ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 751, 2018-11-26 09:30

יואב קיש: שלום לכולם.

יואב קיש: שלום לגלעד ולאה ורבקה, בוקר טוב.

יואב קיש: שלום לחברת הכנסת לאה פדידה.

יואב קיש: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יואב קיש: אנחנו דנים בשני נושאים: דיווח לוועדה בענין תקנות לנושא הגבלת מעבר של עובדים זרים בתחום הסיעוד בין סוגי מטופלים ומציאת פתרונות להעסקת מטפלים סעודיים שתסייע להתמודדות עם הצרכים של נכים קשים במיוחד.

יואב קיש: מי פה מביטוח לאומי?

יואב קיש: חייב להיות ביטוח לאומי.

יואב קיש: שאלתי אם כולם פה אמרת לי שכן, אז תבדקי, אני רוצה לראות שרבקה נמצאת כאן.

יואב קיש: אנחנו נתחיל עם הנושא הראשון ומשם נעבור כשרבקה תגיע.

יואב קיש: ברשות האוכלוסין נקש ויאירה מרדכי, ועו"ד שרי גבאי.

יואב קיש: מי מכם רוצה להציג את ההתקדמות?

יואב קיש: אנחנו העברנו חוק שמדבר על נושא של ועדה הומניטרית.

יואב קיש: אני אשמח לשמוע התייחסות שלכם קודם כל לחקיקה, איך אתם מתרשמים, מה היתרונות מה החסרונות, בהסתכלות – אמנם לא הרבה זמן אחורה – אבל כן בהסתכלות אחורה, ואני מזכיר את הנושא שהייתם צריכים לדווח לנו ולדבר על איך אנחנו מקדמים את נושא האזורים מול הנכים עם הצרכים המורכבים.

גלעד קרן: החוק קבע במפורש את התקנות השונות בעניין הגבלת מעבר של מטפלים סיעודיים בין סוגי מטופלים שונים, יובאו לאישור ועדת הפנים בתוך 90 יום מיום פרסומו של החוק.

גלעד קרן: החוק פורסם בדיוק לפני חמישה חודשים, זאת אומרת שאנחנו באיחור של חודשיים כרגע.

יואב קיש: אוקיי, בשביל זה אנחנו עושים את הישיבה.

יואב קיש: בבקשה.

משה נקש: אז קודם כל באמת בהמשך למה שאמרת ובהמשך לעדכון קצר לגבי הוועדה ההומניטרית, אז נכון, אנחנו לא מספיק זמן בשביל לראות ולסכם ולדעת אם הכיוונים הם נכונים אבל כן ההרגשה היא שתיקון החקיקה - - -

יואב קיש: יש אנשים נכנסים עם כיסאות.

יואב קיש: אם מישהו יושב על כיסא רגיל, נא לתת עדיפות לאנשים עם כיסאות.

יואב קיש: תודה.

משה נקש: אני אומר עוד פעם, לא חלף מספיק זמן אבל כן אנחנו רואים כיוונים שתיקון החקיקה של הוועדה ההומניטרית משיגה את מטרתה.

משה נקש: אנחנו רואים את זה בין היתר במהות התיקים שמגיעים לוועדה, זאת אומרת שאנחנו רואים שמגיעים יותר תיקים - - -

שמחה בניטה: - - -

יואב קיש: שמחה אל תפריעי.

יואב קיש: סליחה.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע אותו.

יואב קיש: את תקבלי זכות דיבור.

משה נקש: אנחנו רואים יותר תיקים של נכים קשים בפני הוועדה ביחס למה שהיה קודם לפני תיקון החקיקה.

יואב קיש: אתה אומר שיש ירידה בכמות ועליה במקרים היותר מורכבים.

משה נקש: בדיוק.

משה נקש: זו הייתה בעצם מטרת החקיקה, זה בעצם בגדול הייתה הכוונה.

משה נקש: בעניין התקנות, אנחנו אמנם באיחור כמו שאמר נכון גלעד, תיכף שרי תעדכן יותר על כל ההליך המשפטי וההתייעצות שעשינו עם משרדים נוספים, אבל בגדול, אחרי שיש כמה חלופות, שכמו שאמרתי, שרי תיכף יכולה להראות את כל החלופות שהיו בפנינו, אבל הכיוון שאליו אנחנו הולכים כרגע ושממנו ביקשנו את חוות דעת המשרדים, זה לחלק את האוכלוסייה לשני סוגי מטופלים, אוכלוסייה של מטופלים מתחת לגיל הפרישה ואוכלוסייה של מטופלים מעל גיל הפרישה.

משה נקש: הרציונל או הרעיון שעומד מאחורי הדבר, זה שמטופלים – לפחות כך מטענות שאנחנו קיבלנו וגם בנתונים שיש לנו – שמטופלים מתחת לגיל הפרישה מתקשים יותר למצוא עובדים זרים.

משה נקש: הנתונים מראים שהם באחוזים משמעותיים פחות מצליחים למצוא עובדים זרים, המימוש אצל נכים צעירים וילדים נכים הוא הרבה יותר נמוך מאשר אצל קשישים, ולכן חשבנו שיהיה נכון לחלק את האוכלוסייה לשניים, עד גיל הפרישה ומעל גיל הפרישה, כך שעובד זר שמגיע מחו"ל, וכמובן הוא יידע מראש שהוא מגיע לאיזו אוכלוסייה, אם הוא מגיע לאוכלוסייה שמתחת לגיל הפרישה הוא יהיה חייב לתת טיפול למטופלים באוכלוסייה הזאת שלוש שנים מיום הגעתו לישראל.

משה נקש: אחרי שלוש שנים הוא יוכל לעבור.

משה נקש: אבל בגדול הרעיון שאם הוא - - -

יואב קיש: זו הדרך לפתור את זה, אתה אומר.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: אז שתי שאלות.

לאה פדידה: לי יש שאלה.

יואב קיש: גם לי.

יואב קיש: אני רוצה רגע להבהיר.

יואב קיש: בחקיקה, אני חושב שעשינו אולי טעות אחת שעלתה לי מהשטח ואני שמח שבאו נציגים ואתם תקבלו גם זכות דיבור וזו המטרה, היא שהרי אנחנו רצינו לתת יותר שנים בוועדה ההומניטרית לאותם מקרים היותר קשים.

יואב קיש: אבל מה שקרה, לא הגדרנו שמי שעונה לקטגוריה, לא יכול לעזוב את הנכה הקשה ולעבור לנכה קשה אחר.

יואב קיש: נוצרה פה סיטואציה, אם הבנתי נכון, שהמטפלים האלה עושים עכשיו שופינג בין הנכים הקשים.

יואב קיש: אתה מבין מה אני אומר?

יואב קיש: בחוק, אם אני זוכר נכון, הרי הרעיון היה שהוא יקבל לאותו נכה את האישור ההומניטרי, לא עכשיו שיחליט אחרי חודשיים, עם אותו נכה קשה לי מדי ויחפש נכה קשה אחר ויעזוב.

יואב קיש: אני לא רוצה לייצר את הסחר הזה.

יואב קיש: אתה מבין מה אני אומר?

משה נקש: הבעיה הזאת שאתה מתאר עכשיו זה המצב שהיה לפני תיקון החקיקה.

משה נקש: לפני תיקון החקיקה היה מקבל עובד זר אישור חריג בוועדה הומניטרית, אישור השר, והיה יכול לעבוד רק אצל אותו מטופל, לא היה יכול לעבור לאף אחד אחר.

משה נקש: אבל אנחנו, לאור טענות שעלו מ- - -

יואב קיש: אבל אמרנו, אם חס וחלילה המטופל נפטר או פיטר אותו לצורך העניין, אז אפשר לתת לו.

יואב קיש: לא בסיטואציה שהוא מתפטר בעצמו.

משה נקש: למי אפשר לתת?

משה נקש: רק לאותה אוכלוסיית נכים קשים שהגדרנו.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אבל עדיין רצינו להחריג את התופעה שהוא יתפטר בעצמו.

יואב קיש: אם הוא מתפטר, הוא צריך לעזוב.

משה נקש: נכון.

שרי גבאי נוריאל: אני רוצה להזכיר שבנוסח המקורי שעבר אנחנו סברנו שצריך להשאיר את הסיפור הזה של ה"אושר בעבר".

שרי גבאי נוריאל: כלומר לא לאפשר להם, גם לטובת האוכלוסיות הקשות - - -

יואב קיש: לא, רצינו פעמיים.

יואב קיש: אבל ההגבלה צריכה להיות על זה שהוא לא יתפטר בעצמו.

יואב קיש: אין לי בעיה אם מפטרים אותו, אבל אני לא רוצה את הסיטואציה שהוא מתפטר בעצמו והולך.

משה נקש: מה שעשינו, אתה זוכר את הדיונים.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: אני אומר, יכול להיות שפספסנו.

משה נקש: הכל היה עניין של איזונים פה.

משה נקש: וקבענו בחוק שאם עובד מתפטר, הוא לא יכול לגשת לוועד ההומניטרית, למעט אצל אותה אוכלוסייה שהיא הנכים הקשים, כי הם ביקשו מאתנו במפורש.

יואב קיש: אבל רצינו לעזור לנכים הקשים.

קריאה: לא עזרנו - - - הפוך.

יואב קיש: אז נשמע פה את הפידבק.

יואב קיש: כי אני שמעתי פידבק שרצינו לעזור, בדיוק כמו שאתה מתאר.

יואב קיש: גם אתם.

יואב קיש: הרי כולנו פה בסופו של דבר, אתה יודע מה, אני אעשה סדר וחשוב לי להגיד מילה אחת.

יואב קיש: בעקבות החקיקה אני יכול להגיד לכם שאני השתכנעתי שמדינת ישראל לא מספיק מפרידה – ועם כל הכאב – בין אוכלוסיית הנכים הרגילה לאוכלוסיית הנכים קשים מאוד, או הקשים ביותר.

יואב קיש: אלה שבאמת בסיטואציות הקשות ביותר.

יואב קיש: ואין את ההפרדה הזאת.

יואב קיש: ביטוח לאומי הגיעו?

לאה קריכלי: לא.

יואב קיש: היא מגיעה?

לאה קריכלי: היא בדרך.

יואב קיש: חשוב לי מאוד שהם גם יהיו פה בשביל העניין הזה.

יואב קיש: זו המטרה הנוספת של הדיון הזה והנושא הזה באמת לכוון ולהגדיר, אנחנו צריכים למצוא, גם בחקיקה - - -

לאה פדידה: אני לא מבינה - - -

יואב קיש: מה את לא מבינה?

לאה פדידה: רצינו לתקן, לדעתי קלקלנו.

