.

פאולה רושקה: נכון.

פאולה רושקה: אנחנו בתור משרד הבריאות מטפלים במקרי קצה, אלה הקשים יותר שלא הצליחו בטיפול שהם נותנים ומגיעים אחר כך לאשפוזית בשביל גמילה או שהם מפתחים מחלת נפש ומגיעים אחר כך לתחום שלנו.

פאולה רושקה: זה יהיה בהחלט חסר.

פאולה רושקה: חסרה נישה חשובה מאוד שזה מניעה, זיהוי, איתור וטיפול נכון בקהילה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו?

אלי אלאלוף: בבקשה.

אורי שנבל: אורי שנבל, חבר הנהלת "אל סם" ואבא למכור נקי.

אורי שנבל: קודם כול אני מודה לך ולחברים פה על הדיון הזה.

אורי שנבל: ההדים שאני מופתע לחיוב לשמוע מהצד שלך ושל ראש מועצת רמת ישי הם מאוד מעודדים.

אורי שנבל: אני רק רוצה לחזק את הצד האנושי והאישי.

אורי שנבל: אני כמובן בהתנדבות בהנהלת "אל סם" ואני באתי רק על מנת להשמיע את הקול, אני יכול להגיד, עוד מעט הבכי על מה שעוברת משפחה כשהבן שלה פתאום הופך להיות מכור, ומה קורה למשפחה הזו כשהבן הזה הופך להיות מכור נקי ומנסה לשמור על עצמו כמכור נקי, כי כולנו יודעים שיש לזה המשכיות.

אורי שנבל: אני לא מאחל לאף אחד פה ואני מציע לכל אחד מאיתנו לחשוב טוב פנימה, כולל לאנשי משרד הרווחה שמסתכלים על מספרים ועל טכניקות וכו', ולהסתכל טוב פנימה ולחשוב מה היה קורה אם בתוך המשפחה שלהם היה קורה.

אורי שנבל: הם היו נזעקים.

אורי שנבל: ישנו פה גוף שעושה עבודת קודש.

אורי שנבל: ישנם פה אנשים כמו היושב ראש שעושים עבודת קודש.

אורי שנבל: כולם, דרך אגב, בגילאים של כבוד היושב ראש.

מאיר כהן: צעירים.

אורי שנבל: צעירים, כן.

אורי שנבל: כולנו צעירים ועושים את המיטב שאנחנו יכולים.

אורי שנבל: אמרו פה פיונים.

אורי שנבל: לא פיונים.

אורי שנבל: יש פה ילדים, יש פה נערים.

אורי שנבל: יושב לידי בחור שתיכף יאמר את שלו, שהוא התנקה ועבר את כל הטיפול ב"אל סם" והיום הוא כבר מטפל בבני נוער אחרים.

אורי שנבל: גם הבן שלי כבר עוזר ומטפל בבני נוער אחרים והיום הוא עוד הולך לתת הרצאה.

אורי שנבל: אני מקווה שככה זה ימשך ולא יקרה לו משהו אחר.

אורי שנבל: הדבר הזה לא יכול להיפסק וצריך לתת למומחים לטפל בזה ולאלה שאמונים ויש להם את הניסיון לטפל.

אורי שנבל: זה לא איזשהו דבר שאפשר להזיז עכשיו לרשות מקומית כזאת או אחרת, מה עוד שהם לא צריכים את זה בדיוק על הראש שלהם עכשיו.

אורי שנבל: אין להם גם את המומחיות.

אורי שנבל: אני מבקש מכם להסתכל על הפן האישי האמיתי של העניין.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

טוהר נעים: שלום לכולם, שמי טוהר נעים, אני מכור נקי שמונה שנים, תשעה חודשים, ארבעה ימים, אבל מי סופר?

טוהר נעים: אני הגעתי ל"אל סם" אחרי שברחתי מקהילת אילנות.

טוהר נעים: אני אתן לכם בקצרה, מכמה עולמות.

טוהר נעים: כיום אני גם מרצה, גם מאמן מנטלי, שנה שלישית ללימודי הדרכה לנוער בסיכון.

אלי אלאלוף: באיזו מסגרת?

טוהר נעים: אצל יוסי חקלאי בתל אביב, דרך מכללה, אבל זה פחות רלוונטי כרגע לדיון.

טוהר נעים: אני הגעתי ל"אל סם" אחרי שבחרתי מאילנות והמטפלת שלי הייתה תמי קידר.

