ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 852, 2018-11-13 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכולם, גבירתי מנהלת הוועדה, הדובר, ערוץ הכנסת, ברוכה הבאה בצל קורתנו היום, הרשמת.

איתן כבל: מה שמך?

גילית פודולק: גילית פודולק.

איתן כבל: גילית פודולק.

איתן כבל: אז הנה גם ייכנס לפרוטוקול, שיהיה לך בהצלחה ואת יכולה לסמוך עלי: מי שקולו לא יישמע – אנחנו נדאג שיישמע, מה שנקרא.

איתן כבל: ברשותכם, אני רק רוצה לפתוח ולומר את הדברים הבאים: אנחנו מכאן, אני לפחות בשמי, ואני מניח שבשם כולם, שולחים ברכת החלמה מהירה לפצועים.

איתן כבל: אני משתתף בצער המשפחה של אותו אדם שנהרג באשקלון.

קריאה: קצין.

איתן כבל: אנחנו מחזיקים אצבעות לתושבי העוטף.

איתן כבל: לצערנו, זה גם כבר מעבר לעוטף.

איתן כבל: אינני רוצה להרחיב בשלב הזה על העניין זה, אבל אין לי ספק שבמנעד הזה בין לא לעשות כלום לבין לכבוש את עזה – יש עוד הרבה פעולות שצריך לעשות.

איתן כבל: אי אפשר להשאיר כמעט את כל הדרום שבוי במלחמת התשה בלתי נגמרת.

איתן כבל: אבל ברשותכם, אנחנו נעשה את המעבר החד, ונתחיל כמדי יום בשיר.

איתן כבל: היום, ברשותכם, אני רוצה להזכיר, היום יום שלישי, פעמיים כי טוב, ה׳ בכסלו, 13 בנובמבר.

איתן כבל: בשבת נקרא את פרשת ״ויצא״.

איתן כבל: היום אקריא את שירו של משה אוחיון.

איתן כבל: אוחיון, יליד 1969 הוא משורר ומוזיקאי, זוכה פרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת תשע״ג (2013).

איתן כבל: ביים, הלחין וכתב מחזות זמר במסגרת תפקידו כמורה לספרות ולתיאטרון ב״חטיבת אלון".

איתן כבל: אוחיון הוציא שלושה ספרי שירה.

איתן כבל: ספריו עוסקים בחוויותיו מעיירת הפיתוח בה גדל, בגילוי האחר במרחב המוכר ובבחינה מתמשכת של סביבת המגורים הקרובה.

איתן כבל: הוא הוציא ארבעה אלבומים המורכבים משירים פרי עטו.

איתן כבל: עשרים ושמונה בעשרים ושמונה בחודש/ נניח לחישוקי הזהב/ לגלות טפח מבעד לשקית/ נהתל במנשאים נוטפי החלב/ נקלוף אל המחית/ ונוסיף לצלחת הגדושה.

איתן כבל: // ניפרע מן החובות הקטנים/ נחליף ישן בחדש/ נפזר פצפוצי סוכר/ בתנומת הצהריים/ נחליק על סוכריות הגומי/ בשביל המתוק המתעתע ברצפת החדר.

איתן כבל: // בעשרים ושמונה נחמוק בין מטילי הברזל/ שרשראות יטלטלו עצמן על המחבר/ מלאי האור ילחך בהלצות/ יעלה על גדותיו/ יהתל בבקיעי המרכז המסחרי.

איתן כבל: // בעשרים ושמונה/ זה יקרה/ דקות מן הדלפק.

איתן כבל: // אפשר ברשותכם לעשות את המעבר.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם, שהנושא המונח היום על שולחננו הוא הוזלת מחירו של סל מזון בריא.

איתן כבל: אומר לכם את הדבר הבא, את אחד האבסורדים היותר גדולים שמתקיימים היום בתוך הכלכלה הישראלית: מדינת ישראל מסבסדת, רוב הסבסוד שלה הוא למוצרים, מה שנקרא, מוצרי יסוד, אבל רוב מוצרי היסוד האלה, לפי ההגדרה שלנו כאן, אלה לא מוצרים בריאים, ברובם, בהגדרה של אנשי המקצוע שנמצאים כאן לימיני ולשמאלי.

איתן כבל: מה האבסורד הגדול?

איתן כבל: שבצד אחד מסבסדים אוכל לא בריא ובצד השני מדינת ישראל משקיעה מיליארדים כדי להתמודד עם המחלות והחוליים שנובעים מאכילה לא בריאה.

איתן כבל: זאת אומרת, יש כאן התנגשות.

איתן כבל: זאת אומרת, חלם זה פה.

איתן כבל: אני יכול לתת לכם דוגמה שלצערי היא אחת הנקודות שלא הצלחתי עד היום לתת להן את המענה, ואני מודה שנכשלתי בעניין הזה – זה עניין הלחם הלבן, או הלחם השחור שזה בעצם לחם לבן צבוע.

איתן כבל: חלקכם בוודאי זוכרים, גברתי מנהלת הוועדה, לפני שנה העלינו את העניין כאן, וביקשנו לייצר מערכת – אם לא לבטל את הסבסוד ללחם השחור – לסבסד את הלחם הבריא.

איתן כבל: כשהתעמקנו בעניין, הסתבר לנו שגם העלויות – זאת אומרת, אין מצב כאן שבו אנחנו מוצאים את עצמנו אומרים: וואו, אי אפשר, העלויות הן כאלה גדולות שאנחנו לא יכולים לסבסד את זה, ואי אפשר, בוודאי למשפחות שמתקשות, שצורכות לחם בכמויות –הם פשוט לא יוכלו לעמוד בזה.

איתן כבל: אבל זה לא זה.

איתן כבל: עלויות הייצור של הלחם הבריא הן כמעט אחת לאחת – ואני מוסיף בזהירות את המילה כמעט – כמו הלחם הלא בריא.

איתן כבל: אז מה האבסורד הזה?

איתן כבל: פנינו למשרד הכלכלה, ומשרד הכלכלה הודיע לי ואמר:

איתן כבל: אנחנו רוצים לצאת למכרז – יש כאן נציג של משרד הכלכלה?

איתן כבל: – זה בסדר לעשות ככה שלא נראה אתכם כל כך...

איתן כבל: – אוקיי, פנינו למשרד הכלכלה ובאמת משרד הכלכלה הוא משרד בית כאן בוועדה, ואנו בקשר הדוק.

איתן כבל: אמרו לי במשרד הכלכלה: אנחנו יוצאים לפיילוט.

איתן כבל: הפיילוט הוא שאנחנו ננסה לעודד מאפיות שתיכנסנה – ומכירים את הקשקושים האלה שבאגף תקציבים מלמדים – אנחנו נייצר תחרות בין המאפיות והתחרות הזאת תגרום לכך שתהיה הוזלה.

איתן כבל: עזבו לרגע את ה"חלם" שלחם בריא ולחם לא בריא עולה אותו הדבר ואתה מסבסד את הלחם הלא בריא.

איתן כבל: עזבו את זה.

איתן כבל: נניח את זה לרגע בצד.

איתן כבל: אלא, שכפי שצפיתי, העסק הזה נחל כישלון מהדהד, כי אתה לא יכול לחנך אנשים דרך זה שאתה מזריק להם את החינוך.

איתן כבל: זאת אומרת, נשארו הקונוטציות של לחם בריא; כשאתה אומר למישהו: לחם בריא, הוא אומר לך: בטח זה עולה פי ארבעה פי חמישה – גם אם הוא לא צריך להיות כזה.

איתן כבל: מנצלים את הכותרת של אוכל בריא כדי לקחת אגס, נניח שגדל בתנאים מסוימים, אני מציג סתם כדוגמה, ולמכור אותו בפי ארבעה או פי חמישה ממחירו רק בגלל הכותרת הזאת.

איתן כבל: אני יכול לומר לכם, משרד הכלכלה, שלצערי הזנחתי את הנושא ואני מתכוון לחזור לעניין הזה ולא להרפות.

איתן כבל: כי באמת, מהי ההגדרה היותר טובה ל"טמטום"?

איתן כבל: סליחה על הביטוי הלא פרלמנטרי.

איתן כבל: זאת אומרת, שמישהו יסביר לי, יצליח לתת לי הגדרה יותר נכונה: לחם בריא לעומת לחם לא בריא – אותן עלויות ייצור, ומתעקשים להמשיך ולסבסד את הלחם הלא בריא.

איתן כבל: זה פשוט לא ייאמן.

איתן כבל: וביד השנייה עשרות מיליארדים מדי שנה כדי לטפל בכל המחלות שנובעות מהשמנה ומאלף ואחד דברים.

איתן כבל: יש לך תשובה, מירי שמואלי, לך או למכובד ש - - -

לאה ורון: יש פה מנהל אגף בכיר תקציבים, תמחיר ופיקוח, דודו שטיינמץ.

לאה ורון: דודו בוא שב.

איתן כבל: בוא דודו.

איתן כבל: אולי אתה יודע לתת לנו תשובות?

איתן ברושי: איתן, אפשר הצעה לסדר?

איתן כבל: רק שנייה, ניתן לחבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת והשותפים לדיון.

איתן ברושי: רציתי להציע הצעה לסדר שאיננה קשורה לדיון החשוב הזה, לומר שבשעות האחרונות או בימים האחרונים מתחוללת מלחמה בעוטף עזה ואני רוצה, כיושב-ראש ועדת הכלכלה, איתן כבל, לפנות אליך.

איתן ברושי: לפני דקות ספורות פניתי ליושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, שתפעל.

איתן ברושי: בהתכנס כרגע הקבינט צריך להכריז על מצב "משק לשעת חירום".

איתן ברושי: כל הגדרה פחות מזה לא מאפשרת ליישובים להתקיים ולקבל גם מה שנדרש כפיצוי על השבתת המשק, על השבתת הלימודים, על גיוס המשאבים הנדרשים ועל פתיחת המחסנים.

איתן ברושי: אני יכול לומר כמי שהיה מנכ"ל משרד ממשלתי במלחמת לבנון השנייה, שאם תפתח את דוח מבקר המדינה על המחדל של מלחמת לבנון השנייה – תראה שאמרתי אז, וזכיתי להערכה על זה שרענן דינור לא רצה אז להפעיל את מל"ח (משק לשעת חירום), אבל עשו את הכול כדי לעשות מל"ח בלי לקרוא לזה מל"ח.

איתן ברושי: אתה בטח יודע שבכל שנה המדינה מוציאה מעל שני מיליון שקלים על מנגנון של מל"ח, וכל שנה תרגלו אותנו כראשי רשויות בהפעלת מל"ח.

איתן ברושי: בדיוק לזה זה נועד – למצב הזה.

איתן ברושי: הירי הזה הפך להיות ירי על אזור גדול שכבר 40 קילומטר הם תחת אש, בדיוק כמו שהיה בצוק איתן.

איתן ברושי: אני לא רוצה להיכנס לצד האופרטיבי, ואני לא רוצה להתעסק עם השאלה המבצעית, ואני לא רוצה לשאול איך הגענו לזה.

איתן ברושי: אני רק רוצה לומר שתפקידנו לשרת את היכולת לקיים את היישובים במצב הזה ולפצות אותם.

איתן ברושי: הממשלה, כידוע לך, לא פיצתה מאז פסח האחרון עד היום על שום נזק: לא בחקלאות, לא בתיירות ולא בנזקים אחרים לשטחים הפתוחים והירוקים.

איתן כבל: אוקיי.

איתן ברושי: אני מבקש שתפנה לממשלה – בכוחך לעשות את זה – להפעיל את מל"ח היום.

איתן ברושי: כל דחייה היא פגיעה בביטחון וביכולת הקיום של התושבים.

איתן ברושי: משפט אחרון, שהוא גם משפט יפה: זה לא מספיק לתת להם כל הזמן מחמאות – צריך גם לתת להם המחאות.

איתן ברושי: עם המחמאות האלה זה לא מספיק.

איתן ברושי: עוד מעט יגיעו לירקות – שם אסם הירקות של ישראל.

איתן ברושי: שם מעבדים את הירקות עד הגדר של הגבול.

איתן ברושי: עכשיו לא הולכים לעבודה שם.

איתן ברושי: בסוף, יביאו עגבניות מתורכיה.

איתן ברושי: כלומר, ארדואן ישב לנו על הברז גם של העגבניות.

איתן ברושי: לכן, אני קורא לך להתערב.

איתן ברושי: תודה.

איתן כבל: תודה, אני לוקח את המשימה.

איתן כבל: אנחנו נוציא, גברתי, פנייה עוד היום בשמנו ובשם הוועדה בעניין הזה.

איתן כבל: אתה צודק, מדינת ישראל בעניין זה – זה קטע מטורף.

איתן כבל: זאת אומרת, הציבור הישראלי לא חשוף לזה.

איתן כבל: לכל הגדרה, לכל מילה ולכל משפט – יש עלויות ומשמעויות כספיות גדולות.

איתן כבל: כשאתה שואל את המדינה: מה קורה עכשיו בדרום?

איתן כבל: האם יש מבצע?

איתן כבל: יש מצב שבו יש כל מיני מנעדים של - - -

איתן ברושי: הם לא החליטו.

איתן ברושי: אחת הסיבות שלא מחליטים היא כי לאמירה יש עלויות כספיות בפיצוי שצריך לתת לתושבים באזור, והמדינה עושה הכול כדי להימנע מלהגדיר או לתת הגדרות כאלה.

איתן ברושי: ועל זה גם משלמים.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת, איתן ברושי, ואנחנו נעשה את זה ברשותך עוד היום.

איתן כבל: ובמעבר חד, מה שנקרא, נחזור לענייננו.

איתן כבל: האם אדוני יוכל לתת לנו התייחסות, ואז נפתח את הדיון כולו.

דודו שטיינמץ: שמי שטיינמץ דוד, אני פה בכובע של המפקח על המחירים של משרד הכלכלה.

דודו שטיינמץ: רק רציתי לומר שאנחנו לא מסבסדים לחם מקמח רגיל.

דודו שטיינמץ: פשוט מאוד אנחנו קובעים את הרף המקסימלי של המחיר, ואנחנו קובעים אותו על פי עלויות הייצור של היצרנים, ועל זה אנחנו מוסיפים את עלויות הקמעונאים ועל פי זה אנחנו קובעים.

איתן כבל: זה אותו - - -

דודו שטיינמץ: לא, אנחנו לא מסבסדים.

דודו שטיינמץ: אנחנו לא נותנים שום סבסוד.

איתן כבל: אסביר, תרשה לי.

איתן כבל: אתה יודע מה, עוד יותר טוב?

איתן כבל: איך כתוב אצלנו בגמרא: לא זו אף זו – אם אתם לא מסבסדים אז למה שלא תעשו את אותה קביעה?

איתן כבל: אתה בכלל לא צריך לסבסד, אבל אתה יודע שהקביעה שלך היא שם אחר לסבסוד.

איתן כבל: זה לא סבסוד במובן של - - -

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש, השיעור של הפער הוא ענק.

לאה פדידה: הלחם שאני קונה עולה 15.5 שקלים לעומת הלחם שבעלי אוכל שעולה 8 שקלים, שזה לחם רגיל.

לאה פדידה: אבל 15.5 שקלים...

לאה פדידה: הוא חייל.

לאה פדידה: הוא איש צבא.

לאה פדידה: הוא לא אוהב דברים אחרים...

לאה פדידה: אבל 15.5 שקלים ללחם – It's too much...

דודו שטיינמץ: קודם כול העילה שרוצים להכניס את הקמח המלא זה ממילא מבריאות הציבור.

דודו שטיינמץ: בריאות הציבור צריכה להיות מתפקידו של משרד הבריאות, וזה לא כל כך של משרד הכלכלה.