לאה פדידה: כי אם יש פה פתיחות יתר וגמישות יתר, אותו אדם שכבר נקשר למטפל וזקוק לו, ההוא נראה לו שהמטפל הזה קשה, אנחנו ביתר קלות נותנים לו לעבור לנכה קשה אחר.

לאה פדידה: אמנם בתוך האסכולה אבל - - -

יואב קיש: חברת הכנסת פדידה, תיכף נגע גם במקרה הספציפי הזה, אבל אני רגע מסתכל במקרו.

יואב קיש: במקרו אנחנו במקום לא מספיק טוב מבחינת מדינת ישראל, מול הנכים הקשים ביותר כי הם בתוך אותה קטגוריה ולכן הם לא מקבלים תיעדוף בתוך אותה קטגוריה, ואני כן חושב שצריך לתת להם תיעדוף.

יואב קיש: זה הדבר הבסיסי במקרו, אם אני מסתכל עליו ומפה אני מתחיל לגזור.

יואב קיש: החוק הרי בעצם בא לכיוון הזה.

יואב קיש: החוק שישבנו עליו והמשרד הוביל כי חשב שהגיע הזמן שנתייחס אחרת לאותם נכים, ובאמת כל הכבוד, וקידמנו את זה פה באמת ביחד בעניין הזה, אני עכשיו מסתכל לראות באמת בתוצאה הסופית הצלחנו במשימה שלנו או לא.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך דבר אחד שעלה מהשטח, שבאמת זה נכון שהגדרנו את הקטגוריה יותר טוב והתייחסנו היום באמת לנכים יותר קשים, אבל עדיין נוצר מצב שאני לא בטוח, אין לי בעיה, עוד פעם, לתת אישור הומניטרי למקרים שחס וחלילה המטופל נפטר או שהמטופל פיטר את אותו עובד, אבל לא הייתי רוצה שעובד שהתפטר עדיין יוכל להיות באותה קטגוריה, זה משהו ששווה לדבר עליו, זה משהו שעושה קצת הבדלים.

יואב קיש: בבקשה, את רוצה להתייחס.

שרי גבאי נוריאל: אני יועצת משפטית ברשות.

שרי גבאי נוריאל: אני רק רוצה לומר שבעקבות פגישה שהייתה לנו עם הנכים בנוכחות מנכ"ל הרשות, הוחלט לבחון – שוב, זו לא המסגרת של התקנות – אלא במסגרת ועדה הומניטרית, את הסיפור הזה של לנסות למצוא את האוכלוסייה היותר קשה בשביל אולי לשקול הקלות נוספות במסגרת הוועדה ההומניטרית.

שרי גבאי נוריאל: גם קבענו פגישה עם ביטוח לאומי, לדעתי זה אמור להתקיים בשבוע הבא - - -

משה נקש: מחר.

שרי גבאי נוריאל: כבר מחר, לנסות להגדיר את אותה אוכלוסייה.

שרי גבאי נוריאל: אני כבר אומרת שזה לא יהיה פשוט, ראינו את זה גם בדיונים על החוק הזה, אבל אנחנו נעשה את המקסימום לנסות להקל שם, ובכוונה אני אומרת במסגרת הוועדה ההומניטרית כי אנחנו פה לדבר על הצעות התקנות החדשות ולדעתי זה לא המקום.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: זה שני נושאים.

יואב קיש: הגדרתי בדיון הזה שני נושאים בפירוש, אחד זה התקנות החדשות והשני אם את רואה, מציאת פתרונות להעסקת מטפלים סיעודיים תסייע להתמודדות עם הצרכים של הנכים הקשים במיוחד.

יואב קיש: זו בדיוק הייתה הכוונה, בכוונה זה דיון כזה פתוח.

יואב קיש: תראי, בסופו של דבר זה הרבה מהעבודה של הביטוח הלאומי, בואו לא נתבלבל.

יואב קיש: אני לא מצפה ממשרד הפנים לבד להוביל את המהלך הזה, זה ביטוח לאומי, אולי משרד הרווחה שצריכים לשבת, אבל בפינה שלנו זה במקום של העובדים הסיעודיים ולכן יש לזה גם אינטרס של לשכת האוכלוסין משרד הפנים בעניין הזה, ובכל מקרה ארצה לשמוע מביטוח לאומי את ההתייחסות שלהם ואני שמח על הפגישה מחר.

יואב קיש: רק שאלה אחרונה שלי, מתי אנחנו נראה את התקנות האלה שדיברת עליהן?

שרי גבאי נוריאל: אני אשיב על זה.

שרי גבאי נוריאל: התקנות האלה הועברו לפרסום הערות הציבור בספטמבר, קיבלנו הערות עד לא מזמן, בחנו את ההערות האלה, התייחסנו במסמך מסודר לשר, השר אישר את הנוסח כמו שהוא היום, עבר להיוועצות עם משרד העבודה, טרם קיבלנו התייחסות של משרד העבודה.

לאה פדידה: זה משרד הרווחה.

שרי גבאי נוריאל: על פי חוק, חובת היוועצות עם משרד העבודה.

קריאה: זה אותו משרד.

יואב קיש: לא, הם שני משרדים שונים.

יואב קיש: לא אותו משרד.

יואב קיש: הם תחת אותו שר אבל הם לא - - -

שרי גבאי נוריאל: אנחנו העברנו להתייחסות של לשכת השר והם ירכזו עמדה של כל הגורמים.

שרי גבאי נוריאל: נכון לאתמול אמרו לי שזה בטפול, עדיין לא התקבל אצלנו.

יואב קיש: יש פה מישהו ממשרד העבודה?

קריאה: משרד הרווחה.

קריאה: לא משרד העבודה.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: מיד.

יואב קיש: תודה רבה על העדכון.

יואב קיש: חברת הכנסת פדידה את רוצה להתייחס או שבהמשך?

לאה פדידה: אני רוצה לשאול שאלה.

לאה פדידה: התקנה שאתה התעקשת לשים בפעם הקודמת זה שאם מטפל גמר את השנים שלו להיות בארץ, יש מה שנקרא שהוא יכול להאריך את זה בבקשה מיוחדת, אם אפשר להוכיח את הקשר שהמטופל צריך אותו וכן הלאה.

יואב קיש: לא עסקנו בנסיבות, עסקנו במשכי הזמן, אבל כן.

לאה פדידה: עסקנו במשכי הזמן.

לאה פדידה: בפועל מגיעים אלי מקרים מאוד מאוד קשים שאנחנו יודעים כמה המטופל תלוי במטפל ושהם מנסים להגיע לבקש את ההארכה, הכל נופל בין הכיסאות, לוקח מלא זמן, ולבנאדם אין שהיה בארץ.

לאה פדידה: כבר שלושה חודשים אז הוא כבר מפחד והוא יוצא, למה זה לוקח כל כך הרבה זמן ואיך מטפלים בעניין הזה?

משה נקש: אני אעדכן בעניין הזה.

משה נקש: אני לא יודע על איזה מקרים את מדברת, אני אשמח שתעבירי אלינו, כמובן נבדוק אותם ממש אחד-אחד.

משה נקש: אבל בגדול כל המקרים שמגיעים אלינו ומרגע שהם נכנסו אצלנו, שהוגשה בקשה והיא בטיפול, אז העובד מוגן והמעסיק מוגן ואף אחד לא ירחיק אותו ואף אחד לא יוציא אותו ואפילו הוא מקבל את הגמלה שלו מהביטוח הלאומי, כך שלא אמור להיות מצב שבגלל התמשכות מתן תשובה סופית, אז תיפסק שם ההעסקה.

משה נקש: לכן אנחנו בעניין הזה יישרנו קו גם עם הביטוח הלאומי.

משה נקש: יחד עם זאת, אנחנו בסך הכל ארבעה-חמישה חודשים מאז כניסת החוק והנוהל החדש וכבר התקיימו מספר ועדות ועכשיו הגבלנו את תדירות הועדות בתקופה הקרובה, אנחנו אמורים לנסות ליישר את הקו.

משה נקש: ייקח לשטח קצת זמן להבין את התיקונים שעשינו.

משה נקש: היום עדיין ממשיכות להגיע המון המון פניות שבכלל לא עומדות בתנאי הסף כי עדיין לא מכירים.

משה נקש: לאט לאט יבינו את השינויים ואני מניח שעם הבנת והפנמת השינויים בשטח, יגיעו פחות בקשות, יותר המהותיות, יותר אלה שאנחנו באמת צריכים לעסוק בהן.

יואב קיש: מבחינת נושא ההלבנה ותקופת המעבר, איך הסתדרתם עם זה?

משה נקש: התקופה של ההלבנה הסתיימה לפני חודש.

משה נקש: באישור שר הפנים נתנו עוד חודש לממש אותה, רוב מוחלט של הבקשות שהיו בתקופת ההלבנה כבר התחילו את התהליך של ההלבנה, זאת אומרת פנו אצלנו למדורי התשלומים והגישו את האמנה שהם מבקשים לאשר את העובד.

משה נקש: יש תהליכים נוספים אחר כך, אבל הרוב כבר נכנס להליך.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בסדר גמור.

יואב קיש: מה קורה עם ביטוח לאומי?

לאה קריכלי: הם אמרו שהם בדרך ועכשיו נעלמו עקבותיה.

לאה קריכלי: אף אחד לא תופס את הנציגה.

יואב קיש: תמשיכו להיות על זה כי זה חשוב לי.

יואב קיש: אני מבקש מהנוכחים, מי שרוצה להירשם שיירשם ואני גם אעבור ואתן.

יואב קיש: את רוצה להתייחס, משרד הרווחה?

יואב קיש: בבקשה.

קריאה: ומי שלא יכול להגיע להירשם?

יואב קיש: הנציגה שלנו תעבור ותיקח שמות מכולם.

יואב קיש: בבקשה, משרד הרווחה.

דליה רוזניק: אני מהאגף לאזרחים ותיקים במשרד הרווחה.

דליה רוזניק: משרד כהרווחה מתנגד לתיקון המוצע בחוק כי יש הפלייה מאוד ברורה של - - -

יואב קיש: איזה תיקון המוצע בחוק?

יואב קיש: על מה אנחנו מדברים?

דליה רוזניק: התיקון של התקנות ש- - -

יואב קיש: התקנות.

יואב קיש: אוקיי.

דליה רוזניק: של ההפרדה בין אנשים - - -

יואב קיש: עוד לא הגיעו אבל בסדר.

יואב קיש: אוקיי.

דליה רוזניק: בין מעל גיל פרישה לבין מתחת לגיל פרישה, שמה שזה אומר שבעצם זקן שנמצא בפריפריה ולא יכול להשיג עובד זר, לא יוכל לקחת עובד שנמצא אצל נכה במשך תקופה מסוימת.