טוהר נעים: אני הייתי חריג גיל.

טוהר נעים: אני טופלתי שם במשך שנה וחצי.

טוהר נעים: חריג גיל זה אומר שעד גיל 24 אפשר להיות מטופל ב"אל סם".

טוהר נעים: אני הייתי מטופל עד גיל 24.5.

טוהר נעים: בעקבות זה שהייתי חריג גיל והאישור הופסק, העבירו אותי לעיריית רעננה לטיפול ברווחה, לצורך העניין.

טוהר נעים: אני הייתי שם מספר פגישות והפסקתי להגיע.

טוהר נעים: בואו, אני אספר לכם בתור אחד שהיה מטופל, מטפל היום ועובד עם נוער, על כל הנושא הזה של העבודה.

טוהר נעים: ברמה האישית זה שאני יוצר אמון עם מטפל ואני משתף אותו ברבדים הכי אישיים שלי, שאני נעזר בו גם ברמה הרגשית ומה אני עובר ביום-יום במהלך השבוע.

טוהר נעים: ברמה הסביבתית, מה המחירים שאני משלם מעבר לקבוצות תמיכה, כי אני תמיד צריך את העזרה המקצועית, המטפל שיעבוד איתי.

טוהר נעים: ברמה האישית זה רכישת כישורים חדשים בעצם להתמודדויות.

מאיר כהן: טוהר, סליחה שאני מפריע לך.

מאיר כהן: כשעברת לרשות, לרעננה - - -

טוהר נעים: בוא אגיד לך משהו על רעננה.

טוהר נעים: רעננה היא עיר של 80,000 תושבים.

טוהר נעים: אין בעיר הזאת תוכנית מניעה מוסדרת מטעם העירייה.

טוהר נעים: אני יכול להגיד לך שברעננה יותר קל להשיג סמים מאשר להשיג קולה.

טוהר נעים: אני יכול להביא לך לכנסת סמים.

טוהר נעים: אם אני צריך שירותים אני צריך ללכת לקנות, נכון?

טוהר נעים: לפה אני יכול להביא לך סמים בלי לזוז.

מאיר כהן: אנחנו יודעים.

טוהר נעים: כמה המצב פה חמור ואני יכול להגיד לך שברגע שהעבירו אותי, לא מצאתי את עצמי.

טוהר נעים: כשבאתי לטיפול אני חזרתי מאילת באוטובוס בשביל פגישה של שעה עם המטפלת שלי, וחזרתי באוטובוס בחזרה כי הייתי שם כבר.

מאיר כהן: אני מקווה שלא היית מסטול באילת, הולך-חזור.

טוהר נעים: לא, הייתי בסטרט כי אני גם קונדיטור.

מאיר כהן: איזה יופי.

טוהר נעים: אני יכול להגיד לך שגם שם התוכנית למניעת אלימות וכל הדברים האלה, אין.

טוהר נעים: עד עכשיו אין, לא קוראים לבעיה בשמה במיוחד בהרבה רשויות.

טוהר נעים: גם הרשויות שקוראים לבעיה בשמה, יש בעיה של תקנים.

טוהר נעים: יש מקומות בערים מאוד מרכזיות שבעיית הסמים והפשיעה שם חוגגת, שאין שם תקנים, שהנוער, לוקח לו זמן המתנה בין חודשיים לארבעה חודשים זמן להתקבל.

טוהר נעים: אין מקומות לתקנים בעיקר לנוער.

טוהר נעים: אין את המקום הזה שהוא נבנה, שנער יכול לבוא, אז לבוא ולקחת את המקום הזה?

טוהר נעים: יש הרבה אנשים בהרבה מגזרים, מעבר למגזר של סוציו אקונומי נמוך, אם זה מגזר ערבי, סתם דוגמא, לא שהוא סוציו אקונומי נמוך, אני נותן כמה מגזרים.

טוהר נעים: מעבר למגזר הערבי ומעבר למקומות של מעמד סוציו אקונומי נמוך יש גם מעמדים של מעמד סוציו אקונומי בינוני וגבוה שלא יכנס לרווחה.

מאיר כהן: בוודאי.

טוהר נעים: אתם שוכחים את זה.

טוהר נעים: זו אוכלוסייה שאתם מפקירים אותה ללא טיפול.

טוהר נעים: זה אחד.

טוהר נעים: דבר שני נורא משמעותי, אני, שבחרתי מאילנות שהייתי באילנות 11 חודשים, אבא שלי לא יצא הבית.