דודו שטיינמץ: אבל בכל זאת אני רק רוצה לומר שאנחנו קיימנו בוועדת המחירים המשותפת לנו ולמשרד האוצר דיונים גם עם נציגי משרד הבריאות.

דודו שטיינמץ: עדיין לא הצלחנו לקבוע איזשהו תקן סטנדרטי, שאנחנו יכולים לקבוע שזה יהיה התקן, כי אתה יודע, לחם מקמח מלא – אני יכול להביא לך חמישים סוגים.

קריאה: יש להם תקן.

איתן כבל: יקירי, הגיעו לירח, עוד מעט מגיעים למאדים.

איתן כבל: ..

דודו שטיינמץ: עדיין לא, ובכל זאת, גם בדיונים שקיימנו עם משרד הבריאות, וגם אמרנו שאם נגיע איכשהו ל - - -

לאה פדידה: מה הבעיה לפקח על המחירים כמו שאמר היושב-ראש?

דודו שטיינמץ: זה מתפקידו של משרד הבריאות, שהוא יכול לפקח, אבל - - -

איתן כבל: אז אשאל את משרד הבריאות, עזוב אותי, חבל.

דודו שטיינמץ: גם בדיונים שקיימנו, הגענו למסקנה שגם לחם סטנדרטי מקמח מלא יכול לעלות בסביבות 8–9 שקלים, שזה הרבה יותר יקר מלחם רגיל.

לאה פדידה: אבל לא 15.5 שקלים.

דודו שטיינמץ: זה יכול ליצור מצב – וזאת אחת הסיטואציות שיכולות להיווצר, ובגלל זה צריך לבדוק את כל הנושא הזה בכובד ראש – שאם אני עכשיו הופך ומתאים פיקוח על לחם מקמח מלא ומוציא מפיקוח לחם מקמח רגיל, סביר מאוד ש - -

לאה פדידה: למה להוציא?

לאה פדידה: למה להוציא?

לאה פדידה: אמרנו להוסיף.

לאה פדידה: לא אמרנו להוציא שום דבר.

איתן כבל: שנייה אחת, אני אסביר.

דודו שטיינמץ: - - ייווצר מצב כזה שהלחם מקמח רגיל יעלה יותר, ואותו ציבור שבכל מקרה אין לו גם את האמצעים לשלם 8 שקלים ללחם מקמח מלא – במידה ויוחלט שיהיה סבסוד על לחם מקמח מלא – הוא עדיין ישלם יותר מהמצב היום.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לסגור את העניין הזה ולומר ברשותך - - -

דודו שטיינמץ: רק בנישה של - - -

איתן כבל: אבל אתה לא עוזר לנו, אתה רק מספר לי את הצרות שלך.

לאה פדידה: את הצרות שלנו.

לאה פדידה: ..

דודו שטיינמץ: כי להערכתי הטיפול בנושא הזה לא צריך לבוא על ידי פיקוח מחירים.

דודו שטיינמץ: גם ועדת טרכטנברג בזמנו אמרה שפיקוח על המחירים יכול אפילו לגרום לכך שיעלו את המחירים ולאו דווקא יורידו מחירים.

איבט מירב אפרים: רגע, אז אולי נשאל מה משרד הכלכלה מציע.

איתן כבל: הוא לא עושה כלום.

איתן כבל: חבר'ה תעשו לי טובה, תרשו לי.

דודו שטיינמץ: אנחנו פנינו.

איתן כבל: אבל עזוב, פנית.

איתן כבל: אתה בממשלה.

איתן כבל: אתה מדבר איתי כאילו אתה איזה סגן מפקד חוליה מצומצמת.

איתן כבל: אתה מנהל.

דודו שטיינמץ: מההיבט של הפיקוח על המחירים, אני לא חושב שזה הפתרון.

לאה פדידה: בסדר, שמענו.

איתן כבל: אבל אין לי טענות אליך.

איתן כבל: לא אנזוף במי שהוא לא הבעיה שלי, במקרה הזה.

איתן כבל: שלחו אותך לכאן.

איתן כבל: אני לא בא אליך בתלונה.

לאה פדידה: לחם הוא לא הבעיה העיקרית.

דודו שטיינמיץ: הכובע שלי הוא פיקוח על המחירים.

איתן כבל: יקירי, אין לי שום תלונה אליך.

איתן כבל: הקשבתי לתשובה שלך והיא לא מתכתבת, לשיטתי, היא לא עוזרת לי.

לאה פדידה: היא משקפת מצב.

איתן כבל: היא תשובה שמשקפת מצב, אך היא לא מתכתבת בכהוא זה – בוודאי לא עם דיונים שקיימנו כאן, ואולי לא השתתפת בהם.

איתן כבל: זה לא דיון ראשון וזו גם לא התכתבות ראשונה – אלא אם השר, המנכ"ל ועוד סדרה ארוכה של דוברים שהתכתבו איתי אין להם מושג מה שהם כתבו לי ומה הם אמרו.

איתן כבל: כולל שיחות שלי איתם וכולל עם האדם מהתנועה הקיבוצית שהיה המזכ"ל, שעבד עם הרצוג, מעמק חפר.

איתן ברושי: איצקוביץ'.

איתן כבל: נחום איצקוביץ'.

איתן ברושי: הוא עכשיו במינהלת ההשקעות.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: תאמין לי שאני יודע מה אני מדבר.

איתן כבל: גם אני מדבר שטויות אבל משתדל מה שפחות.

איתן כבל: נחום איצקוביץ' בעצמו, שניהלתי אתו את הדין ודברים – נפגשנו – לא תגיד, איך אומרים, רק התכתבנו.

איתן כבל: נפגשנו, התחבקנו, אנחנו חברים ואנחנו יודעים לדבר ולראות את הדברים עין בעין.

איתן כבל: לפי הנתונים שלהם זה ברור להם, רק הם החליטו לתקוף את זה אחרת.

איתן כבל: לכן מה שאדוני אמר כפקיד בכיר במחלקת קביעת המחירים זה דבר אחד.

איתן כבל: מה שהמציאות, כפי שאנחנו רואים אותה וכפי שהיא אמורה להתכתב עם העניינים – זה דבר אחר לגמרי.

איתן כבל: גברתי, בבקשה, כי אני מתכוון לחזור לעניין הזה.

מירי שמואלי: שלום לכולם, ממש בקצרה.

מירי שמואלי: אני מאגף אסטרטגיה במשרד הכלכלה והתעשייה.

מירי שמואלי: הסוגיה של הלחם מקמח מלא הונחה על שולחננו, ובשנה האחרונה אנחנו מתעסקים בזה לא מעט.

מירי שמואלי: כפי שאמר אדוני היושב-ראש, ניסינו דרך אחרת: אמרנו, יושבים אצלנו כלכלנים, אנחנו בעד כלכלה חופשית ושוק חופשי לעודד תחרות.

איתן כבל: מרוב תחרות לא הייתה תחרות.

מירי שמואלי: נכון, ובשנה האחרונה ניסינו לבנות מסלול למאפייה בינונית שתבוא ותתחרה מול המאפיות הגדולות על מנת לספק לחם מקמח מלא במחיר סביר.

מירי שמואלי: חשבנו שהדרך הזאת היא הדרך הנכונה מבחינה כלכלית ופנינו בקול קורא יחד עם נחום איצקוביץ'.

איתן כבל: עזבי, נגמר.

איתן כבל: זה לא הצליח.

מירי שמואלי: באמת לצערנו לא צלח.

איתן כבל: עזבי, כבר אמרתי שזה לא הצליח.

איתן כבל: מה אתם הולכים לעשות מעבר?

מירי שמואלי: נכנסה מאפייה אחת ולא הכרנו בהשקעות רטרואקטיביות, ולכן המסלול הזה לא צלח.

מירי שמואלי: בפועל, נכון, ממה שאנחנו בדקנו – הפערים בעלויות הייצור בין לחם מקמח מלא ללחם רגיל פרוס מפוקח הן לא העלויות שאנחנו רואים בסופרמרקט.

איתן כבל: פערים שוליים.

מירי שמואלי: צריך לעשות כאן איזושהי חשיבה מחדש.

מירי שמואלי: אני יודעת שאצל דודו שטיינמץ יושבים ומנסים יחד עם משרד הבריאות להגיע לאיזושהי הסדרה של מה הוא לחם מקמח מלא, וצריך גם בסופו של דבר שמישהו ייצר אותו.

איתן כבל: מירי שמואלי, אני רוצה לענות לך.

איתן כבל: "זה כבר מַדחָן", אצלנו בתימנית אומרים.

איתן כבל: זה כבר יותר מדי ואין תשובה גם.

איתן כבל: זה רק מילים, מילים, מילים.

איתן כבל: אני אומר לך את זה, מירי שמואלי (מצחיק שהייתה לך אסוציאציה על מירי אלוני...), העניין הוא פשוט – צריכה להיות מדיניות.

איתן כבל: ברגע שיש מדיניות, כל השאר הוא נגזרת של מדיניות.

איתן כבל: זאת אומרת, אם רוצים להתחיל עם המחירים, ולמצוא, ולהתחיל להגיד: שני גרם מלח, האם את השמרים יוסיפו לזה ככה או ככה, אתה לא יוצא מזה.

איתן כבל: בסוף בסוף זה עניין של איך אתה מתכתב עם העניין.

איתן כבל: ואני כבר אומר לכם, שאני מתכוון לפנות אליכם שוב, ואני מבקש דיון אצלי במשרד בשלב הראשון כדי לראות איך מתקדמים עם הסיפור הזה, כי אתם מבינים שזה באמת ממש אבסורד, זה דבר אחד.

מירי שמואלי: צריך רק להישאר פה - - -

דורית אדלר: אבל בינתיים אנשים חולים.

איתן כבל: דבר שני שאני רוצה להעלות כאן – ראיתי את אנשי משרד האוצר נכנסים בשקט, ככה.

איתי גוטלר: כן.

איתי גוטלר: זו הנקודה, אדוני.

איתן כבל: הוא נכנס בשקט, כאילו לא ראו אותו.

איתי גוטלר: הוא הנקודה.

איתן ברושי: הוא כזה גדול, שאי אפשר לא לראות.

איתן ברושי: ..

איתן כבל: אני לא יודע למשל, תגידו לי, האם טופל העניין הזה שכשבאירועים, כשאתה מזמין בורקסים – היום אם אתה מזמין במשרד בורקסים, זה מוכר לך כהוצאה מוכרת, ונדמה לי שהייתה בקשה.

איתן כבל: זה טופל?

חוה אלטמן: כן.

איתן כבל: זאת אומרת, שעכשיו מוצרים בריאים – יהיה אפשר להזמין אותם: כמו פירות, ירקות.

חוה אלטמן: אני ממשרד הבריאות.

חוה אלטמן: יש הגבלה של מה נחשב בריא בכיבוד.

חוה אלטמן: רשות המיסים הייתה שותפה לזה ומשרד הבריאות.

איתן כבל: זאת אומרת, נכון להיום, מבחינתכם, אם מישהו – משרד או זה – יש הוראה כזאת?

איתן כבל: אתם יכולים לשלוח לי אותה?

דורית אדלר: אני לא בטוחה.

דורית אדלר: חוה, הוסיפו מזונות בריאים, אבל אני לא בטוחה שהורידו את המזונות המזיקים.

לאה פדידה: למה שיורידו מזונות מזיקים?

חוה אלטמן: הוסיפו מזונות בריאים.

לאה פדידה: לא צריך להוריד מזונות לא בריאים.

לאה פדידה: אי אפשר להכתיב למישהו מה לאכול.

דורית אדלר: תכף נדון בזה – מה אפשר ומה כדאי.

איתן כבל: למרות שאני לגמרי בצד שלך, צודקת חברת הכנסת לאה פדידה.

איתן כבל: יש מצבים שכשאתה נכנס בדורסנות, אתה לא יכול לייצר מצב של גזרות שהציבור לא יכול לעמוד בהן.

איתן כבל: החוכמה היא לאפשר ולאט לאט לתת לדברים להיכנס בצורה מדורגת ולא בצורה קשה.

איתן כבל: יכול להיות שבעוד – אחרי שהתהליך הזה נמשך כמה שנים – חמש, שש, שבע שנים, אפשר להתחיל לחשוב ברצינות על שינוי מגמה.

איתן כבל: אני אאפשר לך, איתן ברושי ולכם.

איתן כבל: האבסורד הגדול הוא שמתקיים פער גדול מאד, אפילו בלתי מתקבל על הדעת, ואני אומר את זה כצרכן וכאדם שעושה את החלק הניכר של הקניות, וכל דבר שהעטיפה שלו נראית קצת - -

קריאה: שונה.

איתן כבל: - - אחרת או ממותגת – אם אתה עובר ממקום אחד ורואה מוצר אחד במדף שלו ואתה עובר משם לאזור של אוכל בריא – רק משום שכתוב למעלה אוכל בריא – המחירים קופצים כאילו עברת והגעת לגן עדן.

איתן כבל: רק תאכל – ואתה תחיה עד מאה ועשרים, מאה שלושים, מאה ארבעים בלי שום תקלה.

איתן כבל: ארצה לשמוע אתכם.

לאה פדידה: זה ימות בריא – זה ימות חולה, אבל שניהם לא.

איתן כבל: אני מכיר הרבה אנשים שמתים בריאים, אבל זה לא קשור.

איתן כבל: חבר הכנסת איתן ברושי ולאחר מכן חברת הכנסת יעל כהן-פארן וחברת הכנסת לאה פדידה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת השותפים לדיון החשוב, באתי לומר שיש קשר בין הכותרת של הדיון: מחירי סל מזון בריא, ומשמעותו בתקציב משקי בית בישראל וקיום החקלאות בישראל.

איתן ברושי: מרכיב משמעותי, שלא מספיק בא לידי ביטוי בפעילות הרחבה שהשולחן הזה מייצג, אדוני היושב-ראש, הוא ביכולת לקיים כאן חקלאות שהיא הטובה בעולם תוך כדי עמידה בקריטריונים של איכויות, מחיר סביר ונגישות לאורך כל ימות השנה.

איתן ברושי: חוסר ההבנה הזה בא לידי ביטוי, ויושבים פה חבריי מהאוצר, בתפיסת עולם שיוקר המחיה חשוב יותר מיכולת הקיום.

איתן ברושי: איך אמרתם?

איתן ברושי: אפשר להגן על יוקר המחיה ולא על החיים, עד כדי הורדת מכסים ופתיחה פרועה של השוק ליבוא במקומות שאין עליהם פיקוח, ותוך כדי כך – לייצר מנגנון השמדה עצמית של החקלאות הישראלית.

איתן ברושי: היכולת לספק את התוצרת האיכותית במחיר סביר – אני אומר מחיר סביר – היא במידה רבה פונקציה של מדיניות הממשלה בשל השאלה של פערי התיווך, למשל.

איתן ברושי: אנחנו הגשנו לממשלה – ויש לי קושי, עידו סופר – קבענו ישיבה על חוק שנקרא לוס לידר: שאי אפשר למכור מוצר בפחות מהעלות שלו.

איתן ברושי: תלכו לרמי לוי – הוא קונה עגבנייה בשקל ומוכר אותה ב-10 אגורות.

איתן ברושי: הוא דופק את הצרכנים בסל ואת החקלאים בתשלום, וזאת רק דוגמה.

איתן ברושי: כמובן, הממשלה מתנגדת, הממונה על ההגבלים.

איתן ברושי: אני רוצה לומר על עלויות הייצור, כמו מים וכמו עובדים זרים.

איתן ברושי: זאת אומרת, אי אפשר לסבסד את הדגים בסין ולחסל אותם בישראל, ולהביא את הדגים מסין עם כל מה שיש בתוך הבטן של הדג.