דליה רוזניק: יש גם זקנים שהם נכים מאוד קשים ומאוד מאוד מוגבלים, בעיקר ברמות התלות הגבוהות, והזקנים האלה, גם אם הם גרים בפריפריה, אבל לא רק, גם בגלל הנושא של הכבילה הגיאוגרפית, לא יוכלו לעבוד - - -

יואב קיש: את יודעת להגיד לי איך מבדילים, כמו שאמרת הרגע בעצמך, יש זקנים שגם הם מאוד מוגבלים מאוד קשים וכל זה, לבין - - -

דליה רוזניק: חלקם מוגבלים מהעבר וחלקם הפכו להיות מוגבלים בעקבות - - -

יואב קיש: אם הם מוגבלים מהעבר, דרך אגב, אז יכול להיות שאפשר להמשיך את הקטגוריה, להגיד להם גם הלאה, אבל אני שואל יותר - - -

דליה רוזניק: וחלקם הפכו להיות מוגבלים בעקבות - - -

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אז אני שואל האם את יודעת לאבחן לי, כמו שאמרנו שבאוכלוסייה רגילה יש נכים קשים מאוד שבהם אנחנו רוצים למצוא דרך להקל.

יואב קיש: בואו, לכולם קשה אבל יש כאלה שבאמת הם ברמת תלות אחרת, אין מה לעשות, אני שואל גם לגבי הקשישים.

יואב קיש: האם את יודעת לאבחן לי בתוך הקטגוריה של הקשישים, קשישים שהם ברמת מוגבלות של נכות ונכות שהיא קיצונית.

יואב קיש: את יודעת?

יואב קיש: יש לך דרך לאבחן את זה?

דליה רוזניק: אני יכולה להגיד לפי רמות התלות החדשות שיש היום.

דליה רוזניק: רמות התלות החדשות של 5 ו-6 הן רמות התלות הגבוהות, בעצם שם נכנסת אוכלוסייה - - -

יואב קיש: הייתי רוצה שיהיה לכם 7 וב-7 שיהיו עד 500 איש, סדר גודל.

יואב קיש: זה מה שאני מדבר, על המספרים האלה אנחנו מדברים.

יואב קיש: לא על אלפים.

דליה רוזניק: זה לא אלפים.

דליה רוזניק: אני חושבת שברמת התלות הגבוהה ביותר - - -

יואב קיש: כמה יש ב-6?

שרי גבאי נוריאל: אנחנו בדקנו את זה בשעתו, יש שם כמה אלפים.

משה נקש: אלפים רבים.

יואב קיש: שכל הנכים מתחת זה גם אלפים.

יואב קיש: זו אותה קטגוריה.

משה נקש: הנכים הקשים הם הרבה פחות.

עליזה לביא: אני חייבת - - - את יכולה להסביר עוד פעם?

עליזה לביא: לא הצלחתי להבין.

יואב קיש: תיכף יסבירו.

יואב קיש: ביטוח לאומי הגיעו?

אורנה זמיר: אני פה.

אורנה זמיר: כן.

אורנה זמיר: סליחה הייתה אי הבנה לגבי הזמנים.

יואב קיש: שלום.

יואב קיש: אורנה מאגף סיעוד.

עליזה לביא: את יכולה לחזור על מה שאמרת?

עליזה לביא: כי אני לא הצלחתי להבין איפה הבעיה.

יואב קיש: היא התייחסה לתקנות שעוד לא הגיעו לשולחן הוועדה.

יואב קיש: לכן היא כבר נותנת את ההתייחסות, אלה תקנות שמשרד הפנים מוביל בעקבות החקיקה.

יואב קיש: מה שאנחנו אמרנו, שכמו שיש לנו תופעה שמטפלים סיעודיים מגיעים לארץ לנכים קשים, עובדים שם חודש ואחרי זה עוזבים והולכים למקום אחר, ובעצם נכנסים על ה"ויזה" של אותו נכה קשה ואחרי זה "בורחים" למקום יותר נוח מבחינתם.

יואב קיש: זו תופעה שקורית ואנחנו רוצים אותה.

יואב קיש: אחד הדברים שאמרנו, הרי הייתה לנו את אותה תופעה גם עם הפריפריה.

יואב קיש: זאת אומרת שהיו באים לעבוד בפריפריה אבל רצו לעבור לתל אביב ואז היו עוברים לתל אביב.

יואב קיש: אז ה גדרנו אזורים ועכשיו הוא לא יכול לעבור מהפריפריה לתל אביב, צריך סיבה מיוחדת, הם בעקרון מוגבלים לאזור ספציפי והם צריכים להיות באזור זה כל התקופה.

יואב קיש: ואז נוצר מצב שאם הגעת לאזור, אתה נשאר באותו אזור.

יואב קיש: זה כבר קיים בחוק.

משה נקש: עד שהמטופל נפטר.

יואב קיש: ברור.

משה נקש: שהוא מתמיד איתו עד הפטירה שלו.

יואב קיש: אוקיי ואז הוא יכול לעבור אזור.

משה נקש: אז הוא יכול לעבור.

משה נקש: זו הייתה ההקלה שעשינו בדרך.

משה נקש: אז שאלת לגבי הפריפריה, זה החיבור לפריפריה.

משה נקש: אמרנו שגם פה היינו מצפים ממטפל שמגיע לקטגורית הנכים הקשים, שגם תקופה מסוימת לא יוכל לעבור לנכים אחרים לצורך העניין אלא יישאר באותה קטגוריה.

משה נקש: אלה בעצם התקנות שביקשנו ממשרד הפנים ומשרד הפנים שבחן את זה, אמר שהדרך שהוא רואה הבדלים זה נכים עד גיל פרישה ונכים אחרי גיל פרישה, כי נכים עד גיל פרישה הם נכים שעם נכות שלא באה בעקבות גיל, לצורך העניין ודרך אגב זה גם לא מדויק.

משה נקש: יש שם מורכבות, שיש שם משפחה בדרך כלל יותר מאשר אצל קשישים, אנשים שעובדים בדרך כלל, זה מורכב, זה שונה מאשר הקשישים.

שרי גבאי נוריאל: אבל צריך לשים לב שלפי התקנות החדשות מי שהיה נכה וחצה את ה-67 כשהוא מעסיק מאותה - - - הוא ממשיך איתו.

יואב קיש: זה חשוב.

משה נקש: זה בתקנות.

משה נקש: כן.

משה נקש: זה לא בוועדה ההומניטרית.

יואב קיש: זה חשוב מאוד שיהיה.

שמחה בניטה: אבל אם העובדת שלי מחר עוזבת, אני נכנסת לקטגוריה של קשישים, כאשר אני כל החיים שלי נכה.

יואב קיש: גם זה מסוג הדברים שצריך לטפל בהם.

שמחה בניטה: דווקא גם פרופ' - - - הסכים איתנו.

יואב קיש: גם אני מסכים.

יואב קיש: גם פה צריך למצוא - - -

אורנה זמיר: הנושא הזה נבחן גם בהיבט של ועדה הומניטרית.

יואב קיש: אני עושה רגע פאוזה, לאה, לפחות זה היה הכיוון.

יואב קיש: היא מתנגדת מהכיוון של הקשישים.

יואב קיש: היא אומרת "אני לא רוצה שתעשו לי הבחנות אם לפני גיל פרישה, אחרי גיל פרישה" לכן משרד הרווחה מתנגד.

יואב קיש: אני מבין את העמדה, אבל עוד פעם, אני מחפש פתרון.

יואב קיש: הכל מתחיל, שלום לך אורנה זמיר.

יואב קיש: אמנם התחום הוא גם בעיקר של רווחה ותחום של ביטוח לאומי, אבל מה שביקשתי ואני מבין שיש לכם פגישה מחר בעניין - - -

משה נקש: לא איתה.

משה נקש: עם לימור לוריא.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: אנחנו מבינים שיש בתוך הקטגוריה הזאת של נכים קטגוריה נוספת שאנחנו לא נותנים לה היום מענה וזה הנכים הקשים מאוד.

יואב קיש: המורכבים ביותר, התלותיים ביותר, אלה שבאמת גם אפילו כל מבחן סביר שאתה מסתכל ואתה רואה את ההבדל שקיים בספקטרום הרחב של מי שנכנס לקטגוריה של נכים, לכולם קשה, לכולם יש מורכבות, כולם מתמודדים עם אתגרים קשים אבל בסופו של דבר יש פלח מאוד מצומצם שרמת המורכבות אצלו הוא לאין שיעור מכל האחרים.

יואב קיש: אנחנו לפחות בנושא העסקת מטופלים עוד לא נותנים מענה, ודרך אגב, כל מהלך החקיקה בנושא הועדה ההומניטרית היה בשביל לתת מענה לאותו פלח, ואנחנו עדיין רואים שאנחנו צריכים לעשות עוד ובשביל זה זימנו את הדיון הזה, כי המדינה לא מגדירה היום את אותו פלח של נכות קשה.

יואב קיש: אני חושב שצריך לחשוב על זה איך כן מגדירים אותו, כי ברגע שהוא יהיה מוגדר, מאוד קל יהיה לתת לו מענה.

יואב קיש: אפשר יהיה להגדיר יותר שנים למטפלים בהומניטרי, אפשר אולי לתת קצבאות גם מסוג אחר או עם תוספות, יש הרבה דברים שאפשר לעשות.

יואב קיש: אבל מכיוון שאותו פלח עדיין לא מוגדר בצורה מזוקקת, קשה להתייחס אליו ואנחנו מתייחסים אליו כחלק מכל אוכלוסיית הנכים ובמקום הזה אני חושב שאנחנו צריכים לדייק ולנסות למצוא פתרונות יותר טובים.

יואב קיש: אז המהלך הזה הוא מהלך שלא יכול לבוא ממשרד הפנים לבד, הבנתי שמחר הפגישה עם הביטוח הלאומי, מי זו הגברת?

משה נקש: לימור לוריא, היא אחראית על הגמלאות.

משה נקש: יותר לעניין נכים צעירים - - -

אורנה זמיר: לא על הגמלאות, על הנכים.

יואב קיש: על הנכים.

יואב קיש: אז אני אומר עוד פעם, גם בעניין הזה זה מהלך שאני חושב שהביטוח הלאומי ומשרד הפנים צריכים להוביל, בדיוק בשביל לתת את המענים במקרים האלה.

יואב קיש: שמחה בבקשה.

אורנה זמיר: אבל מה השאלה שמופנית אלי?

יואב קיש: השאלה שמופנית אליך זה האם אתם פועלים בנושא.

יואב קיש: אני לא ציפיתי שתתייחסי, אני אמרתי מה הציפיה שלנו.