טוהר נעים: 11 חודשים בית-עבוד, בית-עבודה.

טוהר נעים: אתם יודעים מתי הוא חזר לשגרה שלו?

טוהר נעים: כשהיו לו קבוצות טיפול ב"אל סם".

טוהר נעים: בוא תיתן לי ברווחה קבוצות טיפול להורים.

טוהר נעים: אין את זה.

טוהר נעים: זה לא קיים.

מאיר כהן: אני רק רוצה להגיד משהו, טוהר ואורי.

מאיר כהן: זה לא סיפור של אנשים טובים ואנשים רעים.

מאיר כהן: אתה אמרת משהו לגבי החבר'ה של שבי ממשרד הרווחה.

מאיר כהן: הנשמה שלהם במקום טוב.

מאיר כהן: העובדים, הנשמה שלהם במקום טוב.

מאיר כהן: הוויכוח הוא ויכוח על קבלת החלטות, אז זה לא ש"אל סם" עושים את העבודה והחבר'ה האלה, זה הטובים וזה הרעים.

מאיר כהן: אני לא מוכן לקבל את זה.

טוהר נעים: לא, לא, חלילה.

מאיר כהן: אני מכיר אנשי משרד הרווחה, הם המובחרים שבמובחרים, תאמינו לי.

מאיר כהן: השאלה זה מדיניות, השאלה זה תקציבים.

מאיר כהן: פה המקרה הזה, אני מתווכח איתם.

מאיר כהן: ההחלטה של משרד הרווחה לסגור את "אל סם" היא החלטה שגויה.

מאיר כהן: אסור שזה יקרה.

אלי אלאלוף: אוקי.

אלי אלאלוף: בבקשה, אבל בקיצור.

אורנה לשם: שמי אורנה לשם, אני מנכ"לית של עמותת "אל סם".

אורנה לשם: אני רוצה להגיד שמעבר לטיפול ש"אל סם" נותן, יש לנו עוד שתי יחידות: יחידת מניעה ויחיד של "קו חם".

אורנה לשם: חשוב לי להגיד שאם חלילה "אל סם" ייסגר, יסגרו שירותים שהם חיוניים וחשובים ביותר למדינת ישראל, וענת תדבר אחר כך מה המשמעות של "קו חם".

אורנה לשם: חשוב לי להגיד שאם חלילה תתקבל ההודעה הזאת, אני רוצה להציף בעיות שיכולות חלילה לקרות.

אורנה לשם: ראש עיר לא רוצה או לא יכול מכל מיני סיבות, לטפל בבני הנוער של העיר שלו.

אורנה לשם: לאן הם ילכו?

אורנה לשם: האם עיר אחת תקבל את העיר השנייה?

אורנה לשם: לא יודעת.

אורנה לשם: מי מבטיח מי יטפל בבני הנוער?

אורנה לשם: נושא הפריפריה – חשוב לי להתייחס לזה.

אורנה לשם: עובדי "אל סם" מגיעים אל הפריפריה.

אורנה לשם: הם באים לשם.

אורנה לשם: גם אם תפתח מרכז אזורי, ידרוש מנער לעשות שניים-שלושה אוטובוסים.

אורנה לשם: העובד שלנו הוא זה שמגיע לשם.

אלי אלאלוף: חבר'ה, הגענו לפרטי פרטים.

אלי אלאלוף: אני חייב לסכם עוד שלוש דקות, יהיה מה שיהיה.

אלי אלאלוף: אם את רוצה שהחברה תדבר, אז תסכמי את הנקודה שלך.

אורנה לשם: מה שאני צופה שיקרה חלילה, אחד, רשויות עשירות יתנו שירות.

אלי אלאלוף: הזהרנו מספיק.

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברת.

ענת הוצלר: לי קוראים ענת, אני מנהלת את "אל סם" תל אביב-גוש דן כבר 20 שנה, תיאורטית יכולה לצאת לפנסיה, אבל פה באמת מתוך הנשמה של מה שאני יודעת שזה עושה לבני הנוער.

ענת הוצלר: תראו, "אל סם" זה מותג ולכן אני חושבת על הורה שנמצא בבית ופתאום מגלה שהבן שלו, כמו שיחה שקיבלתי אתמול, בן ה-15, אז הוא מדי פעם מעשן מריחואנה וכבר ההורים לגמרי מבולבלים, אבל פתאום האימא גילתה שהוא גם לקח קצת קוקאין והיא לא יודעת מה לעשות.