איתן ברושי: בחיים לא הייתם אוכלים – אם הייתם יודעים מה הם המרכיבים שיש בבטן הדג, ואני לא רוצה להאריך מדי.

איתן ברושי: הפכו את הסוחרים ליקירי האומה, יותר מאשר החקלאים והיצרנים, וזה לא רק בפירות ובירקות – עכשיו רוצים לפתוח גם את משק החלב.

איתן ברושי: כלומר, נביא את הגבינות מפולין ואת הבשר מאיפה שאתם רוצים – אני לא נכנס לוויכוח על משלוחים חיים – אבל אף אחד לא יודע איך מגדלים את הפרה עד שמביאים את הבשר מצונן ב-90 יום לעומת ביקורת על איך הובילו אותה, לגדל אותה פה למשקל של מעל 250 קילוגרם.

איתן ברושי: אני אומר לחברי יושב-ראש ועדת הכלכלה שהתגייס להצלת החקלאות, ולזכותו נזקפות לא מעט החלטות – המשבר בענף הרפת מונח לפתחנו.

איתן ברושי: בענף הלול זה כבר המצב.

איתן ברושי: אין אפשרות להביא פטם, לעומת זה לא ניתן להיות חקלאי ולהפסיד כל החיים.

איתן ברושי: לכן גם פתחתי בשאלה של עוטף עזה – אין ירקות, כולל לתעשייה, בלי עוטף עזה.

איתן ברושי: אז כשמייבאים צ'יפס חתוך מחוץ לארץ – תארו לכם שישראל מייבאת עגבניות שרי.

איתן ברושי: מה יותר ישראלי מעגבניות השרי?

איתן ברושי: אבל עוד מעט לא יצטרכו לדבר על זה, כי לא יהיה מי שיגדל עגבניות שרי.

איתן ברושי: אתה מייבא – אז אין מחיר.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן ברושי: לסיכום, משפט אחרון: מי שרוצה לדבר על מזון בריא ואיכותי, חייב לקשור את זה עם החקלאות הישראלית ולעודד את המשך קיומה ואת היכולת להתקיים ממנה וגם, אדוני היושב-ראש, את חוק עידוד השקעות הון שאתה מכיר, וחוקים אחרים – כדי לאפשר את קיומה ופיתוחה של החקלאות ולהתמודד עם האתגרים גם של מחר.

איתן ברושי: היום שר החקלאות בסין.

איתן ברושי: כשראש הממשלה נסע, נתתי לו מכתב לבולגריה.

איתן כבל: איתן ברושי, זה משפט מורכב.

איתן כבל: זה לא משפט אחרון.

איתן ברושי: זה משפט אחרון לגמרי.

איתן ברושי: בחוץ לארץ מברכים על החקלאות הישראלית – בישראל מחסלים אותה.

איתן ברושי: תודה.

איתן כבל: תודה, תודה.

איתן כבל: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אז קודם כול, גם אני רוצה בפתח דבריי להתייחס למשהו מאוד מאוד ספציפי שקשור לעוטף עזה ולכל היישובים שנמצאים כרגע תחת אש, ואנחנו כמובן מחזקים את ידם, ומנסים לראות איך עוזרים להם בכל דרך.

יעל כהן-פארן: מכאן אני רוצה לפנות אליך, יושב-ראש ועדת הכלכלה, שעוסקת הרבה מאוד בתחבורה ציבורית.

יעל כהן-פארן: אתה יודע שהתחבורה הציבורית לאזור הופסקה מטעמי ביטחון, אבל מה לעשות - -

איתן כבל: אנשים גם צריכים, כן.

יעל כהן-פארן: - - אנשים שרוצים לצאת אפילו לחופשה עם הילדים לסוף שבוע לאח בחיפה –אין להם איך, כי אין להם רכב.

יעל כהן-פארן: מה לעשות?

יעל כהן-פארן: להרבה מאוד מתושבי שדרות אין איך לצאת משם – פשוט, הכי תכל'ס.

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים לפעול בנושא.

יעל כהן-פארן: אני פונה גם לשר התחבורה, אני חושבת שהם חייבים לתת איזושהי אופציה, עם כל הסיכון, אם לא רכבת אז משהו אחר שייסע בדרכים חלופיות.

איתן כבל: באמת, צריך לפנות למנכ"לית שהיא אחראית.

איתן כבל: היא בעצם יושבת-ראש, והיום ממלאת המקום.

יעל כהן-פארן: המנכ"לית קרן טרנר?

איתן כבל: כן, זה בין היתר תחום עיסוקה – התחבורה הציבורית.

איתן ברושי: אם יהיה מל"ח – אפשר לחייב גם את החברות.

יעל כהן-פארן: גם יש שר, אתה יודע.

יעל כהן-פארן: אולי הוא באומן, נוסע לעולם.

איתן כבל: << יור >> כן, את צודקת אבל היא הספציפיקציה בנושא.

יעל כהן-פארן: היא ספציפית.

יעל כהן-פארן: צריך לתת שם איזשהו מענה לאנשים שאין להם רכב ולצערנו אנחנו יודעים מי האנשים האלה והם הכי נזקקים לעזרה.

יעל כהן-פארן: לנושא הדיון, כמובן אני מברכת מאוד על קיום הדיון החשוב.

יעל כהן-פארן: מפתיע אותי לשמוע – היא לא נמצאת כאן כרגע – את נציגת משרד הכלכלה, מירי שמואלי, שדיברה קודם ואמרה שבשנה האחרונה הם עוסקים בזה, אבל אנחנו מדברים על זה כבר שנים.

איתן כבל: שנים.

יעל כהן-פארן: אפילו רק מאז שאני בכנסת, וזה שלוש שנים, אנחנו לא מפסיקים לדבר על זה.

איתן כבל: נכון.

יעל כהן-פארן: אז מפתיע שרק בשנה האחרונה הם עוסקים בזה.

יעל כהן-פארן: אני מברכת על זה, אבל זה כאילו הם רק התעוררו בשנה האחרונה.

יעל כהן-פארן: מה, אנחנו לא 70 שנה פה?

יעל כהן-פארן: אתה מסתכל על סל המזונות בפיקוח, ושואל מוצר אחרי מוצר – למה צריך לתת פיקוח על שמנת מתוקה של 38% שומן?

איתן כבל: אבל זה טעים.

יעל כהן-פארן: לילדות שלי אני קונה רק את ה-10% וזה מספיק.

איבט מירב אפרים: והמחיר אסטרונומי.

יעל כהן-פארן: כן, אבל מה לעשות, אני לא רוצה שהן יצרכו את ה-38% ובכלל שמנת זה לא מוצר בריא, בואו נשים את זה על השולחן, וגם שמנת 15% שומן היא לא מוצר בריא.

יעל כהן-פארן: יש גם 9%, ופה צריך לראות בדיוק הפוך – את המספרים בפרטים הקטנים, וכמובן על הלחם האחיד והקמח הלבן.

יעל כהן-פארן: אין מה לומר – משפחה שרוצה לצרוך מזון בריא צריכה להוציא הרבה יותר על אוכל.

איתן כבל: << יור >> נכון.

יעל כהן-פארן: זה לא הגיוני.

יעל כהן-פארן: ושוב אנחנו חוזרים – אם התחלתי בשדרות – באלה שלא יכולים לצאת כי אין להם רכב, זה אותם אנשים שבסוף צורכים את המזון הלא בריא, והם יותר חולים.

יעל כהן-פארן: אנחנו רואים את הנתונים בפריפריה על התחלואה ויש שם גם פחות נגישות למערכת הבריאות, ואנחנו רואים את ההפרשים המשמעותיים מאוד גם במערכת הבריאות.

יעל כהן-פארן: אבל זה מתחיל במה אנשים אוכלים, ובעלייה ברמות הסוכרת.

יעל כהן-פארן: אין מה לומר, אנחנו חייבים לצאת מכאן בקריאה למדינה לשנות פשוט את סדרי העדיפויות.

יעל כהן-פארן: נקודה.

איתן כבל: אני רוצה להמשיך מהמקום שחברת הכנסת יעל כהן-פארן אמרה, ולהזכיר שתי חברות: החברה הערבית והחברה החרדית.

איתן כבל: אני לא יודע אם יצא לכם להתארח לאחרונה בחתונה או באירוע באחת משתי החברות האלה.

איתן כבל: מישהו מכם ניסה "תותית", שמונחת על השולחן?

קריאה: זה משנות ה-70 התותית.

איתן כבל: אני נתתי לך רק את הכותרת.

לאה פדידה: תותית זה משקה.

קריאה: יש את המשקה ויש את החטיף.

איתן כבל: אני מדבר אתכם על משקה.

איתן כבל: משקה מוגז.

קריאה: לא בריא.

איתן כבל: מי ששותה את זה – זה כאילו הוא שותה חומצה.

קריאה: מתוק.

לאה פדידה: גם המשקה הירוק מנטה.

דורית אדלר: גם השחור, דרך אגב.

איתן כבל: לא, אני לא מדבר על זה.

איתן כבל: קריסטל זה חלום רטוב של בריאות לעומתו.

איתן כבל: הייתי לא מזמן בחתונה - - -

לאה ורון: לא חשוב, אל תגיד איפה, כדי שלא יתברר מי החתן והכלה.

איתן כבל: זה בן של חברים.

איתן כבל: הייתי שם ושמו לי על השולחן משקה תות שמייבאים אותו מרמאללה.

איתן כבל: יואו, אני – שאף אחד לא ישמע – הבנות שלי מחביאות ממני את המתוקים, ולי, שאני אוהב מתוק, זה היה כאילו קיבלתי מכה למוח.

איתן כבל: תחשבו על זה.

איתן כבל: מדובר באנשים שצורכים כמויות כאלה באופן שזה חלק בלתי נפרד מסל המזון שלהם.

איתן כבל: המחיר של זה הוא בוודאי ובוודאי נמוך באופן מאוד משמעותי מכל מוצר רע אחר.

איתן כבל: אבל הוא בערכים אחרים לגמרי – אתה לא יכול להשוות בינו לבין קוקה קולה, שהוא בעייתי בפני עצמו – שיש לי את החוק, אני רוצה להזכיר לך, דורית אדלר, למסות וכולי – אבל עדיין גם בתוך הרע יש מנעד.

דורית אדלר: זה בכלל לא ברור.

דורית אדלר: זרקת פה רעיון לאחלה מחקר.

איתן כבל: אני אומר לך את זה ברצינות, לפחות על פי הרכיבים.

דורית אדלר: לא, זה בכלל לא ברור.

איתן כבל: אבל את יודעת מה, יכול להיות.

איתן כבל: את יודעת מה, אני לא אשתתף במחקר שלך.

דורית אדלר: זה המיתוג שאמרת, שכתוב משהו ועליו משלמים.

איתן כבל: אוקיי.

יעל כהן-פארן: רק באמת לסיים, תשמעו, צריך פשוט להפוך את היוצרות.

דורית אדלר: בדיוק.

יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים שתושבי מדינת ישראל יאכלו אוכל בריא, ואנחנו נוציא פחות על עלויות של מערכת הבריאות.

יעל כהן-פארן: זה אחד לאחד.

יעל כהן-פארן: אתה יודע אבל מה קורה – וזה בדיוק האבסורד – מוציאים פחות על בריאות באזורים האלה, וכאילו ויתרנו עליהם.

יעל כהן-פארן: זה נורא, זה פשוט איום ונורא.

יעל כהן-פארן: אבל זה מתחיל בתמחור ותעדוף, בסבסוד וגם בחינוך, כמובן, והסברה מגיל הכי צעיר – בית ספר, וגם תוכניות של הסברה במערכת הבריאות – קמפיינים.

יעל כהן-פארן: משרד הבריאות כבר הכריז שתזונה ים-תיכונית היא התזונה הבריאה ביותר.

איתן כבל: זאת התזונה הכי בריאה.

איתן כבל: היא גם טעימה לאללה.

יעל כהן-פארן: אבל הם לא יוצאים בקמפיין.

יעל כהן-פארן: אתה זוכר את הקמפיין שעלה נגד ג'אנק פוד, שגם ירד תוך שתי שניות, אבל עשה איזשהו גל של רעש – מה לא בריא מה כן בריא.

יעל כהן-פארן: הם צריכים לצאת בקמפיינים של כמה מיליונים בכל אמצעי התקשורת לעידוד צריכת מזון בריא.

כרמית ספרא: אני יועצת למשרד הבריאות בתחום הרה פורמולציה של המזון.

כרמית ספרא: אני רוצה לומר שבאמת ההנחיות התזונתיות לתזונה ים-תיכונית התעדכנו, והן נמצאות בשלבי הגהה.

כרמית ספרא: הם יפורסמו מיד – בתוך שבוע שבועיים.

כרמית ספרא: כמו כן, נערכים המון המון תכנונים לקמפיינים.

כרמית ספרא: גם כן בשבועות הקרובים יצא קמפיין לתזונה ים-תיכונית.

איבט מירב אפרים: מכל תוכניות האוכל אפשר לעשות - - -

יעל כהן-פארן: האם מדובר בקמפיין מתוקצב עם פרסומות בערוצים המסחריים?

כרמית ספרא: לא.

יעל כהן-פארן: אנחנו עוד לא שם, ושם זה צריך להיות.

לאה פדידה: אני חושבת שזו בעיה.

יעל כהן-פארן: תקשיבו, הכסף שהמדינה תוציא על קמפיין הוא כלום לעומת מה שהמדינה מוציאה במערכת הבריאות שלה כדי לפתור את הבעיות האלה.

איתן כבל: כן, פתחתי עם זה את דבריי.

יעל כהן-פארן: בדיוק.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, בואו נעשה סדר.

איתן כבל: חברת הכנסת לאה פדידה, לאחר מכן המועצה הלאומית.

איתן כבל: מי מציג את המסמך?

דורית אדלר: אנחנו.

דורית אדלר: ד"ר דורית אדלר.

איתן כבל: << יור >> על הכיפאק.

איתן כבל: כן, בסדר גמור, ולאחר מכן אנחנו ניתן את ההתייחסויות - -

לאה ורון: של כל אלה שנרשמו.

איתן כבל: - -של איתי גוטלר.

איתן כבל: בוודאי יש לך זכויות גדולות גם ביום הזה, שאנחנו גם נתייחס אליו.

איתן כבל: הוא במקרה גם חבר, אבל כולנו קוראים לו גוטלר.

איתן כבל: את היחידה שקוראת לו איתי.

לאה ורון: איתי, הבנתי.

לאה ורון: יש לי עוד כמה דברים ללמוד...

איתן כבל: אז ברשותך, בבקשה.

איתן כבל: אגיד לפני כן עוד מילה: משרד האוצר פה?

איתן כבל: אני ארצה שבינתיים תתכוננו לתת לי תשובה מכובסת, שיהיה לכם זמן להתכונן.

לאה פדידה: עם בדין אורגני.

איתן כבל: כן, עד עכשיו לא הבנתי למשל, יש את הקרב סביב הפירות וירקות החתוכים.

לאה ורון: כפיר בטט, אתה מוזמן לעבור לשבת פה כדי שאפשר יהיה להקליט אתכם.

לאה ורון: גם כפיר וגם עידו סופר.

איתן כבל: כשאתה מוכר פרי שלם – יש לו מחיר מסוים, אבל כשאתה חותך אותו אתה כבר צריך לשלם עליו היטלים נוספים.

איתן כבל: בקטע הזה, במקום לעודד אנשים – זה אפילו בבית אצלי, כשאני קונה עגבניות, למשל שרי מסוגים שונים, שוטף אותן ושם על השיש – אם אני שם את זה במקרר, בכל מקרה אני צריך להוציא ולשטוף ולא כולנו כל כך חרוצים.

איתן כבל: אותו הדבר כאן, אם אתה רואה פרי או ירק שהוא חתוך ומוכן – אין לי ספק שזה מעודד אנשים לצרוך.