יואב קיש: הבנתי שיש פגישה מחר.

יואב קיש: לנו חשוב, לי חשוב לשמוע ואני חושב שלכל הציבור שאת רואה פה, האם יש כוונה בביטוח לאומי להוביל למהלך כזה או שאתם מרגישים נוח עם המצב היום כפי שהוא, או אם אתם בוחנים את זה.

יואב קיש: ברמה הזו, כי אני מבין שאתם עדיין בתהליך.

אורנה זמיר: אבל זו באמת שאלה שיותר רלבנטית ללימור לוריא מאשר אלי.

אורנה זמיר: אנחנו בתחום הזקנה פחות חווים את הקושי למצוא עובדים זרים לזקנים, מאשר - - -

קריאה: זה לא מדויק.

אורנה זמיר: למעט אולי קבוצה מאוד קטנה אולי של זקנים, אולי אלה שמונשמים, יכול להיות שיש כאלה.

יואב קיש: אני אגיד לך עוד דבר.

יואב קיש: קודם כל יכול להיות שבאמת היינו צריכים את זו שאתם נפגשים איתה מחר, היא כנראה היותר רלבנטית.

משה נקש: אנחנו כמובן נעדכן את הוועדה.

יואב קיש: תעדכנו אותה גם.

יואב קיש: בכל מקרה, אם את כבר את כאן, להתייחס למה שעלה גם ממשרד הרווחה, וזו השאלה ושאלתי אותה בעצמי, איך את בקטגוריה של אלה שהגיעו לגיל פרישה יודעת להבחין בין אותם נכים מורכבים וקשים מאוד, לבין כלל אוכלוסיית הנכים בגיל הזה.

יואב קיש: יש לך יכולת להבחין?

אורנה זמיר: כרגע לא יצרנו הבחנה כזאת מסיבות אחרות, השאלה עכשיו עולה לדיון, אבל עד היום לא יצרנו אצלנו הבחנה כזאת.

משה נקש: היה ניסיון לפני - - -

יואב קיש: מתי - - -

משה נקש: זה לא - - -

יואב קיש: אני חושב שכמו שמנסים בכלל הציבור של הנכים לייצר את ההבחנה הזאת, בוודאי ובוודאי אם נצליח לייצר את ההבחנה הזאת גם בציבור של גיל הפרישה ומעלה, זה חשוב מאוד, כי אז נוכל להתייחס גם לאותה אוכלוסייה בהתאם, וגם אני חושב שפה במידה מסוימת אותה אוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה, בתוך אותם נכים אחרי גיל פרישה "הולכת לאיבוד" בגלל שלא מספיק מתייחסים אליה באופן נפרד ולענות לצרכים הייחודיים שלהם.

יואב קיש: לכן הייתי שמח שתעשו חשיבה בעניין הזה ספציפית לאותה קטגוריה של גיל פרישה, ולנסות לזהות איך בתוך הקטגוריה הזו בכלל הנכים יודעים לאפיין את האוכלוסיות המורכבות יותר.

אורנה זמיר: אוקיי.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: מה רצית?

משה נקש: משרד המשפטים רצה להתייחס.

שי סומך: אני ממשרד המשפטים.

שי סומך: אני רוצה להתייחס לשאלה של נכים שהם מתחת לגיל פרישת חובה ונכים שהם מעל גיל פרישת חובה.

שי סומך: אני מזכיר שאותו דיון היה בחוק, ואז באנו עם רצון להבחנה והלשכה המשפטית העירה ואני חושב שהיא העירה בצדק, שההבחנה צריכה להיות לפי הגיל, כי המאפיינים שמאפשרים את האפליה בין הנכים לבין הקשישים, הם מאפיינים שקשורים לגיל ולא למשהו אחר.

שי סומך: כבר המחוקק עשה את זה ו- - -

יואב קיש: אבל לא הבנת מה שאנחנו מדברים עליו.

יואב קיש: אנחנו מדברים על הבחנה נוספת בתוך קטגוריית הנכים.

שי סומך: אוקיי.

שי סומך: זה משהו אחר.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: אבל זה השיח.

שי סומך: כן, התייחסתי למה שנאמר - - -

יואב קיש: לתקנות.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם, אני מחדד את השיח ובגלל זה זו הבחנה שעדיין לא נעשתה והיא קשה להיעשות, אני חושב שהיא מחויבת להיעשות במציאות.

יואב קיש: הבחנה בתוך קטגוריית הנכים על אותם נכים קשים מאוד.

יואב קיש: אתה יודע, גם לי קשה, זו סיטואציה רגישה לבוא להגיד לנכה "אתה נכה קשה מאוד" ו"אתה לא נכה קשה מאוד, אתה נכה קשה" זה נושא מורכב ובעייתי, אבל אני רואה את המקרים ואני רואה את האנשים ואני אומר, בסופו של דבר יש הבדל בין אנשים שהם תלותיים לחלוטין, כולל לפעמים גם בנשימה ודברים אחרים, לבין נכים שהם באמת – וכולם במצב קשה – אבל הם פחות תלותיים בעניין הזה.

קריאה: כשאני הפכתי לקשיש אני כבר לא נכה.

קריאה: עד לפני חצי שנה הייתי נכה עם 188 - - -

יואב קיש: גם על זה דיברנו שאותם נכים שהיו מוגדרים נכים מתחת לגיל פרישה, וכשהם חוצים את גיל הפרישה, הסטטוס שלהם צריך להישמר להם.

שי סומך: לזה התייחסתי.

יואב קיש: שמחה היית באמצע.

יואב קיש: בבקשה.

שמחה בניטה: מאז שיצאנו פה כמעט שמחים והגענו כנראה לפסגת ההצלחות, אנחנו נתקלים בשטח בתופעות שהאמת, שעד שאתה לא נמצא בזה אתה פשוט לא מאמין שזה קורה.

שמחה בניטה: יש דבר שנקרא 90 יום.

שמחה בניטה: ה-90 יום, אין להם הרבה עבודה עכשיו, כי הם רק רואים את הנייר.

שמחה בניטה: עוברים 90 יום, הם מחזירים לנכה, זה לא משנה באיזו דרגת נכות.

שמחה בניטה: תלך לשם ותשאל, לא תשאל אותם, תשאל את הפקידות שמקבלות את החומר, מגיעים אליהם נכים קשים.

שמחה בניטה: 188.

שמחה בניטה: עברו 150 יום, מחזירים להם את החומר, אנחנו לא יכולים לקבל, זו המגבלה.

שמחה בניטה: אז קודם כל את ה-150 יום האלה אנחנו חייבים - - -

יואב קיש: 90 יום אמרת.

יואב קיש: לא 150.

שמחה בניטה: 90 יום.

שמחה בניטה: סליחה.

שמחה בניטה: 90 יום חייבים לעצור את זה וצריכים לתת לזה מענה שמתאים לנכים הקשים, אנחנו מדברים על נכים קשים.

משה נקש: גם ילדים.

שמחה בניטה: גם ילדים.

שמחה בניטה: כמובן.

שמחה בניטה: אבל תבין, מה שקורה בשוק זה לא מה שאתה מחוקק פה.

שמחה בניטה: בשוק אתה שומע עובדים שמגיעים אליך, שחברות נתנו להם חודשיים פה, שלושה חודשים פה, משחקים עם העובדים, הם עוברים את התקופה, זורקים אותם כמו נייר טואלט שלא משתמשים בו, ואז תוקעים אותו שהוא לא יכול לעבוד אצל אף אחד.

שמחה בניטה: לא אצל קשיש, גם אצל נכים הם לא יכולים.

שמחה בניטה: למה?

שמחה בניטה: כי הם עברו 90 יום והחברות יודעות איך למשוך את זה.

שמחה בניטה: וכשאנחנו מגיעים עם החומר, אומרים "עברו 90 יום, אנחנו לא יכולים לקבל את החומר".

שמחה בניטה: אז קודם כל בגלל זה פחתה אצלם כמות של אלה שניגשים לוועדה.

שמחה בניטה: וצריך לראות אם זה ירד, ירדה להם העבודה, זה לא אומר שזה לחיוב, זה רק מראה לך את הקיצוניות.

שמחה בניטה: עוד דבר, הם לא מוכנים לקבל הסבר.

שמחה בניטה: אני אומרת לשרי "תקבלו מכתב הסבר מה קרה מהיום שהחולה שלה נפטר עד ליום שהיא הגיעה למטופל שלי".

שמחה בניטה: "לא, יש חוק".

שמחה בניטה: מה חוק?

שמחה בניטה: מה, זה עשרת הדיברות?

שמחה בניטה: מה זה, תורת חיים?

שמחה בניטה: חוק בני אדם, אנחנו כולנו בני אדם.

שמחה בניטה: יש גם נסיבות, שלפעמים אני שומעת אותן ואני מזדעזעת.

שמחה בניטה: אני אומרת לך, הבאתי לה שניים-שלושה מקרים של אותה חברה, איך היא מתעתעת בעובדים והם כבר, גמרנו - - -

יואב קיש: אני חייב, תראי - - -

שמחה בניטה: רגע.

שמחה בניטה: עוד דבר.

שמחה בניטה: זה לגבי ה-90 יום.

שמחה בניטה: לא יכול להיות, הם חייבים להאריך את זה, מה שלא יהיה.

שמחה בניטה: דבר שני, אם מגיע לנכה עובד מוועדת חריגים, מהוועדה ההומניטרית, העובד עובד אצלו, בעקבות הוועדה ההומניטרית בתקנות הראשונות, 3-4 שנים, אנחנו שינינו את החוק, מה קורה?

שמחה בניטה: לנכה מונשם, העובד אומר לו "ביי ביי, אני יכול לעבור לנכה אחר" והתופעה הזאת חייבת להפסק.

קריאה: - - -

שמחה בניטה: אני עוד אומרת לה, הם חתמו אצל עורך דין שהם יודעים שזו העבודה האחרונה שלהם.

שמחה בניטה: מה זו הניידות הזו?

שמחה בניטה: ברור שהוא לוקח לא נכה מונשם או לא נכה שיש לו גם בת זוג נכה, ויש שם בבית שלושה-ארבעה עובדים, ואתה לא יודע מה זה עם הנכים הקשים.

שמחה בניטה: באמת יואב, תבוא איתי, שושי זה רק מדגם, אבל תבוא איתי ואתה תיפול מהרגליים.

שמחה בניטה: בשבוע שעבר הבאתי לך את דני ו- - -, הבאתי לך גם את הבחור הזה.