ענת הוצלר: מכיוון שזה מותג, מתקשרים אלינו מכל הארץ.

ענת הוצלר: שבי, אתה יודע את זה, הרבה פעמים "אל סם" זה כמו מה שפעם היה אמ"ה.

ענת הוצלר: אנשים, יש להם בעיית סמים, מתקשרים ל"אל סם".

ענת הוצלר: אני לא אמורה לתת טיפול, אבל אני מפנה אותם הרבה פעמים כזרוע ליחידות המתאימות.

ענת הוצלר: אני עושה עבודה שהיא הרבה מעבר לעבודה של המטופלים האישיים ששייכים לתחום הטיפול שלי.

ענת הוצלר: זה דבר אחד שהוא מאוד משמעותי.

ענת הוצלר: הורה במבוכה, מבוהל, לא יודע מה לעשות, יודע להרים טלפון ל"אל סם" כי זה הדבר הראשון שקופץ לו בראש ואז אנחנו מכווינים אותו לטיפול הנכון ובזה אנחנו מגדילים את עניין המניעה והמסוכנות של בני הנוער.

ענת הוצלר: זה דבר אחד.

ענת הוצלר: לא תהיה עמותה, הם יתחילו לחפש בתוך הרווחות למי להתקשר, כי כשאני נותנת להם טלפון ישיר ואומרת, תדבר עם מירה ממודיעין, הוא יודע מה לעשות.

ענת הוצלר: זה יתרון אחד.

ענת הוצלר: היתרון השני, יש לא מעט בני נוער, ואמרו לי יועצות והתחננו בפניי, תייצגי אותנו פה בתוך הוועדה.

ענת הוצלר: הן אמרו, קשה לנו להפנות נער.

ענת הוצלר: ההורים כועסים עלינו, אומרים שיתנו לנו עורך דין, למה אנחנו - - - , אז אם זה עובר לרווחה אנחנו לא נצליח.

ענת הוצלר: אליכם עוד איכשהו מכיוון שזה לא מתויג.

ענת הוצלר: ב"אל סם", בגלל שזו עמותה ולא הרווחה, נניח עולה הועדה 800 שקל, אומרים ההורים, אנחנו לא רוצים להיות רשומים ברווחה, אני משלם את זה, אני אעשה את זה במימון עצמי.

ענת הוצלר: למה לא פסיכולוג פרטי?

ענת הוצלר: הם אומרים, זה לא מפוקח.

ענת הוצלר: אנחנו מפוקחים, אנחנו מקצועיים.

ענת הוצלר: עם לב שלם יש להם משהו ביניים, זאת אומרת, אוכלוסיית הביניים שתמיד אוכלת מכל הכיוונים, אם אין להם לשלם 300-400 לפסיכולוג פרטי והם לא רוצים לרווחה, הם נופלים בין הכיסאות.

ענת הוצלר: ב"אל סם" הם לא נופלים בין הכיסאות, הם מקבלים טיפול יעיל, מקצועי, מפוקח במחיר מסובסד.

ענת הוצלר: לא תהיה "אל סם", אין לנו את השירות הזה, זאת אומרת, "אל סם" היא מעבר לטיפול של הרווחה, היא טיפול למען כלל האוכלוסייה בכל הדרגות, בכל הרמות ומאפשרת מגוון שירותים שלא נמצא דרך הרווחה.

ענת הוצלר: אני אומרת לך, שבי, ואתה יודע את זה.

אלי אלאלוף: אני מודה לך.

ענת הוצלר: תודה.

ענת הוצלר: אני מדברת בשם ההורים.

נחום מיכאלי: מילה אחת מעמותת "אפשר".

אלי אלאלוף: בבקשה.

נחום מיכאלי: אוקי, ממש בקצרה.

נחום מיכאלי: שמי נחום מיכאלי, עובד סוציאלי, מנהל היחידה הארצית לטיפול בעמותת "אפשר".

נחום מיכאלי: כל מה שנאמר לגבי "אל סם" נכון גם לגבינו, רק פי 2.5.

נחום מיכאלי: אנחנו מטפלים ב-804 מטופלים נכון להיום ומשרתים 143 רשויות.

אלי אלאלוף: קיבלתם אותה הודעה כמו "אל סם"?

נחום מיכאלי: אותו דבר בדיוק.

נחום מיכאלי: אנחנו קיבלנו רק למרץ כי זה החוזה שלנו, ועכשיו ההארכה לעוד שלושה חודשים, עד יוני.