איתן כבל: אבל הפוך – להטיל על זה היטלים – נראה לי אבסורד.

עידו סופר: איזה היטלים יש על זה?

איתן כבל: יש, נדמה לי, מס הכנסה וכל מיני דברים כאלה מעבר, אני אומר לך.

איתן כבל: מע"מ או משהו כזה, שלא נקבע - - -

כפיר בטט: שיש מע"מ על זה ולא על זה.

כפיר בטט: יש מע"מ על ירקות חתוכים ואין מע"מ על פירות.

דורית אדלר: אה.

דורית אדלר: כן, אין מע"מ על פירות.

איתן כבל: לא מכירים?

עידו סופר: אתה יודע מה תהיה התשובה – הפטור ממע"מ על ירקות לא חתוכים הוא מחוץ אבל - - -

איתן כבל: טוב, אבל עזוב את זה עכשיו, כאילו לא שאלתי.

איתן כבל: לאה פדידה, בבקשה.

לאה פדידה: תודה.

לאה פדידה: ראשית, אני באמת מצטרפת לכל הקריאות שלכם.

לאה פדידה: זה עצוב – אנחנו יושבים פה וחלק מהמדינה שלנו במלחמה.

לאה פדידה: אני רוצה רגע להתייחס לנושא.

לאה פדידה: אנחנו שמים את המשק הביתי והמשק המשפחתי בדיסוננס מטורף.

לאה פדידה: מצד אחד, החינוך למודעות שצריך לאכול ולצרוך אוכל ומזון ומצד שני, כל הפרסומות והקמפיינים על אוכל בחמישה צבעים – וזה לא עולה בקנה אחד עם היכולת של המשק הביתי לצרוך את זה.

לאה פדידה: זה עוול, לדעתי.

לאה פדידה: אנחנו בעצם חושפים בפני כל האוכלוסייה את דרך המלך – שאפשר להיות הרבה יותר בריאים, אפשר לצרוך את המזון הזה והאחר – אבל אני עומדת בסופר ויש שם ליטר שמן – שני בקבוקים ב-10 שקלים.

לאה פדידה: לעומת זאת, אותה כמות של שמן בבקבוק אחר ב-17.5 שקלים לליטר.

לאה פדידה: רוב משקי הבית באזור שאני גרה – יקנו את השניים ב-10 שקלים, כי הם לא מסוגלים לרכוש את זה.

לאה פדידה: הלחם הוא באמת דבר שקל לדבר עליו, כי אנחנו רואים את ההפרשים הגדולים.

יעל כהן-פארן: הבסיסי.

לאה פדידה: הרבה מוצרים בתוך הסל הזה, שמצד אחד אנחנו מראים, מעודדים ומחנכים בבית הספר – אנחנו עושים קמפיינים סביב זה, ואומרים: כמה זה חשוב לאכול בריא.

לאה פדידה: מצד שני זה לא בהישג ידן של רבות רבות מהמשפחות ובתי האב ובתי האם במדינת ישראל.

לאה פדידה: אנחנו חוטאים.

לאה פדידה: אנחנו עושים עוול.

לאה פדידה: שוב מדיניות הממשלה מראה – ולא מעניין אותי אם זה מערכת הבריאות, הכלכלה או האוצר – שרק מי שיש לו כסף יכול להיות בריא במדינה הזאת.

לאה פדידה: כי האוכלוסייה החלשה, גם אם היא מאוד רוצה – ובואו ניקח דוגמה מה קורה לילדים אלרגיים לחלב.

לאה פדידה: הם צריכים לאכול מוצרי חלב של עיזים.

לאה פדידה: אתם ראיתם כמה עולה גבינת עיזים לעומת גבינת 9% רגילה?

לאה פדידה: מחיר כפול ומשולש.

לאה פדידה: מה תגיד אותה אימא לילד או לילדה שלה: לא תאכלי מוצרי גבינה בכלל, כי את אלרגית לחלב, ואני לא יכולה להרשות לעצמי לקנות מוצרי חלב מעיזים?

קריאה: או סויה.

לאה פדידה: או סויה.

לאה פדידה: לכן זה צריך לעלות בקנה אחד.

לאה פדידה: אם המדינה וכולנו כמחוקקים מבינים שהחינוך למודעות והחינוך לבריאות יכול למנוע מחלות, יכול להעלות את אחוז תוחלת החיים, יכול לגרום לכך שנחיה את החיים שלנו בריאים יותר ואיכותיים – אז בואו ניתן את ההזדמנות לכל שכבות האוכלוסייה.

לאה פדידה: כמו שעושים את קמפיין הבריאות – בואו לא נהפוך את המשפחות האלה לדיסוננס, אלא גם ניתן להן את האפשרות לצרוך מוצרים בריאים יותר ולהשתמש בהם.

לאה פדידה: אני לא בטוחה שלא הפיקוח או כן הפיקוח או קביעת גבולות של מחירים, אבל הבעיה הזאת הייתה מונחת על השולחן הרבה זמן וזה שאנחנו לא מוצאים – לא ממשרד הכלכלה ולא ממשרד הבריאות, חוץ מלשקף לנו את המצב, אלא רק להגיד שזה נמצא על שולחנם – זה מדאיג אותי יותר ויותר, כבוד היושב-ראש.

לאה פדידה: תודה.

איתן כבל: תודה, תודה יקירה.

איתן כבל: נעבור להצגת הדברים קודם כול על ידי ד"ר דורית אדלר, בבקשה.

דורית אדלר: אז אנחנו נשנה את הסדר.

דורית אדלר: ד"ר ג'נטה אזרייבה תתחיל ואני אמשיך.

איתן כבל: שם ותפקיד.

ג'נטה אזרייבה: ד"ר ג'נטה אזרייבה, מנהלת מועצה לאומית לביטחון תזונתי.

ג'נטה אזרייבה: שימו לב למצגת.

איתן כבל: אין אותה פה?

ג'נטה אזרייבה: יש לכם במחשבים.

איתן כבל: אני יודע, לי אין בעיה, רק לא לכולם יש מחשבים.

לאה ורון: כן, היה קושי.

איתן כבל: לא משנה.

ג'נטה אזרייבה: נדבר על המספרים: הגרף הראשון מציג לכם שינוי במחירי המזון.

ג'נטה אזרייבה: במוצרי חלב למשל, אנחנו ב-2005 היינו 6% מעל המחיר הממוצע במדינות מפותחות והיום אנחנו 67% אחוזים מעל המדינות המפותחות.

איתן כבל: 67%?

ג'נטה אזרייבה: במוצרי חלב אנחנו 67% מעל הממוצע במדינות המפותחות.

ג'נטה אזרייבה: בלחם אנחנו היום 36% מעל.

קריאה: וואו.

דורית אדלר: בלחם מלא.

ג'נטה אזרייבה: כן, בלחם מלא.

ג'נטה אזרייבה: בבשר אנחנו היום 22% מעל הממוצע במדינות המפותחות.

ג'נטה אזרייבה: בפירות וירקות היינו ב-2005 40% פחות, והיום אנחנו רק 8% פחות מהמדינות המפותחות.

ג'נטה אזרייבה: זו היא המגמה בעצם וזה הוא הדיסוננס שאנחנו מדברים עליו – רק במחירים.

דורית אדלר: למעשה נתתם פה את הפתיחה ודנתם רבות על ההשלכות של המצב הקיים.

דורית אדלר: אנחנו דנים בנושא הזה כבר שנים, כמו שאמרה חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ואנחנו נמשיך לדון בזה שנים אם לא נשנה את הקריטריונים שעל בסיסם מזונות נכנסים לפיקוח מצד אחד וכמו שאמר פה חבר הכנסת לפניי – אם לא נסתכל על כל מערכת המזון.

דורית אדלר: לדעתי, השיקולים היום, כפי שנאמר פה על ידי נציגת משרד הכלכלה, הם שיקולים שמלמדים שמשרד הכלכלה ואולי גם האוצר, למעשה מתייחסים למזון כאל קומודיטי ולא מבינים שמזון הוא לא קומודיטי.

דורית אדלר: מזון הוא ביטחון למדינת ישראל, לא פחות מביטחון בטחוני.

דורית אדלר: לביטחון הביטחוני נותנים מיליארדים על מיליארדים בהינף החלטה על כל אירוע קטן שקורה, או גדול, ואנחנו מצטרפים לפנייה פה – גם לדאוג לחקלאי עוטף עזה, כי באמת זה חלק מהעתיד של הביטחון התזונתי של מדינת ישראל.

דורית אדלר: מזון הוא בראש ובראשונה זכות של כל אזרח וכל תושב פה, ולמעשה הוא היסוד שמבטיח את קיומנו פה.

דורית אדלר: אני לא יודעת כמה אתם מודעים – קליפורניה תחת שרפות מטורפות, בעבר רוסיה הייתה תחת שרפות, הצפות באוסטרליה – מדינות עצרו את היצוא.

דורית אדלר: הנציגים המכובדים פה של משרד האוצר והכלכלה – ואתם בהחלט מקצוענים, אבל צעירים – אתם צריכים להבין שמדינות יעצרו את היצוא שלהן, ויסכנו את הביטחון התזונתי של מדינת ישראל.

דורית אדלר: אני קוראת לחברי הכנסת וליושב-ראש הוועדה הנכבד לקרוא לשנות את הקריטריונים שעל בסיסם מחליטה מדינת ישראל מתי היא מורידה מיסים על יבוא מזון ועל אלו מזונות להוריד את המיסים.

דורית אדלר: כשאנחנו מורידים מיסים על בשר מעובד, למעשה, אנחנו מגדילים את התחלואה בסוכרת ובסרטן, ומגדילים את הוצאות המיליארדים, שאנחנו כבר לא יכולים לעמוד בהן, נכון?

דורית אדלר: אין לנו כבר מיטות בבתי חולים וכולי.

דורית אדלר: אנחנו במלחמה פה.

דורית אדלר: לא רק בעוטף עזה.

דורית אדלר: רוב התמותה של מדינת ישראל היום היא תולדה של המחלות התזונתיות.

לאה פדידה: בואי לא נשווה את זה לעוטף עזה.

לאה פדידה: זו באמת לא השוואה.

איתן כבל: לא, היא לא עשתה השוואה.

איתן כבל: היא לא עשתה השוואה, אולי לא הבנת אותה.

דורית אדלר: אני לא עשיתי השוואה.

דורית אדלר: אני נמצאת כאן בתור לוביסטית של בריאות הציבור.

דורית אדלר: הקריטריונים שעל בסיסם צריך להחליט על איזה מזונות אנחנו מורידים את המיסים, על איזה מזונות אנחנו מפקחים – יכול להיות שזה צריך לצאת בכלל ממשרד הכלכלה, יכול להיות שזה צריך להיות על ידי איזושהי רשות אחרת, תחת משרד ראש הממשלה, או משהו כזה, שייקח בחשבון את עלויות הבריאות וכיוצא בזה.

איתן כבל: תודה, דורית.

איתן כבל: איתי גוטלר, בבקשה.

איתן כבל: לאחר מכן דב אמיתי – נשיא התאחדות האיכרים.

איתן כבל: לאחר מכן ד"ר ברוריה שר, יפה חובב, רז הילמן, כרמית ספרא, גיל ברגפרוינד וכמובן כל מי שירצה גם כן להתייחס.

איתן כבל: חשוב לי גם כן, נציגי משרד האוצר – אתן לכם בסוף להשיב ולראות האם בכלל יש לכם מדיניות בעניין הזה.

איתן כבל: זאת אומרת האם בכלל יש תפיסה כזאת או עכשיו מצאתם לכם זמן להשתעמם פה בדיון, ולהעביר את הזמן, ובטח רבתם מי בכלל יגיע: לא, תלך אתה, תלך אתה.

עידו סופר: באנו שנינו.

איתן כבל: בסדר, אז השעמום כפול...

איתן כבל: האם באמת יש לכם התייחסות משמעותית, אמיתית, או סתם אנחנו עסוקים במצוות אנשים מלומדה, תודה.

איתן כבל: אז גוטלר איתי, בבקשה.

איתי גוטלר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתי גוטלר: חשוב לי להכניס את הדיון הזה לקונטקסט יותר רחב.

איתי גוטלר: אני מייצג פה את עמותת "מהיום" לאורח חיים בריא, ויזמנו את היום הבין-לאומי לסוכרת, שמתקיים פה, זאת השנה הרביעית.

איתי גוטלר: אני רוצה להודות לך, קודם כול, על זה שלקחת חסות רשמית על היום זה, ועל כל הדיונים.

איתן כבל: כשסבא שלך נפטר בגיל 30 מסוכרת אז - - -

איתי גוטלר: זה התחיל מהדברים שלך בכנסת לפני ארבע שנים, שהעלו את זה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: סיפרתי את הסיפור.

איתי גוטלר: השנה יש חמישה דיונים בחמש ועדות שונות, וזה מספר חסר תקדים, בנוסף לשדולה שאתה מוביל היום אחר הצוהריים.

איתי גוטלר: רק לציין שחלק נכבד מהנושאים שעלו פה, שלא קשורים לדיון הספציפי הזה – עולים בוועדות אחרות, דוגמת מה שחברת הכנסת לאה פדידה אמרה על חינוך – יש דיון בוועדת החינוך מאוחר יותר ועוד ועוד.

איתי גוטלר: לגבי הדיון הספציפי על סל מוצרי המזון – אנחנו היינו בקשר על זה עם משרד הכלכלה.

איתי גוטלר: אנחנו בקשר על זה עם משרד הבריאות וגם אתה היית בקשר על זה בצינורות שלך.

איתי גוטלר: יש נכונות מצד שני המשרדים האלה.

איתי גוטלר: חלק שמים דגש יותר על נושא כזה או אחר, אבל בסוף הבעיה המערכתית, לשיטתי ולתפיסתי מניסיוני בעניין הזה, היא חוסר הרצון של משרד האוצר לגעת בכלל לגעת בעניין זה.

איתי גוטלר: זאת אומרת, גם מה שמשרד הכלכלה עשה זה סוג של עוקף, כן?

איתי גוטלר: כי למשרד האוצר יש מדיניות שלא רוצה לגעת בנושא הזה בכלל – זו סוגיה אחת.

עידו סופר: איזה נושא רק?

עידו סופר: אני לא מבין.

איתי גוטלר: נושא של איזה מוצרים נכנסים לפיקוח ואיזה מוצרים לא.

דורית אדלר: זה משרד הכלכלה, זה לא משרד האוצר.

איתי גוטלר: זה משרד האוצר בסוף.

איתי גוטלר: בסוף – זה משרד האוצר.

איתי גוטלר: אני אומר את זה מידיעה.

איתי גוטלר: הנושא השני הוא נושא של ההתמודדות של השוק.

איתן כבל: << יור >> את רואה את שני החברה האלה?

איתן כבל: מה שהם שכחו – השר עוד לא למד.

איתן כבל: זאת אומרת, בסוף בסוף, תראה איזה חיוך כבוש יש להם...

איתי גוטלר: אני לא אומר את ממקום של אשמה.

עידו סופר: אתה מביך אותנו.

איתי גוטלר: אני רק מציב ליושב ראש עניין: אם המטרה היא לקחת מוצרים לא בריאים ולהוציא אותם מהסל על בסיס העבודות שהונחו בפניך, ולהכניס מוצרים בריאים שהם אותם מוצרים – גם הגבינות שדוברו וגם הלחם וכל זה – הכתובת מתחילה – אני אומר לך בביטחון מלא – בשני האנשים האלה שיושבים כאן.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: זו התפיסה.

איתן כבל: זה מתחיל מתפיסה.