שמחה בניטה: תופעה נוספת, הבחור הזה מיקי, קיבל אישור, עבר את כל מסלול חבלי הלידה, השר חתם, הוא קיבל מכתב, מעבירים את החומר לחברה, לרשום אותו בתאגיד, וזה עבר מת"ש, עבר את כל השלבים, הגיע לגברת רונית אליאן שהיא זו שנותנת את המדבקה של הוויזה, היא עצרה את זה "לא, העובד פעם נרשם כפליט" - - -

קריאה: באו"ם.

שמחה בניטה: באו"ם.

שמחה בניטה: לא יודעת מה - - -

שרי גבאי נוריאל: זו הלבנה.

שרי גבאי נוריאל: אני עושה הפרדה.

שרי גבאי נוריאל: זה לא החוק.

שמחה בניטה: עצרו לו את מתן הוויזה, ויש לי עוד כאלה שהיו - - -

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: שמחה תודה.

יואב קיש: רוצים עוד להתייחס.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס לדברים שלך.

שמחה בניטה: אני אומרת לך, המקרים האלה שאני כל פעם מביאה לכם, כל שבוע, אלה תופעות שאני מתעוררת איתן והם, מה אני אגיד לך, אולי הם עושים את עבודתם נאמנה, אבל לא לפי הצרכים שאנחנו הנכים צריכים.

יואב קיש: אז תיכף אנחנו נשמע, אני רק רוצה להגיד לגבי מה שאמרת, יש חוק ואני חושב שהם בצדק פועלים לפי החוק.

יואב קיש: אני פה מקיים דין בשביל להבין מה בחוק שעשינו אולי צריך לתקן ואם צריך לתקן.

יואב קיש: אבל הם צריכים לעבוד לפי החוק ואין לי דרישה - - - שני דברים שעלו מהדברים של שמחה - - -

שמחה בניטה: אבל חוק זה לא - - -

יואב קיש: אז אנחנו בודקים את זה.

יואב קיש: שני דברים שעלו, אחד, המעבר בין עובדים שדיברנו עליו מהתחלה, הקטע הזה שבאמת עובד מתפטר והולך לנכה קשה אחר, השאלה אם זה משהו שאנחנו יכולים לתקן ולהגיד שאם קיבל הומניטרי אצל אותו מעסיק, הוא יכול לקבל אצל אחר במידה ונפטר חס וחלילה או פוטר על ידי המעסיק.

יואב קיש: לא אם התפטר.

יואב קיש: אם התפטר, אתה צריך - - -

שמחה בניטה: הוא יכול - - - להוציא את הנשמה.

שמחה בניטה: מה?

יואב קיש: אני לא חושב, פוטר זה - - -

שמחה בניטה: אתה לא יודע מה קורה.

קריאה: הדברים האלה קרו.

משה נקש: זו סוגיה נכונה בסיפא של הדברים, שהוא יכול לעשות - - - -

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: זו שאלה אחת.

יואב קיש: שאלה שניה זה ה-90 יום.

יואב קיש: האם יכול להיות שה-90 יום זה מעט מדי, אנחנו צריכים אולי להאריך את זה, אבל תענו בסוף, אני מבקש לשמוע התייחסויות לשני הדברים האלה ואנחנו ממשיכים.

יואב קיש: שושי בבקשה.

שושי ברוך: אני פחות או יותר משלימה את דבריה של שמחה, אנחנו בעצם אוכלוסיית המונשמים, כך אנחנו קוראים לעצמנו, בעצם חווינו כבר למעלה משבע-שמונה נטישות, בעקבות החוק הזה, נטישה פרופר.

שושי ברוך: היא באה בבוקר, אספה את דבריה ועזבה את בית המטופל.

יואב קיש: לפני זה זה לא היה?

שושי ברוך: זה לא היה.

שושי ברוך: ממש לא.

שושי ברוך: ועוד בריש גלי נאמר.

שושי ברוך: "אני עוזבת כי יש לי אפשרות לקבל עבודה יותר קלה".

יואב קיש: זו מישהי שהייתה על ויזה הומניטרית?

שושי ברוך: כן.

קריאה: כן.

קריאה: אנחנו מדברים על זה.

יואב קיש: אז את מחדדת את הנושא שדיברנו עליו.

שושי ברוך: כן.

שושי ברוך: לגמרי.

יואב קיש: אני מבקש שתתייחסו לזה.

קריאה: גם אצלי זה קרה.

יואב קיש: עוד משהו, שושי?

שושי ברוך: וכמו ששמחה בעצם דיברה על העניין של הנכים קשישים שזה היה צריך להיות מלכתחילה לדעתי על פי ביטוח לאומי, כמו שביטוח לאומי מתנהג, בביטוח לאומי אין נכה קשיש.

שושי ברוך: נכה נשאר - - -

יואב קיש: נכה, שהוא התחיל קטגוריה של נכה.

יואב קיש: גם זו נקודה נכונה.

יואב קיש: תרשמו.

יואב קיש: אני כותב לי גם.

יואב קיש: נלך לפי הסדר.

יואב קיש: מישהו רוצה לדבר?

יואב קיש: אנחנו עושים סבב וזה יגיע לכולם.

יואב קיש: בבקשה.

עידית ליבוביץ שקד: אני מקו לעובד.

עידית ליבוביץ שקד: יש פה נוכחות מאוד מרשימה של נציגי הנכים, חבל לי שאין פה נוכחות של נציגי הקשישים.

קריאה: אף פעם אין.

קריאה: זו לא פעם ראשונה.

עידית ליבוביץ שקד: וחבל, אנשים בני 90 עם אלצהיימר כנראה יותר מתקשים להגיע לכנסת.

קריאה: הם לא יודעים.

קריאה: יש לך פה קשיש.

קריאה: אחד.

קריאה: במקרה, זו פעם ראשונה.

עידית ליבוביץ שקד: וגם חבל לי שאין פה נציגות של ארגונים של עובדות אבל אני אעשה את מה שאני יכולה בשביל לנסות לפחות להביע את העמדה הזאת.

יואב קיש: של המטפלים הסיעודיים.

עידית ליבוביץ שקד: של אלה שבעצם כל התקנות האלה, זאת אומרת אנחנו מדברים המון באוויר אבל בעצם יש קבוצה של 60,000 איש שזה ישפיע עליהם.

יואב קיש: כן אבל אני רואה פה שהם בשביל לעזור לנכים ולא ההיפך.

יואב קיש: לא הנכים בשביל לעזור להם.

עידית ליבוביץ שקד: נכון.

עידית ליבוביץ שקד: אבל בשביל שהם יוכלו לעזור לנכים הם צריכים להיות מסוגלים לעשות את זה.

עידית ליבוביץ שקד: אני רוצה לסיים.

עידית ליבוביץ שקד: קודם כל למי שלא היה פה בפרקים הקודמים, כהרי התקנות האלה כבר עלו ב-2013, זה לא פעם ראשונה שאנחנו מדברים על זה - - -

יואב קיש: איזה תקנות?

עידית ליבוביץ שקד: התקנות שמבקשות להפריד לפי גיל המטופל, בעצם לפי סוגי מטופלים.

עידית ליבוביץ שקד: זה היה כבר בשנת 2013, היו פה המון דיונים על הנושא הזה, הגיע היועץ המשפטי של הכנסת - - -

יואב קיש: באיזו ועדה זה היה?

עידית ליבוביץ שקד: כאן בוועדת הפנים, במסגרת התיקון לחוק ב-2013, החברים פה מכירים.

משה נקש: לאורך כל השנים הסוגיה הזאת של תתי ענפים שעלתה, כשעלו סוגיות נוספות של שיטת העסקה וזה עלה בדו"ח שושני.

משה נקש: לאורך השנים זה היה.

משה נקש: זה לא הגיע לרמה שאתה הבאת את זה עם החקיקה, אבל זה כל הזמן היה בדיון.

עידית ליבוביץ שקד: ובכל הדיונים שהיו הגיע היועץ המשפטי של הכנסת ואמר "חבר'ה, אי אפשר להעביר את זה" - - -

יואב קיש: יש פה יועץ משפטי לכנסת.

משה נקש: לא זה לא - - -

יואב קיש: לוועדה.

עידית ליבוביץ שקד: היועץ המשפטי של הכנסת היה כאן ואמר גם ליועצים המשפטיים של הוועדה וגם של הרשות - - -

יואב קיש: אני לא רוצה להתייחס לדברים שאני לא מכיר.

יואב קיש: גם כשיגיעו התקנות נתייחס אליהן דה-פקטו, אבל בואי לא נדבר באוויר.

עידית ליבוביץ שקד: בסדר גמור.

עידית ליבוביץ שקד: לכן אני אומרת, יש את בג"צ הכבילה מ-2006 שאמר שזו קבילה, כל מה שעושים פה זה בעצם לכבול את העובד עוד יותר ועוד יותר, אז בהתחלה למספר מעסיקים, אחר כך לאזורים גיאוגרפיים אחר כך למעסיק.

גלעד קרן: אני רק אומר שהחוק קובע שהתקנות כפופות לזה שלא ייכפה על עובד לעבוד אצל מעסיק מסוים ואנחנו נעמוד ב- - -

עידית ליבוביץ שקד: השאלה היא כנראה מה זה מסוים.

יואב קיש: בואי לא נדבר באוויר.

יואב קיש: את כבר הולכת למקומות, ויש לנו פה נושא מאוד ספציפי, תתייחסי אליו בבקשה.

עידית ליבוביץ שקד: אני מתייחסת לנושא הספציפי, אני רוצה להגיד שאני מסכימה כמובן עם העמדה של משרד כהרווחה על זה שיש, ואנחנו רואים את זה הרבה מאוד, הרבה מאוד קשישים במצבים מאוד קשים - - -

יואב קיש: את יודעת להפריד ולהתייחס באותה קטגוריה ולהגיד מי מהקשישים הוא במצב קשה מאוד?

עידית ליבוביץ שקד: בדרך כלל מדובר על קשישים בני 90 פלוס, או קשישים חולי אלצהיימר במצבים מתקדמים, זה מה שאנחנו שומעים מהעובדות.

קריאה: או מונשמים ודיאליזה גם.

עידית ליבוביץ שקד: אני אומרת עוד פעם, זה מה שאנחנו שומעים מהעובדות.

יואב קיש: אז הנה, כבר יש פה הגדרות.

יואב קיש: גם של אולי 90 פלוס, גם של דיאליזה, גם של הנשמה.

יואב קיש: יש אפשרות להגדיר.

עידית ליבוביץ שקד: כיוון שאני לא ביטוח לאומי הקטגוריות שאני מכירה זה קטגוריות לפי עובדות שמגיעות אלי ואיפה הן מדברות על זה שקשה יותר.