נחום מיכאלי: מתוך 143, 94 רשויות מפנות אלינו לא יותר מאשר מטופל אחד עד שלושה.

נחום מיכאלי: רמת ישי אחת מהן.

נחום מיכאלי: יש לנו מטופל אחד.

נחום מיכאלי: בא המשרד ואומר, אנחנו לקטנות האלה נקים עירייה אחת שתטפל בהם, אבל יש כבר עמותה אחת שמטפלת בהם, אז מה שהולכים לעשות, סוגרים את העמותה ומקימים במקום זה עירייה אזורית.

נחום מיכאלי: אין שום סיבה לעשות את הדברים האלה.

נחום מיכאלי: דבר אחד, חבר הכנסת חאג' יחיא, חשוב לי לומר.

נחום מיכאלי: 30% מהאוכלוסייה שלנו הם מהמגזר הערבי בצפון ובפזורה מסביב לבאר שבע, מכל היישובים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באזור המשולש, מהמרכז?

נחום מיכאלי: גם, כולל אזור המשולש.

נחום מיכאלי: מטייבה, מג'לג'וליה מגיעים אלינו.

נחום מיכאלי: 30% רשויות כולל מרכזים שנמצאים בתוך הרשויות האלה.

נחום מיכאלי: אחת הבעיות הגדולות ברשויות הערביות, בעיקר המוסלמיות, שלא ממש רוצות לטפל באלכוהוליסטים, ודאי לא אלכוהוליסטים מבוגרים.

נחום מיכאלי: הסיכוי היחידי לאותן הרשויות או לאותם האנשים לקבל טיפול זה שיש מערכת אזורית של עמותה שנותנת.

נחום מיכאלי: זה המיינדד שלנו.

נחום מיכאלי: אנחנו עוסקים רק בתחום הזה.

נחום מיכאלי: ברשויות, יש להם אלף ואחד דברים.

נחום מיכאלי: המטופלים האלה פשוט יגיעו לתחתית הרשימה מבחינת סדר עדיפויות.

אלי אלאלוף: אני מודה לך ואני מתנצל שלא כללנו מראש דיון על "אל סם" ועמותת "אפשר".

אלי אלאלוף: אנחנו בסיכום נתייחס.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה שבי, אתה רוצה לסכם?

אהרון שבי: כן, אז אני אומר כך.

אהרון שבי: השר מודע לסגירת העמותות.

אהרון שבי: בעיקרו של דבר, הייעוד העתידי הוא לתת כפי שקיים היום גם.

אהרון שבי: המערכת היא מערכת בחלקה אזורית שנותנת מענה גם על ידי רשויות מקומיות וגם על ידי "אל סם" ו"אפשר" לצורך העניין, למקומות קטנים ביותר.

אהרון שבי: המצ'ינג, שאל חבר הכנסת, נמצא בכל מקרה.

אהרון שבי: גם כאן יש מצ'ינג.

אהרון שבי: כאשר אתה עושה את זה דרך העמותות, הרשויות כולן משתתפות ב-25%, לא משנה מה, בעניין הזה.

אהרון שבי: אני חייב לומר שהרשויות ככלל קולטות בצורה יפה מאוד את התוכניות.

אהרון שבי: במגזר הערבי אנחנו הקצאנו עכשיו כמות מאוד נכבדה של תוכניות חדשות.

אהרון שבי: הוקצו בצפון 37 עובדים סוציאליים.

אהרון שבי: מתוך 90 שהיו, לפחות חצי אם לא יותר הלכו לרשויות המקומיות הערביות.

אהרון שבי: כל הרשויות המקומיות הערביות לקחו את זה.

אהרון שבי: לא היה סירוב אחד מכיוון שהבעיה של טיפול בהתמכרויות חשובה גם לראשי הרשויות הערביות ולמנהלי מחלקות הרווחה.

אהרון שבי: אני חושב שזה לא פייר במידה מסוימת לדבר כך על מחלקות הרווחה ועל העבודה שנעשית שם.

אלי אלאלוף: אני לא שמעתי שום דבר.

אהרון שבי: נאמר בהקשר הזה, נעשית עבודה מאוד מסורה על ידי עובדים סוציאליים במחלקות הרווחה.

אהרון שבי: ניתנים גם שירותים אזוריים.

אלי אלאלוף: אתה יכול להגיד לי מה ההתייחסות שלך לדיון הזה?