איתי גוטלר: אחר כך יש את עניין המאפיות, ויש פה עוד כל מיני דברים וגם אפשר בכלל לעשות הסתכלות כוללת על מכסים.

איתי גוטלר: לפני שדב אמיתי מדבר– יש מוצרים שאינם קשורים לירקות או מוצרים קשיחים שיש עליהם מכסים גבוהים – אני לא מדבר על להיכנס בכלל לוויכוח שהוא ויכוח לגיטימי.

איתי גוטלר: בזה אני רוצה לסיים את הדברים שלי.

איתן כבל: איתי גוטלר, תודה.

איתי גוטלר: לצערי, אני צריך לזוז בין הוועדות כי יש ועדת קליטה.

איתי גוטלר: רק לא נאמר פה גם על הקהילה האתיופית שמדברים עליה גם כן, שהיא סובלת גם ולא פחות מהחרדים.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: היא אחת החברות ש - - -

איתי גוטלר: הכי, אולי.

איתן כבל: היום הכי, כן, לצד התימנים, הבדואים ו - - -

יעל כהן-פארן: סובלת מסוכרת?

יעל כהן-פארן: בגלל השינוי התזונתי?

איתן כבל: כן, בגלל השינוי התזונתי.

איתן כבל: דרך אגב, כשהתימנים הגיעו לארץ - -

לאה פדידה: הגת לא מחזקת את התימנים נגד סוכרת?

איתן כבל: - - הערכים התזונתיים של הסוכר שלהם, למשל מקרה כמו של סבא שלי היה מאוד נדיר.

איתן כבל: בדרך כלל הוא היה ממש מהנמוכים ביותר.

לאה פדידה: נכון.

איתן כבל: מי הילדה המקסימה הזאת פה?

לאה פדידה: היא מ"חינוך לפסגות" למצוינות בפריפריה.

לאה פדידה: הם היום הצטרפו אלינו.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: מה שמך?

סתו משכל: סתו משכל.

איתן כבל: מאיפה?

סתו משכל: אור יהודה.

איתן כבל: אנחנו שכנים, יפה.

לאה פדידה: הם באו לראות את עבודת הכנסת.

איתן כבל: כל הכבוד, שיהיה בהצלחה, ואני מקווה שתיהנו.

קריאה: תלמדו.

איתן כבל: בהצלחה.

איתן כבל: ברשותכם, מי הדובר הבא?

איתן כבל: ביקשתי את דב אמיתי, נשיא התאחדות האיכרים, בבקשה.

דב אמיתי: בוקר טוב אדוני היושב-ראש.

דב אמיתי: ראשית, אני רוצה לברך אותך על הדיון.

דב אמיתי: אנחנו מדברים על זה לא מעט זמן, ואני שמח שאתה ממשיך להוביל את הקו הזה, ואני מקווה שיהיו לו גם תוצאות.

דב אמיתי: לא אחזור על הרבה דברים שנאמרו, אבל אמירה אחת על פי ארגון הבריאות העולמי – צריכה בלתי מספקת של ירקות היא אחת מ-10 גורמי הסיכון, ואני שמעתי אותך ואני מסכים עם כל מילה.

דב אמיתי: לעומת זאת, עלייה בצריכה של פירות וירקות מעידה על פוטנציאל של שיפור מהותי בבריאות.

דב אמיתי: עם זאת, יש לנו בעיה, לצערי.

דב אמיתי: העשירונים הנמוכים מלמטה – הראשון, השני, השלישי והרביעי – אם אני הולך לנתח את עגלת הסופר שלהם, ואני מנתח – אני לא רואה בה פירות וירקות.

לאה פדידה: אתה רואה בה בדרך כלל פחמימות.

דב אמיתי: אני רואה בה פחמימות על פחמימות על פסטות ואני לא יכול לראות את המזון הבריא, ואותי זה מעציב.

דב אמיתי: למה?

דב אמיתי: כי לי יש יתרון כמעט על פני כולם פה.

דב אמיתי: אני מגדל.

דב אמיתי: אני יודע מה אני מקבל ואני יודע מה ההוא קונה ורושמים לו בסופר.

דב אמיתי: בין שזאת עגבנייה, קישוא, חסה, ברוקולי או עשרות דברים אחרים.

דב אמיתי: ואני חושב שיש לנו בעיה.

דב אמיתי: אגב, קראתי היום כותרת רצינית בכלכליסט – אמירה מאוד ברורה על איך הממשלה, לצערי, נכשלה בתחום הזה.

דב אמיתי: והממשלה, תכף נדבר עליהם, שני אנשים ראויים, נציגי האוצר, שאני מסכים עם כל מילה עליהם, ואני מכיר אישית, ותכף נדבר ואפנה אליהם עם נתונים ברמה שלהם.

דב אמיתי: אני מציג להם פה שקף.

דב אמיתי: נתנו לכם, נציגי האוצר, את השקף הזה?

דב אמיתי: אם לא, תוך חצי דקה זה יהיה אצלכם.

איתן כבל: בכל מקרה, יש להם תשובה.

דב אמיתי: התשובה היא מאתמול, עוד לפני השאלה.

דב אמיתי: מה שאנחנו רואים כרגע בשקף הראשון שאני מחזיק הוא מגמות בפער השיווק וריכוזיות.

דב אמיתי: כשאנחנו רואים בשקף שמשנות ה-80, בואו נאמר, המחיר בין הצרכן לחקלאי הולך ונפתח – זה בריכוזיות – זאת מגמה מאוד מאוד מסוכנת.

דב אמיתי: לשקף הזה היה תיקון קל בשנת 2015, וכרגע אין שינויים מהותיים בנתונים משנת 2015 עד היום, רק לא הצגתי אותם.

דב אמיתי: זה מה שקרה במדינה בשנים האלה בין החקלאי לצרכן.

דב אמיתי: מישהו נכנס באמצע – אין ואקום.

דב אמיתי: מי נכנס באמצע?

דב אמיתי: תראו בשקף למטה.

דב אמיתי: מה רואים בשקף למטה?

דב אמיתי: אנחנו רואים שלמעלה מ-60% מהשיווק נמצא ברשתות הגדולות.

דב אמיתי: כמה רשתות גדולות יש?

דב אמיתי: 84 רשתות גדולות?

דב אמיתי: לא.

דב אמיתי: יש ארבע

דב אמיתי: –חמש רשתות מובילות ורק עכשיו אנחנו רואים שלפני חודש הממונה על ההגבלים העסקיים החליטה שהיא לא רוצה תחרות.

דב אמיתי: נדמה לי שמחר יהיה פה דיון בנושא דומה – היא לא רוצה תחרות.

דב אמיתי: החליטו ש"יינות ביתן" – שלמעשה לפניי שנה יצאו מהיישוב תימורים, מביקורי שדה דרום, על מנת ליצור תחרות – חוזרים לאותו מקום באישור הממונה על ההגבלים העסקיים.

דב אמיתי: הרשתות תופסות את הנתח ומנהלות את השוק.

דב אמיתי: אני גם אציע פתרון מאוד פשוט שלא עולה לאוצר כסף – אגורה לא.

דב אמיתי: אני מבקש שנחליט שהיושב-ראש יוביל את זה.

דב אמיתי: ניקח חמישה–שבעה מוצרים בסיסיים מהפירות.

דב אמיתי: ניקח עוד שבעה–שמונה מהירקות.

דב אמיתי: ניקח מהבסיסיים, שחשובים מאוד לכל האוכלוסייה, ונבקש מהרשתות להציג את המחירים שהם קנו מהחקלאי ולתת לכולנו, הצרכנים, לראות מה הוא הפער.

דב אמיתי: תאמינו לי, הם יתביישו להעלות מחירים ל-17 שקלים.

איתן כבל: זה רעיון יפה.

דב אמיתי: אם אדוני היושב-ראש יוכל להוביל את זה, אפילו בהסכמה איתם, ולהחליט מה הם המוצרים, כדי שכל בית בישראל יוכל לקבל את הדברים הבריאים.

דב אמיתי: אני חושב שזה הפתרון, והוא לא עולה אגורה.

דב אמיתי: כי תמיד כשמבקשים משהו מהאוצר הוא עושה חשבון – כמה זה עולה לו.

דב אמיתי: זה לא עולה לך במקרה הזה.

דב אמיתי: אגורה לא.

איתן כבל: תודה לדב אמיתי, ועכשיו אנחנו נבקש את ד"ר ברוריה שר, האגודה לסוכרת נעורים בישראל ועמותת "עתיד", בבקשה.

ברוריה שר: בוקר טוב לכולם.

ברוריה שר: אני דיאטנית האגודה לסוכרת נעורים, ואני מייצגת קודם כול את אוכלוסיית האנשים עם סוכרת מסוג 1.

ברוריה שר: בשבילם התזונה הבריאה היא התזונה הים-תיכונית.

ברוריה שר: כל המזונות שדיברת עליהם הם לא למניעת מחלה, כי הם כבר סובלים מן המחלה.

ברוריה שר: התזונה היא must, והם חייבים להתבסס עליה כדי לאזן את הסוכרת.

ברוריה שר: כל אגודות הסוכרת, גם בארץ וגם בעולם, אומרות שזה הבסיס לתזונה הנכונה לאיזון הסוכרת, ועכשיו אנחנו רוצים לאזן את הסוכרת - - -

איתן כבל: ד"ר ברוריה שר, יש גם את היישובים באיטליה וביוון, כמדומני, ששם תוחלת החיים היא גבוהה, הכפרים ששם סל המזון הוא לגמרי ים-תיכוני, שעליו כאילו אנחנו מדברים: על השמן ועל הירקות וכן הלאה.

ברוריה שר: אוקיי, אז אצלם, הם זקוקים לזה ביום-יום כחלק מהטיפול במחלה.

ברוריה שר: הטיפול במחלה הוא כדי למנוע סיבוכים, שיעלו הרבה למערכת הבריאות בעתיד.

ברוריה שר: היום אני מייצגת גם את עמותת הדיאטנים בישראל – עמותת "עתיד".

ברוריה שר: אני חברה בעמותה.

ברוריה שר: עמותת עתיד עשתה משהו נפלא בשנים האחרונות.

ברוריה שר: היא מוציאה סל מזון בריא חלופי לסל שקיים היום, שאתם הזכרתם כמה מזונות ממנו.

ברוריה שר: הסל הזה מתבסס על הסל שקיים, אבל הוא מציע להוציא חלק מהמזונות.

ברוריה שר: יש להם רשימה, ואני לא אכנס אליה.

ברוריה שר: הסל הזה מציע להוציא מזונות מסוימים שהוזכרו כאן דרך חברי הכנסת, כמו השמנת המתוקה ובמקומם להכניס את המזונות הבריאים שמתבססים על הפירמידה הים-תיכונית והתזונה הבריאה.

ברוריה שר: הם מכניסים גם את הטחינה הגולמית ואת שמן הקנולה, שדיברנו להכניס אותו.

ברוריה שר: בירקות הם מציעים להחליט בכל עונה על שלושה ירקות עונתיים מהתזונה הים-תיכונית.

איתן כבל: להוציא גם את הקנולה?

ברוריה שר: לא, להכניס את הקנולה.

ברוריה שר: להוסיף.

יעל כהן-פארן: גם שמן זית.

ברוריה שר: סל התזונה שלהם מבוסס על הוספת מזונות והוצאה.

ברוריה שר: גם בירקות ופירות הם אומרים בכל עונה – התזונה הים-תיכונית מבוססת על ירקות ופירות עונתיים, ולא על ייבוא ירקות שהם לא בעונה – על תזונה מקומית.

ברוריה שר: זה עוזר גם לחקלאים וגם לבריאות – זה הולך ביחד, וגם עם קיימוּת.

ברוריה שר: הם מציעים בכל עונה להחליט על שלושה סוגים של פירות וירקות ולהכניס אותם לסל.

ברוריה שר: כלומר, כל חצי שנה לשנות בהתאם.

ברוריה שר: אותו דבר על הירקות.

ברוריה שר: אני ממליצה להתבסס על כל הרשימה שלהם, כשאני לא יודעת מבחינה כלכלית – אני לא חישבתי – היא גם מבוססת על הוצאת מזונות יקרים והכנסת מזונות בריאים.

איתן כבל: תודה לך גברתי, ועכשיו אנחנו נבקש מיפה חובב מאיגוד לשכות המסחר, בבקשה יפה.

יפה חובב: שלום, אני מנהלת ענף המזון באיגוד לשכות המסחר.

יפה חובב: אנחנו כן תומכים במדיניות לעודד צרכנים לצרוך מזון בריא יותר.

יפה חובב: אנחנו נמצאים בקשר בעניין הזה עם כל הגורמים הרלוונטיים, כולל מנכ"ל משרד הבריאות.

יפה חובב: פנינו למנכ"ל משרד הבריאות והצגנו בפניו רשימה שמציגה מגוון מוצרי מזון שנחשבים בריאים, להבנתנו, אבל שיעור המכס מאוד גבוה, וזה מהווה חסם ייבוא משמעותי.

יפה חובב: אז יחד איתו ויחד עם גורמים נוספים אנחנו מנסים לקדם את הפעילות להפחתת המכסים במוצרים שנחשבים בריאים.

יפה חובב: נשמח להעביר לך את ההצעה שהעברנו, ושתקדם אותה.

איתן כבל: אנחנו נשמח.

איתן כבל: איגוד לשכות המסחר בוודאי שאנחנו לא נעז להגיד: "אל תעבירו".

איתן כבל: אני מודה לך.

איתן כבל: רז, בבקשה.

רז הילמן: אני מנהל אגף ייבוא מכס ותקינה בלשכת המסחר.

רז הילמן: אדבר על נושא קצת יותר משעמם ואפור – רגולציה.

רז הילמן: זה נושא שאולי גם קצת יותר קשה לתת לו מענה.

רז הילמן: המזון שלנו מפוקח על ידי שורה ארוכה של מסמכי רגולציה.

רז הילמן: הוא מייצר קשיים ומייצר עלויות.

רז הילמן: ברפורמת הקורנפלקס ניסו לתת מענה לנושא הזה.

רז הילמן: המענה שניתן היה בעיקר בהתייחס למזון שמוגדר כמזון רגיל.

רז הילמן: מרבית המזונות שמתייחסים אליהם כאן מסביב לשולחן כבריאים יותר, מוגדרים על ידי משרד הבריאות כמזונות רגישים.

רז הילמן: הרגולציה עליהם היא מחמירה פי כמה.

רז הילמן: יש קשיים רבים להשיג אישורים, יש הרבה מאוד מוצרים שיבואנים מדווחים לנו שהם מוותרים מראש על הניסיון לקבל אישורים בעבורם, בגלל הרגולציה המחמירה.

רז הילמן: יש בישראל דרישות שלא מקובלות במדינות אחרות – מה שמגביל עוד את ההיצע ומייצר עוד קשיים.

רז הילמן: אנחנו חושבים שבמקביל לדברים האחרים – חשוב לטפל ברגולציה, להיכנס לעובי הקורה ולהתאים את הדרישות בארץ לדרישות המקובלות בעולם בעניין הזה.

רז הילמן: גם רשתות המזון סובלות מרגולציה קשה – הרבה מאוד דרישות: דרישות שקשורות לסימון, סימון מחירים, כל מיני שלטים אחרים שרק בישראל צריך להציב.

רז הילמן: הדברים האלה, בסופו של דבר, משפיעים על המחירים, גם של המוצרים הבריאים וגם של המוצרים שאינם בריאים, וצריך לתת גם לזה מענה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: עכשיו כרמית ספרא, יועצת לתחום - - -

כרמית ספרא: הרה פורמולציה של המזון, ממשרד הבריאות.

לאה ורון: מה זה?

איתן כבל: ווי, רק מזה אתה מקבל סוכרת...

כרמית ספרא: כן, צריך למצוא שם אחר לתפקיד.