עידית ליבוביץ שקד: אז כמו שקשה יותר אצל מטופלים שהם נכים עם משפחות גדולות או נכים מונשמים כך גם מדברים על קשישים בגיל מאוד מבוגר, או קשישים חולי אלצהיימר במצבים קשים שהם גם הופכים לאלימים יותר והעבודה פיזית מאוד קשה.

עידית ליבוביץ שקד: אני תוהה, דווקא בגלל זה ודווקא בגלל כל הדיונים פה, האם אנחנו לא חושבים על זה שלהגביל את העובדת לעבוד דווקא במקרים הכי קשים שלוש שנים - - -

שמחה בניטה: לא מגבילים.

שמחה בניטה: היא בוחרת.

עידית ליבוביץ שקד: שניה.

עידית ליבוביץ שקד: אבל אתן לא נותנות לי לסיים משפט.

עידית ליבוביץ שקד: כשאנחנו קובעים שהעובדת תעבוד לפחות שלוש שנים דווקא במצבים הקשים ביותר, האם אנחנו חושבים על מה קורה עם העובדת ואיזה טיפול היא יכולה לתת.

עידית ליבוביץ שקד: אם הטיפול הוא כל כך קשה, אז אנחנו רוצים בכוח להגיד לה "תעשי את הטיפול הקשה הזה הרבה גם אם תישברי".

יואב קיש: אנחנו מדברים על מקרים שמגיעים ספציפית לטפל באותו מקרה.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: זה דיון שנגיע אליו.

יואב קיש: תודה רבה.

עידית ליבוביץ שקד: רגע שניה דבר אחרון אני רוצה להשלים את שמחה.

יואב קיש: לא סליחה.

יואב קיש: אני מבקש שתסיימי.

עידית ליבוביץ שקד: זה מאוד חשוב.

יואב קיש: יש לך 20 שניות.

יואב קיש: משפט סיום.

עידית ליבוביץ שקד: להשלים את שמחה, בסופו של דבר, כל האינטרס פה כמו שאמרה שמחה זה של חברות כח האדם, לגלגל פה כמה שיותר עובדות, כדי שהעובדות ימשיכו לשלם את דמי התיווך הלא חוקיים.

עידית ליבוביץ שקד: כל עובדת שנכנסת לפה נותנת להם 10,000 דולר - - - ושמחה צדקה שהיא אמרה שמגלגלים את זה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: ביטוח לאומי את רוצה להתייחס למשהו שאמרנו פה?

אורנה זמיר: לא.

יואב קיש: מי אחריה, מישהו שם?

יואב קיש: כוכבה בבקשה.

כוכבה צוריאלי: לי יש אותן בעיות כמו שיש לכל החבר'ה הנכים פה.

כוכבה צוריאלי: הוועדה ההומניטרית, אני קיבלתי עובדת - - - היא גם לא עונה לקריטריונים, גם קיבלתי תשובה שלילית ואני לא הבנתי, זאת אומרת החוק החדש הזה, אני לא יודעת בדיוק איזה מענה הוא נותן לנו.

יואב קיש: את יודעת להגיד על מה סורבת?

יואב קיש: מה המקרים?

יואב קיש: למה את מרגישה שיש בעיה בחוק?

כוכבה צוריאלי: כי העובדת שלי גם טענו שהיא כבר עברה את הזמן שלה.

יואב קיש: כמה שנים היא בארץ?

כוכבה צוריאלי: 13 שנה.

כוכבה צוריאלי: כמעט.

כוכבה צוריאלי: עדיין לא.

יואב קיש: נתנו החרגה עד כמה?

משה נקש: עד 13 אבל - - -

כוכבה צוריאלי: וגם קיבלתי תשובה - - - היא עובדת אצלי כבר יותר משנה והיא עובדת נהדרת ואני לא רוצה ל- - -

יואב קיש: אז היא בעצם הייתה אמורה להיות בהלבנה.

משה נקש: אם היא הגישה בקשה בזמן אז כן.

יואב קיש: היא הגישה בשנה הזו בקשה?

שמחה בניטה: לא, היא הייתה בקבוצה של האגף שלא מומש.

שמחה בניטה: ואז היא הגיעה אליה, וחיכינו שהחוק יעבור.

יואב קיש: אבל אמרנו שזה לא יהיה רלבנטי להלבנה, אלה שנדחו.

כוכבה צוריאלי: לא, היא 12 שנה בארץ.

שמחה בניטה: היא התחילה לעבוד אצלה שנה וחצי.

שמחה בניטה: חיכינו שהאגף שלא מומש יבוטל, כלומר תהיה להם הזדמנות פעם שניה.

יואב קיש: אמרנו את זה, שתהיה הזדמנות להגיש עוד פעם.

שמחה בניטה: אז עכשיו היא הגישה את הניירות ואז למה פסלו?

יואב קיש: בגלל שעברה שנה.

שמחה בניטה: כי עברו 90 יום.

משה נקש: אבל הייתה הוראת מעבר שב-90 יום מיום כניסת החוק לתוקף, לא הסתכלנו על הסעיף הזה בכלל.

משה נקש: גם אם היא הייתה פה 200 יום היינו מכניסים.

משה נקש: כנראה שהיא לא הגישה.

יואב קיש: היא לא הגישה בקשה בזמן?

יואב קיש: יכול להיות?

שמחה בניטה: אתה מדבר עם נכים והיא נכה קשה.

שמחה בניטה: היא לא יכולה לעשות שום דבר.

שמחה בניטה: ועד שהיא זזה, באופי שלה היא איטית בכל דבר וצריכים להבין שעד שהיא לוקחת כל מסמך, היא טיפוס כזה, לא כולם עם טמפרמנט כמו שלי ואני מסבירה שיש סיבות ויש תהליכים, ולא כל הנכים מסוגלים לספק את כל הדרישות בחודש אחד.

שמחה בניטה: לכן, כשהיא הגיעה עם הכל מוכן אז דחו אותה בגלל שהיא מעל שנה פה.

שמחה בניטה: אבל אני אומרת לה, אני מבטיחה לך שהעובדת הזאת שנה בארץ אצל הנכה.

שמחה בניטה: היא לא הסתובבה ועשתה ניקיונות.

שמחה בניטה: כי כל הזמן הם מסתכלים על זה שבטח הם עשו ניקיונות ובאו אלינו עכשיו כשנפתח הערוץ הזה.

יואב קיש: טוב.

שמחה בניטה: יש הרבה כאלה ש- - - אני רוצה שתבין.

יואב קיש: אני אתייחס לזה.

שמחה בניטה: מר קיש, באמת ברצינות עם כל הלב, אני רוצה שתבין את זה.

שמחה בניטה: הרבה מאוד נכים.

יואב קיש: שמחה, יש לנו עוד רבע שעה לדיון ואני רוצה לשמוע עוד אנשים.

יואב קיש: אני הבנתי את הבעיה של כוכבה.

שמחה בניטה: הרבה מאוד נכים מעסיקים עובדים באופן לא חוקי.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: הלאה בבקשה.

יואב קיש: טלי קקון.

טלי קקון: אני גם - - - כנכה קשה ואני גם - - -.

טלי קקון: בפעם הקודמת כשהיה הדיון הזה העליתי שיכול להיות מאוד בעייתי שמשאירים את המעבר פתוח בין נכה לנכה וחבל שלא הייתה התייחסות כי אז אולי לא היינו מגיעים היום לדיון נוסף.

יואב קיש: לא מדויק.

יואב קיש: התייחסנו ובחרנו להשאיר את זה פתוח.

יואב קיש: אולי בדיעבד טעינו, דרך אגב, טועים, אבל בסדר, בשביל זה אנחנו שומעים.

טלי קקון: אם תעבור על הפרוטוקול הקודם תראה מה היה לי להגיד.

טלי קקון: אני רוצה להגיד עכשיו משהו שהוא חשוב.

טלי קקון: אני גם מרגישה כמו שנקש ושרי אמרו, שבאמת יש קצת יותר סדר מאז שהגבילו את השלושה חודשים.

טלי קקון: יכול להיות שלנכים צריך להשאיר את זה קצת יותר פתוח, אבל זה שזה מוגבל, זה עושה סדר גם אצל העובדים כי מה שקורה זה שיש פריצות די גדולה אצל העובדים הזרים והם די עושים מה שהם רוצים וזה שזה נכנס לקטגוריה של זמנים מסוימים, זה מזרז אותם למצוא מעסיק.

יואב קיש: ככה הם לא יושבים על הגדר ומחכים ובוחרים.

יואב קיש: יש להם דד ליין והם יודעים שאם הם לא עומדים בו - - -

טלי קקון: - - -באופן בלתי חוקי - - -

שמחה בניטה: לכן אמרתי לשרי - - -

יואב קיש: כן טלי.

טלי קקון: ואז הם לא עובדים באופן בלתי חוקי בכל מיני מקומות.

יואב קיש: שלום חבר הכנסת יואב בן צור.

טלי קקון: ואז חוזרים ונזכרים לשם מה הם הגיעו מלכתחילה, אם נגמר הזמן.

טלי קקון: אז אני חושבת שבעניין הזה יש חשיבות מאוד מאוד גדולה.

טלי קקון: במה שהזכרתי בפרוטוקול בדיון הקודם, אני חושבת שזה לא רק בעניין של פטירה, או עובד מתפטר אלא גם פיטורים, כי אז אתה נמצא בסיטואציה שעובד זר מתחיל למרר לך את החיים בשביל שתפטר אותו.

יואב קיש: גם פיטורים.

יואב קיש: קיבלתי את ההערה.

יואב קיש: זה צריך להיות ביחד.

טלי קקון: זה צריך להיות כמו שזה היה לפני.

טלי קקון: התיקון הזה פשוט היה לא נכון.

טלי קקון: זה צריך להיות שרק בעניין של פטירה או מעבר למוסד סיעודי.

טלי קקון: אני רוצה לתת תשובה לקו לעובד.

טלי קקון: זה לא ממקום של - - -

יואב קיש: לא, את לא צריכה להתייחס.

יואב קיש: כל אחד זכותו להגיד.

טלי קקון: לא - - -

יואב קיש: יש לנו רבע שעה ואני רוצה לשמוע את כל החברים.

טלי קקון: אני רוצה עוד חצי משפט.

טלי קקון: תיתן לי.

טלי קקון: יש לי הרבה מאוד ניסיון.

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: אני גם בדיונים הקודמים הקשבתי לך ולקחתי את הנקודות שאמרת לתשומת לבי.

טלי קקון: אם היית לוקח לא היינו יושבים פה היום.

יואב קיש: עשינו סביבן דיון והתקבלה החלטה אחרת.

יואב קיש: אני לא אומר שמראש אני מסכים עם כל מה שאת אומרת.