אלי אלאלוף: עם איזו משימה אתה יוצא מפה?

עפר בן אליעזר: שבי, מה שאלי מתכוון זה שתגיד שבינתיים לא סוגרים את העמותה ונעשה דיון.

אהרון שבי: החלטת המשרד הייתה לעשות תהליך מסוים ולא לסגור עד לאמצע יוני, וזה נעשה גם עם מרכז השלטון המקומי ויצאה הודעה משותפת בנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עם איזו המלצה אתה חוזר למשרד אחרי הישיבה הזו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: נשארת באותה עמדה איך שנכנסת או שאתה תמליץ משהו אחר?

אהרון שבי: בעיקרו של דבר אני חייב לציין ולומר כך שיש כאן סוגיה משמעותית.

אהרון שבי: אני חושב שהמקום של הרשויות המקומיות הוא מרכזי.

אלי אלאלוף: הבנו.

אלי אלאלוף: בשבילך זו הייתה ישיבה מיותרת?

אהרון שבי: לא.

אלי אלאלוף: זה מה שאני רוצה להבין.

אהרון שבי: אני ציינתי את המשמעות של העבודה שהייתה.

אלי אלאלוף: חברים, אני רוצה לסכם, ברשותכם.

אלי אלאלוף: אני שוב מודה ל"אל סם" שהביא לידיעת הוועדה את המצב.

אלי אלאלוף: תרשו לי לצרף את עמותת "אפשר" שהיא באותו מצב ולא ידענו מראש.

אלי אלאלוף: על כך אני מתנצל.

אלי אלאלוף: אני שוב אומר, הידע שלי על "אל סם" הוא לא מקרי.

אלי אלאלוף: הוא לא מהיום.

אלי אלאלוף: שנים רבות אחורה עם החיים שלי היו בתחום הרווחה והחינוך.

אלי אלאלוף: זה עניין של עשרות שנים, אז אני מכיר את העמותה והאימפקט שלה לטיפול הפרטני המאוד חשוב שהיא מספקת.

אלי אלאלוף: אני נגד מערכות ממשלתיות ועירוניות בטיפול אישי.

אלי אלאלוף: אין דבר כזה.

אלי אלאלוף: אדמיניסטרציה, לא תפקידה לטפל באופן אישי באנשים, וטוהר נתן לנו פה דוגמא מדהימה של עצמו, לכן אני פונה עכשיו דרכך לשר, אבל אני גם אדאג לבד לעשות את זה.

אלי אלאלוף: אני פונה לשר לבטל את ההחלטה שלו לגבי סגירת שתי העמותות.

אלי אלאלוף: זאת לא הסמכות שלו והוא לא יכול לקבוע תוכנית חדשה ללא התייעצות עם העמותות, עם מרכז השלטון המקומי ועם גורמים נוספים שהוא ימצא לנכון, כולל הרשות למלחמה בסמים.

אלי אלאלוף: משרד הבריאות, כמובן תודה, ועפר, ולקיים דיונים שאני מבקש להתכנס פה בישיבה נוספת תוך שלושה חודשים.

אלי אלאלוף: במהלך חודש פברואר אנחנו נקיים דיון נוסף ובינתיים אנחנו נקיים שיחות גם ברמה אישית מקצועית וחברית עם השר ועם המנכ"ל של משרד הרווחה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שפה שמענו עדויות שרק מחזקות את הגופים האלה והעשייה שלהם, מה גם שזה תחום שתקציבו תמיד יהיה לא מספיק.

אלי אלאלוף: אי אפשר לוותר על ההכנסות שבאות בזכות, הקשרים הנפלאים של "אל סם".

אלי אלאלוף: "אפשר", אני לא יודע אם אתם גם מגייסים, אבל זה גם גיוס כספים וגם מוטיבציה שמנוצלת לטובת הגדלת הפעילות של הגופים האלה ואי אפשר היום לוותר על 2 מיליון שקל כך.

אלי אלאלוף: אני יודע כמה זה קשה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכם.

אלי אלאלוף: אם אתם רוצים עוד ועדה, אני בעד.

אלי אלאלוף: תלכו לאן שתרצו.

אלי אלאלוף: אנחנו את המעקב נעשה פה כי זה בתחום הסמכות של הוועדה.

אלי אלאלוף: משרד הרווחה זה מהות הוועדה ואנחנו נקיים את זה כפי שאמרתי, במהלך פברואר.

אלי אלאלוף: תודה לכולכם, הישיבה נעולה.