לאה ורון: רה-פורמולציה זה הרכב אחר למזון?

כרמית ספרא: כן, בדיוק.

איתן כבל: רק לפני כן, אני רוצה לכבד בברכה את אביב אנברבר בן 13.5 ואת יסמין זלכה בת 16, שניהם מנתניה, שהגיעו אלינו גם הם במסגרת היום המיוחד של עמותת "חינוך לפסגות", יחד עם כרמלה רוטמן.

איתן כבל: כרמלה, תרימי את ידך ומאיה שלזינגר מ"חינוך לפסגות".

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: שיהיה בהצלחה.

איתן כבל: אני מקווה גם שתיהנו מהיום החשוב הזה בעבורכם, תודה.

איתן כבל: דרך אגב, זאת כבר לא שנה ראשונה.

איתן כבל: נדמה לי שזאת שנה שנייה או שלישית שאנחנו מקדמים אתכם בברכה, אז בבקשה.

איתן כבל: כן, כרמית בבקשה, עם הרה פורמליזציה, כן.

כרמית ספרא: אני יועצת לקידום סביבה שתעזור לצרכן לבחור מזון בריא בקלות, ואני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו, ולכן אני רק אוסיף כמה נקודות חשובות: אחת, זה שבהנחיות התזונתיות העדכניות שיצאו בקרוב מאוד – ממש בשבועות הקרובים – כללנו גם טבלה של ייצור מקומי חקלאי כדי לעודד צריכה של מזון חקלאי מקומי.

כרמית ספרא: הצריכה המקומית והעידוד אליה שזורים בכל ההנחיות התזונתיות, מכיוון שהן מבוססות על תזונה ים-תיכונית שמעודדת ייצור מקומי ואכילה של פירות וירקות טריים.

איתן ברושי: זאת אומרת שיסמנו מה זה ייצור מקומי ומה זה ייבוא?

איתן ברושי: איך אנשים ידעו?

כרמית ספרא: קודם כול, לא.

כרמית ספרא: ההנחיות התזונתיות יכולות לעורר מודעות אצל הצרכן.

כרמית ספרא: זה תרומה להעלאת השיח בנושא.

איתן ברושי: אבל עכשיו למשל מייבאים שמן שמערבבים בו שמן לא טוב עם שמן טוב.

איתן ברושי: איך אדם ידע שהשמן הזה הוא מהגליל או מ - - -

איתן כבל: אגיד לך.

איתן כבל: זה אפילו אני יודע.

איתן כבל: כיוון שיש גם לזה פרסום.

איתן ברושי: יש מותג.

איתן כבל: יש את מועצת הזית שיש לה את הטיוב - - -

איתן ברושי: את הסמל.

איתן כבל: את הסמל שלה, ובעצם אתה פוגש על המדף הרבה פעמים - - -

דב אמיתי: זה מיוצר בישראל.

איתן כבל: כן, כתוב על זה.

איתן ברושי: אני רוצה להגיב על זה.

איתן כבל: יש גם את וגם את זה.

איתן ברושי: אין את זה לעגבניות, למשל.

איתן ברושי: אני רוצה להדגיש את הנקודה הזאת.

איתן ברושי: אני מתנצל שיצאתי לוועדה אחרת, אבל יושב פה דב אמיתי, המייצג את החקלאים.

איתן ברושי: היבוא זה - - -

איתן כבל: האמת, זה יכול להיות רעיון לא רע שתהיה חובה - -

איתן ברושי: לסמן.

איתן כבל: - - לכתוב: עגבניות מתורכיה.

איתן כבל: למה אני אומר את זה?

נחמן מזעקי: העוקץ בעגבניות.

נחמן מזעקי: העוקץ בעגבניות זה תוצרת הארץ והמלפפונים שמביאים מעזה.

נחמן מזעקי: אני מ"אזרחים ותיקים".

נחמן מזעקי: העגבניות שיש בהן את העוקץ– זה תוצרת הארץ.

איתן כבל: נחמן מזעקי, אתה צודק וטועה.

נחמן מזעקי: למה?

איתן כבל: כי זה עניין של איכות קטיפה.

נחמן מזעקי: העגבניות שמגיעות מתורכיה – מגיעות ללא עוקץ.

קריאה: מתורכיה זה תמיד בלי עוקץ.

איתן כבל: נכון, אבל גם היום כשאתה מגיע לסופר, תשמעי אני עושה את הקניות.

איתן כבל: אני יודע בדיוק מה - - -

נחמן מזעקי: איתן, בקשר למלפפונים שמגיעים מעזה - - -

איתן כבל: קודם כול, העגבניות מחלק מהמקומות מסביבנו כן מגיעות עם עוקץ.

איתן כבל: עכשיו, מה העניין?

איתן כבל: אני רוצה שיהיה כתוב בצורה ברורה.

איתן ברושי: ברור, ברור.

איתן ברושי: שיהיה איזשהו סימן.

איתן כבל: מכיוון שהיום אתה מקבל ארגז, והוא מערבב עגבניות מפה, ומפה ומכאן.

איתן כבל: נו מה, אתם לא מגיעים לשווקים?

לאה פדידה: איתן, אבל תאר לך שגם בחו"ל יסמנו שזה משהו מישראל ולא ירצו לקנות את שלנו.

איתן כבל: לא, לא על זה.

איתן כבל: קודם כול, זה מסומן – סליחה, דרך אגב, ההפך – כמותג.

לאה פדידה: הייתי עכשיו באירופה ולא היה כתוב על המלפפון: ישראלי.

איתן כבל: לא, Jaffa, זה מותג.

לאה פדידה: חוץ מהתפוז שהוא כן.

איתן כבל: אבל זו בדיוק הנקודה.

אורית שוהם: תכתוב "תוצרת ישראל".

איתן כבל: זו בדיוק הנקודה.

איתן כבל: זה לא תוצרת ישראל במובן של ה-BDS.

אורית שוהם: תכתוב "תוצרת ישראל".

אורית שוהם: אל תכתוב "תוצרת טורקיה".

איתן כבל: קודם כל זה עניין של טיב – אני לא מתעלם ממה שאת אומרת.

אורית שוהם: תכתוב "תוצרת ישראל".

אורית שוהם: אל תכתוב "תוצרת טורקיה".

איתן כבל: יש בזה.

איתן כבל: אני לא פוסל באינסטינקט את מה שאת אומרת.

איתן כבל: יש בזה אמירה.

לאה פדידה: Think about it.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, כשאתה מקבל היום אגסים שלא בעונה, אתה מקבל פירות וירקות שהם לא בעונה שלך – ברור לך שהם מחו"ל.

איתן כבל: כשאני מגיע אני שואל במפגיע.

איתן כבל: אני לא אוהב את העגבניות התורכיות.

איתן כבל: הן גדולות.

יעל כהן-פארן: את מי יש לך לשאול בסופר?

יעל כהן-פארן: אצל ירקן יש את מי לשאול.

יעל כהן-פארן: בסופר אין את מי לשאול.

איתן כבל: לא נכון.

איתן כבל: לדעתי יש בסופר – למרות שאת צודקת ואני מבין את מה שאת אומרת.

איבט מירב אפרים: יש סימון.

יעל כהן-פארן: צריך ממש להתאמץ.

יעל כהן-פארן: ממש להתאמץ.

דורית אדלר: אבל חבר'ה, כשאנחנו חושבים על טקסטיל – כתובה לך ארץ הייצור.

דורית אדלר: למה טקסטיל – כן, ומזון שהוא קריטי – את מכניסה לגוף.

דורית אדלר: זה קובע אם תהיי בריאה או חולה –למה לא?

קריאה: אני רוצה להגיד שיש סמל - - -

לאה פדידה: לא אמרתי: לא.

לאה פדידה: אנחנו צריכים לשקול את ההיבטים הנוספים.

א דורית אדלר: אנשים רוצים היום לעקוב.

לאה פדידה: לסמן משהו זה קצת - - -

דורית אדלר: לא, לא, זה מאוד חשוב גם לגופים באירופה.

דורית אדלר: לאוכלוסייה בעולם חשוב לדעת איפה גודל המזון, האם תנאיי העבודה היו נכונים.

איתן כבל: סליחה גברתי, יש פה שתי נקודות מבט – בהמשך לדברים שגם אמרה חברת הכנסת לאה פדידה – יש הבדל אם אתה במדף בדנמרק או בשוודיה כותב את ארץ הייצור כדי לעשות שיימינג - -

דורית אדלר: נכון, זה משהו אחר.

איתן כבל: - - שזה דבר אחר לגמרי, לבין כשאתה אומר:

איתן כבל: ההעדפה שלי כלקוח היא לעגבניות מסוג מסוים – זה שני עולמות.

איתן כבל: האמת, אין מה להשוות בין הטעמים למרות שיש בעגבניות יותר צורה מאשר טעם.

יעל כהן-פארן: גם עכשיו כשקיווי הוא בעיה – אתה מוצא גם קיווי תוצרת ניו-זילנד בחנויות.

יעל כהן-פארן: למה?

איתן כבל: נכון, יש לך גם.

איתן כבל: לא חסר.

לאה פדידה: כבוד היושב-ראש, מה עם ההצעה שהוא הציע?

לאה פדידה: אולי ננסה לפתח את זה?

לאה פדידה: אם עגבניות ומלפפונים – ואני לא יודעת מה, עוד איזה מוצר שכולם קונים – ניתן את המחיר שהחקלאי נותן, ואולי נוריד כך לכולם את המחיר?

דורית אדלר: זה רעיון מצוין.

איתן כבל: זה רעיון יפה.

איתן כבל: הינה כבר המימיקה של נציגי האוצר...

לאה פדידה: לא על כל המוצרים.

איתן ברושי: לא, לשכת המסחר רוצה להוריד מכסים.

איתן ברושי: זה היעד שלהם – להוריד מכסים.

לאה פדידה: לא על אננס או אנונה.

קריאה: אתם רוצים לשים סימון - - -

איתן כבל: איתן ברושי, אגיד לך איך זה באיגוד לשכות המסחר – הם תמיד רוקדים ריקוד תימני.

איתן ברושי: טוב, בזה אתה מומחה.

איתן כבל: אסביר.

איתן כבל: זה אחד לפנים ושניים לאחור.

איתן כבל: בדברים שנוגעים להם – הם אומרים: מה פתאום.

איתן כבל: אסור.

איתן כבל: למשל דרך הרכישה באינטרנט.

דב אמיתי: במע"מ.

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: רכישה באינטרנט.

איתן כבל: הם אמרו: אוי ואבוי, מה פתאום.

יעל כהן-פארן: תעלו מכסים.

איתן כבל: צריך לשים מכסים, צריך לסגור, לחסום.

רז הילמן: לא, ממש לא.

רז הילמן: אנחנו מאוד עקביים, אנחנו - - -

איתן כבל: אגלה לך סוד, אני עם ירידת שמיעה אבל לא קשה הבנה.

איתן כבל: זאת אומרת, אני מבין את העניין לגמרי.

איתן כבל: הייתי אצלכם ואני מכבד ואני אחד הלוחמים היותר גדולים בעבורכם, אבל לא באופן גורף.

איתן כבל: צריך שיהיה "שכר מצווה – מצווה" במובן הזה שיש נקודות שאתם צודקים בהן לחלוטין, וצריך למצוא את נקודת האיזון, שבה עסקים מקומיים לא ייפגעו.

איתן כבל: רק מה, נהייתם אימפריאליסטים ואתם מייצגים גם יבואנים וגם כחול-לבן, ולפעמים יש התנגשות – אז צריך גם להגיד את הדברים כמו שהם.

גליה שגיא: כחול-לבן – זה אנחנו מייצגים.

רז הילמן: אנחנו לא רוצים להחמיר על ייבוא אישי – אלא אנחנו רק לא רוצים שתהיה העדפה לייבוא אישי.

איתן כבל: רז, תודה.

כרמית ספרא: רגע, לא סיימתי.

כרמית ספרא: אני יכולה לסיים?

איתן כבל: משפט אחרון.

כרמית ספרא: אני רוצה לומר שני דברים: אחד, הפיקוח על המחירים צריך בוודאי להיות בהלימה לצעדים אחרים שעושים במשרד הבריאות כמו סימון מזון בסימון אדום.

כרמית ספרא: לא ייתכן שמזון שמסומן באדום יהיה מפוקח על ידי המשרד.

איתן כבל: זה הסיפור הכי דרמטי פה בכל התהליך הזה.

כרמית ספרא: כמו כן החוקים והתקנות לבתי הספר להזנה בריאה יותר.

כרמית ספרא: יש אצלכם, הדפסתי - - -

לאה ורון: את השקף?

כרמית ספרא: כן.

כרמית ספרא: שקף על המוצרים בפיקוח לעומת תזונה ים-תיכונית.

כרמית ספרא: ניתן לראות את הפערים הגדולים מאוד ועד כמה המוצרים שהיום נמצאים בפיקוח – גם מבחינה פרופורציונלית – הם מאוד לא מותאמים לתזונה ים-תיכונית, המבוססת על פירות, ירקות, קטניות, דגנים מלאים.

לאה פדידה: ושמנת 38%, כמו שיעל אמרה.

כרמית ספרא: בדיוק, והשמנת שבכלל לא נמצאת בפירמידה.

כרמית ספרא: תודה רבה.

איתן כבל: אוקיי, תודה לך.

איתן כבל: עכשיו, גליה שגיא, אורי שאול ממועצת הנוער ואחרון יהיה גיל ברגפרוינד.

איתן כבל: אני אתן לנציגי האוצר – שלא יגידו כלום – ואני אסכם.

יעל כהן-פארן: האם אפשר לשאול לפני נציגי האוצר שאלה קטנה?

איתן כבל: כן, ודאי.

איתן כבל: בבקשה, גליה שגיא.

גליה שגיא: כבוד היושב-ראש, קודם כול כחול ולבן זה אנחנו.

איתן כבל: על הכיפאק.

גליה שגיא: אנחנו המיצגים.

גליה שגיא: שמי גליה שגיא, מנהלת איגוד תעשיות המזון בהתאחדות התעשיינים.

גליה שגיא: קודם כול אני רוצה לברך על הדיון החשוב הזה.

גליה שגיא: יצרני המזון בעד מוצרים בריאים ושווים לכל נפש.

גליה שגיא: השתתפנו בוועדת ההסדרה של משרד הבריאות בנושא הסימון, ואחת ההצעות שהעלנו אז היא לעשות מע"מ דיפרנציאלי על מנת לקדם את המוצרים בעלי הערך התזונתי הגבוה יותר.

גליה שגיא: אנחנו גם מרגישים שלעיתים אותה מדינה מדברת בשתי שפות, כאשר אנחנו היצרנים צריכים להתאים את עצמנו ולהנהיג מע"מ דיפרנציאלי שהוא לא חייב להיות מע"מ אפס אלא איזשהן מדרגות מע"מ ולקדם ככה מוצרים בעלי ערך תזונתי גבוה יותר.

איתן ברושי: אנחנו מתנגדים למע"מ על ירקות ופירות.

גליה שגיא: אני מדברת על מוצרי - - -

איתן ברושי: אני מדבר גם על ירקות ופירות.

איתן כבל: סתם ידע אישי...

איתן ברושי: פליטת פה.

לאה פדידה: למען יראו וייראו.

גליה שגיא: דבר נוסף, יצרני המזון פועלים רבות בשנים האחרונות לשפר את המוצרים, ולטייב אותם וגם לפתח מוצרי מזון חדשים שמותאמים לרצונות הצרכנים – ונתקלים בחסמי תקינה, שהתקנים לא מותאמים.

גליה שגיא: וגם כשאתה רוצה לפתח מוצר חדש, אתה לא יכול מכיוון שהתקן עדיין מכריח אותך לשים את כמויות הסוכר והנתרן שאותן רוצים להוריד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אורי שאול בבקשה.