טלי קקון: בסדר, אבל אני רוצה להגיד עוד חצי משפט כי באמת יש לי ניסיון בשני המתרסים.

טלי קקון: אני רוצה להגיד, בעניין של חולי אלצהיימר שאומרים שאין לחולי אלצהיימר אנשים שרוצים לעבוד שם, דווקא שם הכי הרבה עובדים זרים רוצים לעבוד, מניסיון שלי, כי חולי אלצהיימר לא יכולים לפקח מה הם עושים ומה לא עושים.

טלי קקון: מה שהם עושים אצל חולי אלצהיימר, מלבד לדבר בטלפון כל היום, הם לא עושים כלום.

טלי קקון: אז זאת התשובה שלי לקו לעובד.

עידית ליבוביץ שקד: הם עובדים בתנאים מאוד קשים אצל חולי אלצהיימר.

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני לא פותח את זה לדיון עכשיו.

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: רק בקצרה כי אני רוצה שכולם ידברו.

יצחק שמואלי: בקצרה.

יצחק שמואלי: אני בטוח שאנחנו מדברים בשמם של הרבה, אני כמו כולם מרגיש שבעצם אין רגולציה שמפקחת על התנאים, או יותר נכון אין כללים מה נותן, אני לא יודע אם אני מסביר את עצמי נכון, לגבי הזכויות ויותר נכון החובות של העובד הזר כלפי המעסיק שלו.

יצחק שמואלי: לגבי החובות שלנו כלפיהם, יש לעילא ולעילא, את קו לעובד וכל הארגונים למיניהם.

יצחק שמואלי: ויש את התחום האפור הזה של מה הם מחויבים ומה בעצם כללי ההתנהגות שלהם או כללי העבודה שלהם כלפינו ופה מי שאוכף את זה, מי שקובע כללים, אין פה "סידור עבודה" שבעצם יגיד מה תפקידם, למה הם באו לפה.

יצחק שמואלי: רגולציה של מה כן ומה לא בכל ה - - -

יואב קיש: ההליך של העסקת העובד.

יצחק שמואלי: צורת העבודה שלהם כלפי המעסיקים שלהם, כל אחד בהתאם למוגבלות שלו, כל אחד בהתאם לקשיים שלו, ולא אחת אני מרגיש את עצמי כמו הרבה שאני שומע, שבעצם אתה יודע, זה תחום אפור שעושים מה שרוצים, מחליטים מה שרוצים, כן בא להם לעבוד, לא בא להם לעבוד, מחר חופש, מחר לא חופש, זה הוא יכול זה הוא לא יכול, ובעצם אין גוף או רגולציה שאוכפת את זה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בבקשה.

משה בר: אני יו"ר עמותת תנו יד לחירש נכים למען נכים ואני רוצה להעלות דבר, אני הפכתי להיות גמלאי לפני בערך שנה ופתאום לפני שנהפכתי להיות גמלאי נוכחתי לדעת שביטוח לאומי העלים לי תיקים.

משה בר: תיקים שלא מוצאים אותם.

משה בר: הרופא הראשי אמר שאני אקבל חזרה את מה שמגיע לי.

שמחה בניטה: אבל מה זה קשור לכאן?

משה בר: דקה.

משה בר: אני בתור גמלאי, אני לא יכול לקבל אם אני צריך סיעוד.

משה בר: כי העלימו לי את השיתוקים, אז אני לא משותק.

שמחה בניטה: אבל זה לא קשור לזה.

משה בר: זה כן קשור.

משה בר: למה לא.

יואב קיש: שמחה תני לו לסיים את דבריו.

משה בר: למה, כל אחד שמדבר זה קשור?

משה בר: ומה שקורה שאתה נהפך להיות לגמלאי, פתאום לא מגיעות לך שום זכויות.

משה בר: גם אם מגיעה לך עזרה או משהו, אתה לא יכול לקבל ואם אתה גמלאי אתה לא יכול לבוא ולדרוש את מה שגם המנכ"ל אמר, גם הרופא הראשי שמגיע לי לקבל.

משה בר: הלשכה המשפטית החליטה שלא ואז אתה נפגע, אתה לא יכול לקבל סיוע של עובד זר.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: כן בבקשה.

שלום קוטשר: אני מנכ"ל עמותת אנשים, ארגון נכי שיתוק מוחין ואני רוצה להתייחס לשינויים בחוק הכניסה לישראל שבוצעו ביולי השנה, שכמו שכבר אמרו גם פגעו בהרבה נכים.

שלום קוטשר: אני רוצה להתייחס לזה מנקודת מבט אישית.

שלום קוטשר: לי היה עובד שאני נלחמתי עליו בבית המשפט, ונקש מכיר את המקרה שלי.

שלום קוטשר: בבית משפט, כדי שהוא יקבל רישיון עבודה.

שלום קוטשר: והוא קיבל לעבוד אצלי.

שלום קוטשר: אבל ברגע הראשון שהוא שמע שהוא יכול, והיה לו די קשה, אבל הוא עבד כי הוא ידע שזו הוויזה היחידה שלו.

שלום קוטשר: אבל ברגע שהוא שמע שיש עכשיו שינויים והוא יכול לקבל עוד ויזה, הוא הגיש לי מכתב התפטרות.

שלום קוטשר: אז זה מה שרציתם?

שלום קוטשר: יפה מאוד.

שלום קוטשר: וזה יקרה לא רק לי, זה יקרה עוד - - -

יואב קיש: אני מסכים איתך שאנחנו שומעים את זה מסביב לשולחן מהרבה, ותיכף נשמע את התייחסות המשרד לעניין הספציפי הזה.

שלום קוטשר: עוד מקרה, שוב פעם אותם שינויים - - - מנקודת מבט אישית.

שלום קוטשר: אמי מעסיקה עובדת זרה.

שלום קוטשר: העובדת נכנסה להריון, ילדה ויצאה לחופשת לידה.

שלום קוטשר: חלק מחופשת הלידה היא עשתה בארץ, היא עברה ניתוח קיסרי והיה לה קשה, היא נחה בארץ היא לא יכולה לעבוד.

שלום קוטשר: לא יכולתי להביא עובדת מחליפה כחוק כי זה רק במקרה של - - - ויזה.

שלום קוטשר: אבל רבותי, יש גם דברים אחרים.

יואב קיש: אני אבדוק את זה, הם יתייחסו.

יואב קיש: בסדר.

שלום קוטשר: או שלפעמים העובדת חולה, היא לא יכולה לעבוד, היא עברה תאונה, היא לא יכולה לעבוד.

שלום קוטשר: אי אפשר לקחת עובדת מחליפה חוקית עד 63 חודש, בגלל שאין לי - - - ויזה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בבקשה.

מיקי זר: אני יכול לספר - - -

יואב קיש: אבנר אתה אחריו, אחרון הדוברים.

יואב קיש: בבקשה מיקי.

מיקי זר: אני יכול לספר עלי הרבה דברים, אבל אני רוצה קודם כל לספר בגדול על הרבה אנשים שנקלעים למצב שאני נקלעתי אליו לפני מעל לשנה.

מיקי זר: המטפל הקודם שלי מרר לי את החיים במשך מעל שנה וחצי והתלוננתי המון פעמים לחברה הקודמת.

יואב קיש: אבל למה נשארת איתו אם היה לך כל כך קשה איתו?

מיקי זר: כי הייתי תלוי בו.

מיקי זר: לא היה לי כסף לשלם לו פיצויים והיום אני משלם לו פיצויים.

מיקי זר: אתה לא מכיר את הסיפור האישי שלי ולא אפתח את זה פה.

יואב קיש: אבל קשה לי לשמוע סיפור שאתה מעסיק עובד שאתה אומר שהוא מרר לך את החיים ואתה עדיין מעסיק אותו בסופו של דבר.

מיקי זר: דיברתי עם חברת כח האדם, הם באו כמה פעמים לבית ושכנעו אותי "זה בסדר, אנחנו נדבר איתו" ובלה בלה.

יואב קיש: אז היה תהליך שניסו לשפר את ההתנהלות ולא הצליח.

מיקי זר: נכון.

מיקי זר: כאילו לגשר בינינו, הוא אמר בסדר, היה בסדר שבוע-שבועיים וחזר לרגולציה הזאת עוד פעם.

מיקי זר: ואין לנו גוף שיבוא ויעזור לנו בזה, והיום אני משלם פיצויים.

מיקי זר: ממקום שאין לי.

מיקי זר: אין לי.

מיקי זר: באמת אין לי.

מיקי זר: לא ממקום של מסכנות, מקום אמיתי.

מיקי זר: ואני סיימתי עכשיו ארבע שנים לימודים והכל ואני רוצה לפרוח ולצאת לעולם, ואין לי איפה.

מיקי זר: לא נותנים לי את המקום הזה, את הכלים האלה.

מיקי זר: זה רק לשתק אותי עוד יותר ותישאר בבית.

מיקי זר: אחרי שפניתי לשמחה שעזרה לי באמת, והיא יודעת כמה אני מעריך אותה, והיא הביאה לי בנאדם באמת מסכים והוא הציל לי את החיים.

מיקי זר: הבנאדם הזה הציל לי את החיים בתור בנאדם של להבין מה זה לגעת בבנאדם בעזרה פיזית, זה לא קל שכל אחד יבוא וייגע בך.

מיקי זר: אתם לא מבינים את זה, האנשים שיושבים בצד הזה של העולם.

מיקי זר: אתם לא יודעים את זה.

מיקי זר: לבוא כל פעם, ועברתי חודשיים של באמת, כמעט פגעתי בחיים שלי.

מיקי זר: זה כמעט עלה לי בחיים שלי.

מיקי זר: והיום אני פה מולכם אומר לכם את זה בגלל שאני תמיד אדם חזק ומאמין, אני באמת לא רוצה שיפגעו באחרים.

מיקי זר: כי אני מאוד חסין, אני מאוד חזק בחיים.

מיקי זר: אבל פשוט שזה לא יגיע למצב הזה.

מיקי זר: כי אם זה יגיע למצב הזה, האחריות היא על האנשים שיושבים פה באולם הזה.

יואב קיש: יש בעיה עם העובד הזה?

שמחה בניטה: כן.

שמחה בניטה: תסביר.

מיקי זר: מה?

יואב קיש: מה הבעיה עם העובד שהגיע אליך?

שמחה בניטה: למה הבאתי אותך בשבוע שעבר.

מיקי זר: אמרתי שהעובד שלי מצוין ואין לו ויזה, הוא 20 שנה כבר בארץ.

מיקי זר: הוא קיבל אישור מהשר לעבוד, אבל כמו ששמחה אמרה מקודם, איזו פקידה החליטה שלא מגיע לו או משהו כזה.

מיקי זר: אנחנו כבולים.