אורי שאול: אני, קודם כול, סוכרתי.

אורי שאול: אני במועצת הנוער של האגודה לסוכרת נעורים, ולי חשוב לדבר על כמה מזון בריא בהכרח עוזר לנו באיזון של הסוכרת, ושיכול לגרום לבעיות סוכרת קשות בעתיד.

אורי שאול: אני יכול להגיד שהאוכל שאני אוכל בבית הספר והאוכל שאני אוכל כל היום הוא לא בריא ואני כן רואה את ההשפעות על הסוכר שלי אחרי זה.

אורי שאול: באמת אני מניח שאם האוכל היה מסובסד יותר וזול יותר – זה היה עוזר לנו.

איתן כבל: אתה מרגיש שאוכל בריא, לשיטתך, הוא אוכל נגיש עבורך?

אורי שאול: לי ספציפית כן, אבל אני יודע על אנשים אחרים.

איתן כבל: אני אסביר מה זה עבורך.

איתן כבל: אתה כבר מותאם בחייך, מכיוון שזה חלק מהשמירה על הבריאות של עצמך, אבל יחד עם זאת, אתה רוצה להרגיש שאתה חלק מהם, וכשאתה יוצא עם החברים שלך, וכשאתה רוצה לשבת במסעדה, כשאתה רוצה לשבת בבית קפה – האם במרחב, אם אתה רוצה לאכול משהו שאתה יכול לאכול אותו, כי הוא לא מזיק לך, אתה מרגיש שזה נגיש עבורך?

איתן כבל: או שבכל מקום אתה צריך למצוא פה משהו ושם משהו?

אורי שאול: אני כן יכול לאכול אוכל לא בריא, אבל למשל הסנדוויץ' לבית ספר, שהוא יהיה מלחם לבן, לעומת הנגישות ללחם מלא למשל, זה כן מה שיהיה לי קשה.

אורי שאול: מבחינת היציאות בערב והכול – זה הדבר שפחות משפיע.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: מאיפה אתה בארץ?

אורי שאול: אני מלכיש.

אורי שאול: בגלל זה גם אין לי לימודים היום.

איתן ברושי: לכיש זה מועצה או ישוב?

אורי שאול: אני ממושב לכיש במועצה האזורית לכיש.

איתן ברושי: אז תגיד.

איתן ברושי: חשוב להגיד גם את השם של היישוב ולא רק של המועצה האזורית.

קריאה: זה אותו שם.

איתן ברושי: אני כראש מועצה אומר לך.

לאה פדידה: לשעבר, לשעבר.

אורי שאול: חשוב לי גם להגיד שסוכרתיים צריכים בהכרח אוכל שהוא לא בריא למקרה של רמת סוכר נמוכה, כמו סוכריות גלוקוז למשל, מה שמעלה לנו את הסוכר – זה בהכרח גם מאוד יקר ולא מסובסד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה לך, יקירי.

איתן כבל: גיל ברגפרוינד, בבקשה.

גיל ברגפרוינד: אני כלכלן המועצה הישראלית לצרכנות.

גיל ברגפרוינד: גם אני מברך, כמובן, על הדיון החשוב הזה.

גיל ברגפרוינד: המועצה לצרכנות מלווה את הנושא הזה כבר הרבה מאוד שנים, גם בליווי של המועצה הלאומית לביטחון תזונתי וגם בפרויקטים עם התאחדות האיכרים, כמובן.

גיל ברגפרוינד: דב אמיתי מכיר אותי באופן אישי.

גיל ברגפרוינד: על פי סקרי מחירים ברור שהצרכנים בוחרים קודם כול לפי המחיר ולא לפי ה – כי אין להם בררה – הם בוחרים לפי המחיר.

גיל ברגפרוינד: אנשים צורכים את המוצרים הזולים ולא את המוצרים הבריאותיים.

גיל ברגפרוינד: השורה התחתונה שאני רוצה להגיד פה, גם כשאנחנו עושים סקרי מחירים על הפערים, אנחנו מגלים שהפערים הם בין 40% ל-120% לכל אחד מהמוצרים.

גיל ברגפרוינד: הפערים האלה זועקים לשמים.

גיל ברגפרוינד: לכן, כל הסדרה שננסה להגיע אליה ופתרון שננסה להגיע אליו – חייב לעודד צריכת מזון בריא, אבל הוא חייב לטפל גם במחיר שלו לצרכן, אחרת זה לא יקרה.

גיל ברגפרוינד: מה קורה באירופה?

גיל ברגפרוינד: באירופה פותרים את הבעיה הזאת באמצעות מיסוי של מחירי מזון מזיק או סובסידיות לטובת החקלאים, כמובן, כדי שיוכלו לעודד אותם להמשיך ולהתקיים.

גיל ברגפרוינד: אז מה נדרש בפועל?

גיל ברגפרוינד: קודם כול, אני רוצה להציע ולהמשיך לשתף פעולה גם עם נכבדי, דב אמיתי, ולכן להציע את ההצעה הזאת: לתת לרשתות השיווק להרגיש לא בנוח, שייראו את פערי המחירים בין החקלאים, לבין מה שהצרכן נאלץ לשלם.

גיל ברגפרוינד: הדבר הנוסף הוא כמובן להכניס לפיקוח מחירים את כל המוצרים שהצרכן יצטרך בריאותית לאכול.

גיל ברגפרוינד: אנחנו נדבר על ירקות, אנחנו נדבר על פירות, נדבר על בשר עופות ודגים.

גיל ברגפרוינד: מחר יהיה דיון בנושא הזה.

גיל ברגפרוינד: אני רוצה שכשיהיה פיקוח מחירים הוא יהיה לא רק על המחיר לקילוגרם עוף מלא אלא גם לחלקי העוף.

גיל ברגפרוינד: כל מה שהצרכן יצטרך שיהיה לו בריא – הוא יוכל לצרוך אותו בכבוד, תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כן, גברתי, תמיד את עושה לי את ההפתעה בסוף.

איתן כבל: יש לך דקה, מכיוון שאני ממש צריך לסיים.

בקי כהן קשת: אני מעמותת רבנים לזכויות אדם.

בקי כהן קשת: על כל הדברים החשובים מאוד שנאמרים אני רוצה לומר שלהבנתנו זו גם מצווה לדאוג לאוכל בריא, ולזה שמי שאין לו את האפשרויות – גם תהיה לו האפשרות.

בקי כהן קשת: אני רוצה לשתף בכמה מילים.

איתן כבל: כתוב כבר: "ונשמרתם מאוד לנפשותיכם".

בקי כהן קשת: נכון, והרמב"ם מסביר שאוכל לא בריא – אכילה גסה לגוף כל אדם כמו סם המוות, והיא עיקר כל החוליים.

בקי כהן קשת: המזון הלא בריא הוא ממש כמו סם מוות, והאחריות שלנו היא לדאוג למזון בריא.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יעל כהן-פארן, בבקשה, רצית לשאול.

יעל כהן-פארן: כן, למשרד האוצר.

יעל כהן-פארן: לגבי הקריטריונים.

עידו סופר: של מה?

קריאה: מזון בפיקוח.

יעל כהן-פארן: אני זוכרת שלמשל שמנת מתוקה, כי זה היה בערך ב-2013–2014, הקריטריון היה מחיר מופרז, איזושהי הערכה תמחירית לחלוטין, שלא קשורה לערך תזונתי ולא כלום.

יעל כהן-פארן: רק ראיתם שזה עולה הרבה ודווקא זה – דווקא השמנת המתוקה של 38% קיבלה את תשומת הלב הזאת ואת הסבסוד או את הגבלת המחיר.

יעל כהן-פארן: האם אלה הקריטריונים היחידים?

יעל כהן-פארן: זהו?

יעל כהן-פארן: רק מחיר מופרז?

יעל כהן-פארן: אני לא אומרת שאני מבטלת את הקריטריון הזה, אבל זה לא נשמע לי הגיוני שזהו הקריטריון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: תודה.

איתן ברושי: משפט אחד בבקשה, גם למשרד האוצר וגם למשרד הכלכלה.

איתן ברושי: שאלת תוצרת הארץ היא מרכיב חיוני גם בביטחון מזון וגם בביטחון תזונתי וגם במדיניות של הממשלה נדרשת התחשבות.

איתן ברושי: לכן אני פונה פה אליך אדוני היושב-ראש, איתן כבל וחבריי מהאוצר – פערי התיווך, עלויות הייצור, הסובסידיה במדינות שמהן מייבאים - - -

איתן כבל: << יור >> איתן זה פתח לדיון של שבוע.

איתן ברושי: רגע, אז אני מבקש שבסיכום תטיל על משרדי הממשלה ועל הגורמים האחראיים לבוא לאיזו הידברות כדי לבטא את העניין.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברשותכם, אני מבקש שתענו בקצרה: א' האם בכלל אתם חושבים על זה?

איתן כבל: זאת אומרת, האם בכלל הנושא הזה שנדון פה נמצא בכלל על סדר-יומכם או שאמרתם: הנה, עוד מחבקי עצים, והסרתם את הנושא מעל השולחן?

איתן כבל: למרות שבאמת, כמו שאמרתי לכם – באמת – זה אחד מהנושאים הכלכליים היותר דרמטיים וחשובים מכיוון שאכילה לא בריאה מחייבת את מדינת ישראל להשקעות עתק בבריאות.

איבט מירב אפרים: בריאות שקורסת.

איתן כבל: כן, והעניין הזה של מניעה, אם נגיד את זה, זה חלק מאותה מערכת מניעה שבסופו של דבר חוסכת למדינת ישראל מיליארדים רבים.

איתן ברושי: זה חשבון של הקדנציה הבאה.

איתן כבל: לא משנה, אני מדבר ברמת העיקרון.

איתן כבל: האם יש בכלל אצלכם חשיבה בעניין?

עידו סופר: אני רכז תעשייה ומסחר באגף התקציבים של משרד האוצר.

עידו סופר: תראה יושב-ראש הוועדה, אמנם זה ספורט לאומי להיכנס במשרד האוצר.

עידו סופר: אני רואה שמאמצים אותו פה יפה, אבל האמת שזה נושא חשוב שאנחנו עוסקים בו.

איתן כבל: חייבים - - -

דב אמיתי: כל דבר חייבים - - -

עידו סופר: אני יודע.

עידו סופר: זה מצחיק וטוב אבל - - -

איתן כבל: עידו סופר, לפי הפתיחה שלך אני כבר רואה איזו תשובה אני הולך לקבל.

עידו סופר: לא, ממש לא.

איבט מירב אפרים: בואו ניתן לו צ'אנס.

עידו סופר: אבל היות שיש פה גם לא מעט אנשים מהציבור, אז צריך להבין שאנחנו לא מסתכלים על זה בחיוך ועוברים הלאה – ממש לא.

עידו סופר: מעבר לזה שזה נושא שאנחנו עוסקים בו רבות, אנחנו כמובן גם צרכנים וגם הורים לילדים קטנים.

עידו סופר: אחד, זה לא סוד שיש יוקר מחייה, וזאת אחת הסוגיות המרכזיות שאנחנו עוסקים בה.

עידו סופר: צעדים – וחלק מהצעדים גם הוועדה וגם יושב-ראש הוועדה מכירים היטב – הם צעדים כמו רפורמת הקורנפלקס והסרת חסמים, חסמי כשרות, שאנחנו נאבקים בהם במגוון שווקים משמעותיים או צעדים רוחביים כולל מוצרים נטולי גלוטן.

עידו סופר: עוד רגע אני אדבר מה קורה כשמדובר בשוק קטן ואלו קשיים יש לנו.

עידו סופר: אך לא ניתן להחזיק את החבל בשני קצותיו, ודיבר על זה גם ידידי, מר דב אמיתי וגם חבר הכנסת איתן ברושי.

עידו סופר: אם אנחנו מסתכלים על משולש של ייצור מקומי, יוקר מחייה ורגולציה – אחת מהפינות האלה היא בדרך כלל בעייתית.

עידו סופר: אם רוצים לסמן כל עגבנייה – זה יהיה יותר יקר.

עידו סופר: אם רוצים לתת סיוע לכחול-לבן ולעלות מכסים – יש לזה עלות.

עידו סופר: אי אפשר להתעלם מהדברים האלה.

עידו סופר: זה חלק מאותה משוואה ואי אפשר לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה.

עידו סופר: התפיסה שלנו היא שההתערבות הנכונה היא דרך יצירת תחרות ועידוד צרכנות נבונה.

עידו סופר: אתייחס לשני הדברים.

עידו סופר: התחרות מביאה לירידת מחירים, למגוון ולצורך של חברות לתת ערך מוסף.

עידו סופר: פעמים רבות ערך המוסף בא לידי ביטוי במזון בריא יותר, בצורך לתת לצרכן איזשהו ערך מוסף שהוא מחפש.

עידו סופר: אישית, אני חושב שזה שמשרדי הממשלה יקבעו לצרכן מה לאכול ומה לא ומה יהיה יקר ומה לא יהיה יקר – לטעמי זה בעייתי.

עידו סופר: אני חושב שזה צריך לבוא לפי העדפה, אבל נדבר על זה.

עידו סופר: נשים את זה רגע בצד.

איתן ברושי: מה שיקר – אתם קובעים.

דורית אדלר: אתה קובע – בוודאי.

איתן כבל: כולכם דיברתם.

עידו סופר: לא הערתי לדברייך, גברת אדלר.

עידו סופר: אני מבקש שתתני לי לסיים.

איתן כבל: הוא צודק.

איתן כבל: דבר.

עידו סופר: דרך נוספת היא דרך חינוך ועידוד.

עידו סופר: אסביר את הסיבה.

עידו סופר: גם משרד הבריאות וגם גופים מהמגזר השלישי ואחרים פועלים להגדלת הביקוש למזון בריא.

עידו סופר: למה הדבר הזה הוא משמעותי?

עידו סופר: – אגב, זה יכול להיות בשני כיוונים: אחד, זו רגולציה שהיא כופה, לדוגמה איסור האכלה במוסדות חינוך, שזה משהו שאם המחוקק או הממשלה סבורים שזה נכון על אף העלויות שיש לו – אז זו דרך אחת, וזו רגולציה כופה.

עידו סופר: דרך שנייה היא חינוך ועידוד.

עידו סופר: חינוך ועידוד משנים העדפה של צרכנים.

עידו סופר: ברגע שלצרכנים יש כוח שוק גדול יותר – אז ההעדפה הזאת משנה את השוק ומגדילה את השוק.

עידו סופר: את עושה לי: "לא", כרמית ספרא, ואני לא יודע למה, אבל בסדר.

כרמית ספרא: - - -

איבט מירב אפרים: - - -

עידו סופר: תני לי לסיים לדבר.

לאה פדידה: שיעור תיאורטי - - -

עידו סופר: תני לסיים.

עידו סופר: שאלתם על מדיניות – אני אסיים בבקשה.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: אני מתעקש שעידו סופר יאמר את דבריו.

עידו סופר: נקודה אחרונה.

עידו סופר: אני רוצה להגיד גם ליצרנים, ליבואנים ולרשתות: פונים לאוצר, פונים למשרדי הממשלה ומצביעים – אני מבקש גם מכם שתסתכלו על עצמכם.

עידו סופר: יוקר המחייה לא הגיע משמיים, עם כל הכבוד לכולם.

עידו סופר: כשמדברים על פערי תיווך – זה מצביע על אחד, ואם זה נכון או לא נכון – זה לא משנה.

עידו סופר: אנחנו מסתכלים על חסמים ליבואנים מקבילים, אנחנו מסתכלים על חסמים ליצרנים קטנים ובינוניים דרך תקינה.

עידו סופר: כשמסתכלים ואומרים: "מע"מ דיפרנציאלי" או: "תורידו מכסים" – בואו תסתכלו על עצמכם, על חברות שגוזרות פה קופון על הציבור.

עידו סופר: כשאנו מסתכלים על מקטעים שלמים, על שוק, החל מהצרכן ואחורה – Backtracking – עד היצרן בחו"ל, היצרן המקומי, וכלה בכל שרשרת הערך – כשאנחנו מזהים שיש מקום שבו גוזרים קופון על הציבור – אנחנו לא מהססים להתערב ואנחנו נמשיך להתערב.

דורית אדלר: מחירי הפירות והירקות עלו בעשרות אחוזים.

דורית אדלר: איפה התערבתם?

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: אני פה, גברתי.

איתן כבל: אפילו עבדתי קשה להגיע לפה.

איבט מירב אפרים: ואיפה ההשוואה מול החולי?

איתן כבל: עידו סופר, קודם כול תודה.

עידו סופר: בבקשה.

איתן כבל: אני מודה לך על השיעור המאלף במבוא לכלכלה, אבל אני רוצה לומר לך, באמת בחברות - -

לאה פדידה: את התשובה לא הבנתי.

איתן כבל: - - לא עזרת לי בכלום.

איתן כבל: למה אני מתכוון?

איתן כבל: כל מה שאתה אומר – אתה צודק.

איתן כבל: אני לא מתווכח אתך על הצורך בתחרות ועל הצורך ב – ואני לא אומר את זה בציניות – אין בדברים שלך דבר אחד שאני חולק עליו.

איתן כבל: כל מה שאני רציתי להגיד – זאת לא מדיניות שמנסה להתמודד עם תזונה בריאה.

איתן כבל: אני גם לא ביקשתי שתכתיב לי אם אני אוכל גמבה או אפרסמון, שאני לא אוהב, ואני מעדיף עגבנייה – לא ביקשתי.

דב אמיתי: או ג'חנון.

איתן כבל: אתה יודע מה?

איתן כבל: אני אפילו לא מבקש ממך לסמן את העגבניות – אתה צודק.

איתן כבל: יש דרכים יצירתיות הרבה יותר.

איתן כבל: אהיה מוכן לסבול אפילו כתב יד, זה לא העניין.

קריאה: שיהיה דוכן – ייצור מקומי, ודוכן – מחוץ לארץ.

איתן כבל: יש כאן נקודות מאוד פשוטות שכשאתה מחליט שאתה רוצה להתמודד ולהיכנס לעניין הזה, ואני לא מבקש מהפכה ביום אחד, כדי שלא חס וחלילה תהיה סחרחורת ביום אחד לאנשים מכל הטוב שנשפך עליהם.

איתן כבל: יש כאן תהליכים משולבים של חינוך, אני מסכים, אלא מאי?

איתן כבל: תראה, עד שאותן אוכלוסיות שצורכות את האוכל הזה – שהן ברובן מלמטה – עד שתסיים לחנך אותן, עד שתסיים לעשות את התחרות שהצעת, תוריד את הפירמידות, תוריד את כל הזה – הן כבר עם ערכים לא בריאים בכל תחום מפה עד להודעה חדשה.

איתן כבל: כי בסוף, מה אני מנסה להגיד?

לאה פדידה: אבל מה הפעולות שלהם?

איתן כבל: אין להם פעולות.

איתן כבל: בעיניי, כשאתם עושים שולחן שבו משתתף האוצר, יושב בו משרד הבריאות, יושב בו משרד הכלכלה או כל משרד רלוונטי אחר ועושים תוכנית שהיא לא מהפכה.

איתן כבל: אתה יודע, כשאני אומר מהפכה – אני מפחד.

איתן כבל: כשאתה בא ואומר: אני, בעשר השנים הקרובות, יודע שאני מתחיל פה ואני רוצה בעוד עשר שנים להגיע וכל שנה להוסיף עוד קצת ועוד קצת – זאת הכוונה.

איתן כבל: כשאתה לוקח אותי למהפכות הגדולות של תחרות, שווקים ועולמות תוכן כאלה – אני יודע ואתה יודע את זה, עידו סופר – לא יקרה דבר וחצי דבר.

איתן כבל: זו המציאות של חיינו.

איתן כבל: בסוף, כשאני מדבר אתכם על סל מוצרים, אני לא מכתיב לך.

איתן כבל: אני לא רוצה להכתיב, ובזה אני מסכים אתך, כי הטעמים והצרכים של כל אחד אחרים לגמרי – ממש ממש לגמרי.

איתן כבל: אבל יש נקודות מוצא, שבהן אנחנו פותחים את השוק למשל ליבוא חלב – יביאו פה גבינות "חליעה לאללה" מה שנקרא, חליעה לכולסטרול.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: במקום זה תעודד למשל, אם אתה כבר פותח – תגיד: אני כבר פתחתי, אני רוצה לעודד יבוא של מוצרים בריאים.

דב אמיתי: איתן כבל, הוא מדבר על תחרות – אנחנו מסכימים לתחרות.

דב אמיתי: אתה מסכים לתחרות.

איתן ברושי: אבל שתהיה הוגנת.

דב אמיתי: אבל הנה התוצאה, הנה התוצאה של תחרות, עידו סופר.

דב אמיתי: המרחק בין המחיר לחקלאי למחיר לצרכן, אם זו התחרות שלך היא כנראה תחרות לא מספיקה.

דב אמיתי: טפל בתחרות גם אנחנו בעד תחרות.

איתן ברושי: רמי לוי מדליק משואה אחר כך.

איתן ברושי: מה אתה רוצה?

איתן ברושי: הוא יקיר האומה, רמי לוי.

איתן ברושי: נותנים לו להדליק משואה.

איתן ברושי: (חיברתי בין שני המשפטים של ברושי ובין שני המשפטים של דב אמיתי.

איתן ברושי: )

דב אמיתי: אבל זאת התוצאה, עידו.

איתן כבל: עידו סופר, המציאות היא - - -

איתן ברושי: - - -

איתן כבל: איתן ברושי, אני מציע שנירגע, בואו נסיים.

יעל כהן-פארן: אם אפשר שנייה, הוא לא התייחס בכלל לסבסוד המזון.

יעל כהן-פארן: הוא דיבר על תיאוריות של תחרות.

לאה פדידה: לא, זה היה שיעור מבוא באוניברסיטה.

יעל כהן-פארן: על גביית מחיר מרבי.

יעל כהן-פארן: כאילו, יש מזונות לא בריאים, וקובעים מחיר מרבי.

עידו סופר: חברת הכנסת פארן, לא התייחסתי לפיקוח מחירים כי יושב-ראש ועדת המחירים, כפיר בטט, נמצא כאן, אז הוא יתייחס.

כפיר בטט: שמי כפיר בטט מאגף תקציבים, רכז מקרו פיננסי באגף תקציבים ויושב-ראש ועדת המחירים.

כפיר בטט: אתייחס רק לעניין הפיקוח.

כפיר בטט: חשוב מאוד לחדד – ואני שם את זה פה על השולחן בריש גלי – הכלי של פיקוח המחירים לא נועד לתמרץ את אזרחי ישראל לצרוך מוצר כזה או אחר באופן חיובי או שלילי - -

יעל כהן-פארן: אבל הוא מייצר מצב.

דורית אדלר: לא, לא, תבינו, זה מאוד חשוב מה שהוא אומר.

כפיר בטט: - - לשני הכיוונים.

כפיר בטט: כמו שאפילו על למשל סיגריות או על מוצרים אחרים שהם אינם בריאים, אנחנו לא באים וקובעים מחיר מינימום.

כפיר בטט: אנחנו לא קובעים מחיר מינימום למשקה מוגז כזה או אחר שאנחנו אומרים: אנחנו לא רוצים שהצרכנים ישתו אותו, אלא אנחנו קובעים מחיר מינימום מסוים.

כפיר בטט: אותו הדבר גם אנחנו לא עושים לגבי מחיר מקסימום.

כפיר בטט: אז שאלתם לגבי הקריטריונים, והיו פה טענות להכניס אין ספור מוצרים לפיקוח.

כפיר בטט: צריך להבין שמראש הכלי הזה לא נועד לתמרץ באופן חיובי או שלילי את הצרכנים לצרוך אותו.

איבט מירב אפרים: אולי זה היה בעבר ולא נכון להיום.

כפיר בטט: ראשית, אני אומר לכם מה המצב היום.

איתן כבל: הוא מתאר את המצב.

כפיר בטט: בדיוק.

יעל כהן-פארן: אז מה הקריטריונים?

כפיר בטט: תבינו שלפיקוח על המחירים יש חסרונות מובְנים, והתערבות אגרסיבית שכזאת בשוק יוצרת גם הרבה מאוד עיוותים, שאף אחד מאיתנו לא רוצה את זה פה.

כפיר בטט: זה יכול לבוא ממצב שבו התמחיר אינו נכון כי אנחנו עושים את זה על שיטת עלויות ועל שיטת ממוצעים; זה יכול להגיע למצב שאנחנו מדירים מאפיות רבות – אם דיברנו על הלחם מקמח מלא – מהשוק הזה, כי הן לא יעמדו בזה עם התמחיר שאנחנו קבענו.

כפיר בטט: זה מתחזק עוד יותר עם מה שעידו אמר מקודם.

איתן כבל: כפיר בטט, עזוב, הבנתי שאין כלום בדברים.

עידו סופר: אפשר לבטל את זה, אבל זה טענות אישיות.

כפיר בטט: לא, תראו - - -

איתן כבל: לא אמרתי.

איתן כבל: עידו סופר וכפיר בטט, תקשיבו חברים, אם הייתם גורמים לי לעשות אימוג'י עם עיניים כאלה מופתעות מתדהמה מהדברים שאתם אומרים, בסדר, אבל אין אימוג'י כזה.

איתן כבל: אני בסוף מסתכל עליכם, ואיך אומרים, המים אותם מים, הנחל אותו נחל והדיבור אותו דיבור.

איתן כבל: כאילו, מה?

איתן כבל: אין כאן שום חדש.

דורית אדלר: המים מזדהמים.

איתן כבל: מה אני מנסה לומר לכם?

איתן כבל: בכלל הגיעה העת לבחון את הכלי הזה שנקרא פיקוח.

דורית אדלר: בדיוק.

דורית אדלר: בדיוק.

איתן כבל: זאת אומרת, מה אני רוצה לומר לכם?

איתן כבל: אתם תקועים, אתה יודע, בשנות השמונים.

יעל כהן-פארן: הוא אומר שזה ייצר עיוות.

יעל כהן-פארן: זה מייצר עיוות - - -

איתן כבל: << יור >> עולם התוכן של השיח של המזון הוא במקום אחר לגמרי.

כפיר בטט: אני רוצה לחדד משהו, ברשותך היושב-ראש.

איתן כבל: אתה יודע, אתמול ניהלתי דיון ארוך סביב חוק העישון.

איתן כבל: תחשוב על זה שעד לפני 15 שנה, אם רצית להיות בריא – עישנת.

איתן כבל: אתה מכיר את התמונות שרופאים בחדר ניתוח מעשנים?

איתן כבל: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

יעל כהן-פארן: 30 שנה.

איתן כבל: 30 שנה, את צודקת, פחות אפילו.

יעל כהן-פארן: 40, 40.

יעל כהן-פארן: לא, לא.

כפיר בטט: מילה רק ליושב-ראש.

כפיר בטט: נטען פה שאנחנו חיים בשנות השמונים או שאנחנו מחוץ לקשר עם המציאות, אבל ישבה בשנת 2012 ועדה של חברנו, שעד לא מזמן ישב גם אתנו – ועדת טרכטנברג.

כפיר בטט: ועדת טרכטנברג לפני כמה שנים אמרה במפורש שהכלי של פיקוח מחירים אינו כלי יעיל: לא להפחתת מחיר ולא למניעת עלייתו בטווח הארוך, אלא להפך – לזה שזה מדיר יצרנים מהשוק.

דורית אדלר: זה לא נכון.

כפיר בטט: אתם יכולים להגיד: זה לא נכון.

כפיר בטט: את זה ועדת טרכטנברג אמרה בשנת 2012.

כפיר בטט: עכשיו, אתם יכולים להגיד שזה תקוע בשנות ה-80, ואפשר להגיד הרבה דברים על המדיניות הזאת, אבל זאת המדיניות.

כפיר בטט: זאת המדיניות כפי שאנחנו מאמינים בה גם היום.

איתן כבל: כפיר בטט, תודה.

איבט מירב אפרים: כבוד היושב-ראש, אפשר?

איתן כבל: לא, לא, גברתי, אני כבר עשר דקות באיחור.

איתן כבל: אפשרתי לכולכם – התעוררתם אחרי, זאת אומרת היה לכם זמן להגיד מה שרציתם, ולא מנעתי ולא חסמתי אף אחד.

איתן כבל: לצערי, אנחנו מסיימים דיון בלי שום בשורה.

קריאה: נכון.

קריאה: לגמרי - - -

איתן כבל: זאת אומרת, הנתונים שהוצגו מצד אחד על ידי נציגי הגופים השונים, מראים על צורך דחוף בשינוי תפיסה ובשינוי מגמה, ואני אומר את זה לכם באוצר, ואני גם אוציא לכם מכתב.

איתן כבל: אבקש לעשות שולחן.

איתן כבל: בואו נדבר על זה.

איתן כבל: נתחיל לדבר על זה, אפילו.

עידו סופר: בשמחה רבה.

איתן כבל: אני אומר את זה בשיא הרצינות, כי אתם, לפחות עידו סופר, אני יודע, כבר יש לו ילדים.

איתן כבל: כפיר נראה צעיר מדי.

איתן כבל: אבל אני אומר לשניכם ואני אומר את זה גם לעצמי.

איתן כבל: העניין הזה של אוכל בריא הוא עולם תוכן אחר לגמרי ממה שאני הכרתי כשאני הייתי ילד או כשאתם הייתם ילדים.

איתן כבל: בצד אחד הרכבת נעה במקום אחד קדימה ובצד השני היא עדיין עם הקרונות הישנים שלה, ואתה חייב למצוא את נקודות ההשקה.

איתן כבל: אז נכון, לא נמצא את עצמנו בכל השיח באותן נקודות השקה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם – ועדת טרכטנברג לא בדקה את הדברים האלה.

איתן כבל: היא בדקה גם דברים אחרים ועולם תוכן אחר לגמרי שיכול להיות שבנקודות כאלה ואחרות אפשר למצוא לו את נקודות ההשקה.

איתן כבל: אינני נגד תחרות, ממש לא, ואתם יודעים את זה.

איתן כבל: אבל צריך למצוא את נקודות האיזון הנכונות בכל התהליך הזה.

איתן כבל: משרד הכלכלה, אני חושב שיחד עם משרד הבריאות – אתם אלה שצריכים להוביל את המהלכים האלה.

איתן כבל: בַּמָּקוֹם שתהיה גישה ותהיה תפיסה יהיה יותר קל לבוא גם מול האוצר ולהציג את הבקשות.

איבט מירב אפרים: אף אחד לא הציג מספרים.

איתן כבל: היום מה קורה?

איתן כבל: כולם מדברים בריאות.

איבט מירב אפרים: באוויר.

איתן כבל: זה משהו באוויר.

איתן כבל: זה כמו בניווט: איפה אתה?

איתן כבל: אני בערך פה.

איתן כבל: אין בערך יותר.

איתן כבל: אנחנו בעולמות שצריך לחדד ולסמן את הדברים, והיום מדינת ישראל – הרשויות הממשלתיות – לא רק שהן לא ערוכות, אלא הרוב לא מבין על מה אנחנו מדברים בכלל.

איתן כבל: תודה רבה לכם הישיבה נעולה, ואנחנו נעשה שולחן כזה.