יואב קיש: אבנר בבקשה.

יואב קיש: אחרון הדוברים.

אבנר עורקבי: אני יו"ר ארגון אהב"ה, ארגון הנכים בישראל המיוחד.

אבנר עורקבי: - - - בעיקר בילדים נכים וגם חבר פורום הנכים.

אבנר עורקבי: אני רוצה רק להעיר את תשומת הלב, מאז שעברו התקנות האלה ישנם כאלה, יש לנו מספר ילדים שמטופלים על ידי עובדים זרים, שבעבר היה לי דין ודברים עם רשות ההגירה כדי לאשר אותם והם קיבלו דחייה.

אבנר עורקבי: העובדת הזאת עדיין עובדת יחד עם אותה אימא, עם הילדה, היא העובדת היחידה שיכולה לטפל והילדה נקשרה אליה.

אבנר עורקבי: היום אחרי תיקון התקנות שעשיתם, אין לנו יכולת עדיין להעסיק אותה והיא עדיין מועסקת על ידי אותה אמא.

אבנר עורקבי: אני מבקש פתרון לאלה שקיבלו דחיה ב-2017, דחיה לא מוצדקת לדעתנו.

אבנר עורקבי: כי זה החיים של הילד הנכה.

אבנר עורקבי: אם לא הייתה לו את המטפלת הזאת הוא פשוט - - -

יואב קיש: תודה.

אבנר עורקבי: רק רגע.

אבנר עורקבי: נשלחתי גם לבקש בקשה, שישנם קשישים כאלה מבוגרים, שעברו את גיל ה-100.

אבנר עורקבי: והעובדים כהזרים לא כל כך ששים לבוא ולטפל באדם כזה מכיוון שאריכות החיים שלו קצרה.

אבנר עורקבי: מבקשים גם להתייחס לנושא הזה.

אבנר עורקבי: תודה.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: אני רוצה לסכם את הדברים שאני מבקש שתתייחסו אליהם.

יואב קיש: שני דברים משמעותיים ששמענו פה זה באמת הנושא של המעבר, התפטרות או פיטורים לצורך העניין זה אותו דבר, אני חוזר בי מההפרדה שלי בעניין הזה, התפטרות או פיטורים שעדיין מאפשרת לאותו עובד להישאר אצל מעסיק אחר בקטגוריה המורכבת, אתם שומעים מה זה עושה, האם זה צריך שינוי.

יואב קיש: אני מבין שזו משמעות של חקיקה, אבל אפשר לעשות חקיקה ולתקן.

יואב קיש: בסוף אנחנו רוצים לעשות טוב לציבור שבשבילו נשלחנו.

יואב קיש: זה אחד.

יואב קיש: נושא 90 הימים גם, שמענו דעות מפה ומפה, אבל אני מבין את הרגישות של אותם מקרים מורכבים, ובאמת נושא ההגדרה של נכה קשיש.

יואב קיש: זאת אומרת מי שהיה בקטגוריה של נכה, גם אם הוא עובר לגיל פרישה, צריך להמשיך באותה קטגוריה וליהנות מהקטגוריה הנפרדת שדיברנו עליה קודם, ולסיכום, מבחינתי אני אומר עוד פעם, ופה זה גם לביטוח לאומי, מאמץ משלב גם בקהילה אחרי גיל פרישה.

יואב קיש: לזהות גם באותה קהילה, גם בקהילה לפני זה, את אותם נכים מורכבים, אני חושב שזה מאמץ שאבקש מכם להכנס אליו כי בעיני הוא הכרחי.

יואב קיש: אז בבקשה תתייחסו ונסיים.

אבנר עורקבי: גם אלה שקיבלו דחיה לפני התקנות.

יואב קיש: הוא שמע, תן לו.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע אותם מתייחסים.

שרי גבאי נוריאל: אני אפתח בנושא של 90 הימים שעלה פה ואנחנו שומעים את זה על בסיס יום יומי.

שרי גבאי נוריאל: אני מזכירה, כפי שכבר נאמר פה, הוראת 90 הימים נקבעה על מנת שלא לאפשר לעובדים הזרים להסתובב פה, לבחור את המטופל שלהם ולבוא רק איתו אחרי תקופה מסוימת, לפעמים זה גם לא עד 90 ימים, לפעמים מדובר גם על שנה, שנתיים ושלוש, וראינו את זה גם בחקיקה שהייתה לפני זה.

שרי גבאי נוריאל: לכן נקבעה הוראת 90 הימים שבעינינו היא מאוד חשובה.

שרי גבאי נוריאל: אני שומעת מהשטח, גם מהלשכות הפרטיות שהן ממהרות לגייס עובדים כאלה, עובדים פונים אליהם כבר, ממהרים לסיים העסקה ולהתחיל העסקה חדשה, ובשונה ממה שנאמר פה אני דווקא שומעת שכן מבחינת הלשכות הפרטיות יש עבודה - - -

יואב קיש: טלי אמרה את זה, שזה עושה סדר לעובדים.

שרי גבאי נוריאל: נכון.

שרי גבאי נוריאל: לסדר של העובדים וגם למטופלים.

יואב קיש: אבל אני מבקש דבר אחד, רק לגבי תקופת המעבר שהייתה, אותה גברת כמו כוכבה, לגבי תקופת המעבר.

כוכבה צוריאלי: אצלי היא עבדה כל השנה.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: שמעו.

יואב קיש: בואו נשמע.

יואב קיש: בבקשה.

שרי גבאי נוריאל: תיקון 32 קבע הוראת - - -

יואב קיש: את אומרת ש-90 הימים בסך הכל בשוק עושה סדר, יש מקרים פרטניים שצריך לפתור.

יואב קיש: בבקשה.

שמחה בניטה: היא תפתור לנו - - -

שרי גבאי נוריאל: שמחה ברשותך.

שרי גבאי נוריאל: נקבעה בחקיקה, בתיקון 32 תקופת מעבר לא קצרה של 90 ימים, שלשוה חודשים, לכל אותם אלה שגם נדחו לפני זה לפי החקיקה הישנה, גם אלה שמצאו עכשיו עובד זר, אנחנו פרסמנו את זה בכל מקום אפשרי, הלשכות היו מודעות לזה, לגשת אלינו ולהגיש בקשות ואכן הרבה מאוד אנשים הגישו בקשות, אני אישית פניתי גם למטופלים שקיבלו פסק דין של דחיה וביקשתי מהם לחזור ולהגיש בקשה.

שרי גבאי נוריאל: כל מי שידענו עליו הגיש בקשה חדשה.

שרי גבאי נוריאל: אז אנחנו סבורים שניתנה פה הקלה מאוד משמעותית, לבוא ולהגיש בקשות.

שרי גבאי נוריאל: אני כן אומר שבעקבות הישיבה עם הנכים אנחנו שוקלים לבצע עוד איזו שהיא הקלה, אנחנו לא רוצים לפתוח את התנאי הזה של 90 הימים, הוא מאוד חשוב, אבל אולי מתיחה של הוראת מעבר באיזו שהיא צורה, אולי הקלה נוספת, זה נבחן.

שמחה בניטה: לקבל מכתב הסבר עם מה שקרה בתקופה הזאת.

קריאה: מה עם - - - ויזה?

יואב קיש: חברים, אנחנו עכשיו מקשיבים למשרד הפנים.

יואב קיש: לא להפריע.

שרי גבאי נוריאל: אני רק אומר שהמבחן הזה של 90 הימים זה כבר עבר מבחן של בית משפט, ביקורת שיפוטית.

שרי גבאי נוריאל: אפילו ללא שנדרשה תגובתנו.

שרי גבאי נוריאל: בית הדין לא רצה לשמוע את תגובתנו, את תגובת הרשות, הוא כתב פסק דין מאוד מנומק ומפורט שקובע ש-90 הימים האלה חשובים מאוד.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: אני מבקש בכל מקרה במקרים הספציפיים של תקופת המעבר הזו לנסות לבוא לקראת האנשים.

שרי גבאי נוריאל: אוקיי.

שרי גבאי נוריאל: לגבי התקלות שהעלתה שמחה עם הלשכות הפרטיות, אכן הביאה בפניי שמחה מקרה של לשכה שעשתה כל מיני תרגילים עם העובדים.

יואב קיש: לא, אנחנו צריכים להתמקד.

יואב קיש: אנחנו צריכים לסיים כי אנחנו כבר חורגים.

יואב קיש: אני מבקש להתייחס לנושא של מעבר עובד בין נכה לנכה, הפיטורים או הזה, האם זה משהו שאתם חושבים שצריך לשנות או לא.

משה נקש: בעקרון, גם כמו ששרי אמרה קודם וגם שמחה וטלי, והיינו אצל המנכ"ל בסוגיה הזאת, באמת שתי הסוגיות האלה שעכשיו הזכרת, גם המעבר הזה של מישהו שהוגדר כנכה קשה והגיע לגיל 67 לפי החוק, שי הסביר גם למה.

משה נקש: יש לזה גם רציונל.

משה נקש: לא סתם אמרנו שהוא מעל גיל 67 הוא לא יכול להיות אוכלוסייה חריגה, פחדנו מזליגה של מטופלים מנכים קשים לקשישים.

משה נקש: אבל אנחנו בכל זאת בוחנים, כפי שאמרנו קודם, בוחנים את הסוגיה הזאת ונבדוק איך אפשר בכל זאת להשאיר אותם באותה אוכלוסייה שהם מלכתחילה נכללו בה.

משה נקש: דבר נוסף שדיברת עליו, לגבי הנושא של לעזוב את המטופל רק בפטירה.

יואב קיש: או כניסה למוסד סיעודי.

משה נקש: כן.

משה נקש: זה הכלל לגבי כלל האוכלוסייה.

משה נקש: זאת אומרת רק הם המטופל נפטר או עבר לבית אבות, העובד יכול להמשיך, למעט אוכלוסיית הנכים שהגדרנו אותם כחריגים, כי באו טענות משם שאמרו לנו "חבר'ה, נכון שהוא התפטר או פוטר אבל תעזרו לנו כי הוא טוב לנו".

משה נקש: יש פה איזונים, עוד פעם, צריך לראות ולפתוח את החקיקה עכשיו בעניין - - -

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אני חייב לסיים.

יואב קיש: אני חושב שמה שיפתור את זה דרך אגב, זו באמת אותה הגדרה ספציפית לנכים הקשים ולתת להם טפול ומענה ייחודי.

יואב קיש: אני מבקש שתקדמו את המהלך הזה.

יואב קיש: וגם בנושא התקנות כמו שאמרת, אחרי תגובת משרד העבודה, תביאו את זה לוועדה.

יואב קיש: תודה רבה לכולם.