ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 905, 2018-12-04 10:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם.

אלי אלאלוף: היום 4 בדצמבר 2018, כ"ו בכסלו תשע"ט, השעה 10:03.

אלי אלאלוף: את מה שהיה להגיד על הבוקר על היום המיוחד הזה גם בצפון וגם נגד אלימות בקרב נשים אמרנו.

ינון אזולאי: קודם כול תודה רבה על הזריזות ועל היעילות.

ינון אזולאי: תודה רבה בכלל גם לצוות, לנעמי, ולכולם שנרתמו לעניין.

ינון אזולאי: מטרת החוק אומרת שאדם שתורם כליה או כל איבר מחיים יוכל לקבל מעבר לשישה ימי מחלה שהיום יש לבן הזוג שלו, הוא יוכל לקבל עוד שבעה במסגרת ימי המחלה שלו.

ינון אזולאי: מכיוון שצריך החלמה מאוד מאוד ארוכה אנחנו צריכים לפחות להקל ולו במעט את הקושי של ההחלמה הזאת.

ינון אזולאי: המקרה הזה הגיע אליי ללשכתי בעצם מאדם שלפני ארבע שנים בפיגוע בבית הכנסת בהר נוף, שם נרצח מישהו, והבן שלו רצה לתרום כליה לעילוי נשמת אבא שלו.

ינון אזולאי: הוא תרם את הכליה ורצה שאישתו תסעד אותו בתקופה הזאת.

ינון אזולאי: נתנו לה עד שישה ימים.

ינון אזולאי: אז היא ביקשה עוד, ואמרו לה שזה כבר על חשבונה, זאת חופשה ללא תשלום.

ינון אזולאי: הוא האיר את עינינו בעניין הזה.

ינון אזולאי: אני חושב שגם אין הרבה כאלה במשך השנה.

ינון אזולאי: לא יודע אם יש גם עלות, ואם העלות היא מזערית.

ינון אזולאי: אני חושב שנוכל להקל על זה, וגם דיברתי עם הרב הבר של תורמי כליה שהוא בעצם מאגד את כל זה.

ינון אזולאי: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק טוב, חוק שגם כמעט ללא עלות.

ינון אזולאי: אם נוכל קצת להקל על האנשים המסכנים האלה בסבל שלהם, שבאותה תקופה במיוחד הם סיעודיים, והיה זה שכרנו.

אלי אלאלוף: והמסירות שהאקט הזה מביא, זה פשוט לא יאומן לתרום מהגוף של עצמם.

ינון אזולאי: אגב, אם לא יהיה לו את התרומה הזאת יכול להיות שהוא יחשוב פעמיים אם ללכת, כי אין מי שיסעד אותו.

ינון אזולאי: בסופו של דבר זה יחזור למדינה ויהיו לה יותר הוצאות על אותו אדם שלא תרם בסופו של דבר, כי לא היה עוד מישהו שקיבל כליה בגלל זה.

ינון אזולאי: גם אם יש איזושהי הוצאה אז זה מתקזז לעומת מאות אלפי שקלים לעומת ההפסד של בן אדם שלא תרמו לו וממשיך להיות חולה והוא נטל – לא יודע אם אפשר להגיד נטל – אבל על המדינה.

אלי אלאלוף: כל הטיפולים הנדרשים.

אלי אלאלוף: המשרדים רוצים?

אלי אלאלוף: אין לכם מה להגיד?

אלי אלאלוף: זה מובן?

אלי אלאלוף: זה ברור?

אלי אלאלוף: זה מוסכם?

אלי אלאלוף: אפשר לעבור להצבעה?

נעמי הימיין רייש: פלא.

יעל סלנט: רצינו להעלות כמה שאלות לדיון, ועם חלקכם דיברנו אתמול, עם חלקכם עוד לא הספקנו לדבר.

יעל סלנט: דניאל יציג אותן.

דניאל בלמס: שתי השאלות שבעצם אנחנו רוצים לבחון זה האם התשלום יהיה מהיום הראשון.

דניאל בלמס: בעצם היום לפי החוק מי שלוקח חופשה בשל מחלת בן זוג הוא זכאי לדמי מחלה כמו שחוק דמי מחלה קובע.

דניאל בלמס: בעצם מהיום הרביעי הוא זכאי לדמי מחלה מלאים, בימים השני והשלישי למחצית מדמי המחלה.

דניאל בלמס: ועל היום הראשון הוא לא זכאי לדמי מחלה.

דניאל בלמס: השאלה בעצם שעליה הוועדה צריכה להחליט זה האם היא מסכימה לכך שבן הזוג יהיה זכאי לדמי מחלה מהיום הראשון.

אלי אלאלוף: רק במקרה הזה של תרומת איברים.

דניאל בלמס: במקרה של תרומת איברים, כמובן.

יעל סלנט: מתוך הנחה שזה אירוע חד-פעמי.

יעל סלנט: זה לא משהו שאמור לחזור, לא מדי שנה.

יעל סלנט: זה אירוע שאמור להיות חד-פעמי בחייו של עובד, אז גם מבחינת הנטל זאת מסגרת מצומצמת.

אלי אלאלוף: ואלו גם מקרים בודדים בשנה.

שמעון גיגי: אני יכול לשאול משהו?

אלי אלאלוף: מי אתה?

שמעון גיגי: אני יועץ החקיקה של ינון.

אלי אלאלוף: בדרך כלל לא מקובל.

שמעון גיגי: היום באופן חריג אפשר?

אלי אלאלוף: אפשר, בבקשה.

שמעון גיגי: דיברנו על זה שששת הימים הראשונים יכולים להיות מחוק דמי מחלה של בן הזוג בכל מקרה.

שמעון גיגי: אז השאלה אם בכל מקרה שבעת הימים האלו, שהם משניים, ינוצלו רק לאחר ששת הימים הראשונים.

שמעון גיגי: זה כבר גם ככה שם את העובד מעבר לימים.

יעל סלנט: אבל פה יש לך הנחה מובלעת שהיא לא בהכרח תמיד נכונה.

יעל סלנט: הרי השישה ימים שהיום העובד רשאי להיעדר בהם זה רק אם בן זוגו תלוי לחלוטין בעזרת הזולת, ולא תמיד התנאי הזה מתקיים.

יעל סלנט: הרי אמרנו שאם בן הזוג תלוי לחלוטין בעזרת הזולת הוא יהיה זכאי לשישה ימים שיש כבר היום בחוק, ובנוסף לזה הוא יהיה זכאי גם לשבעה ימים שהצעת החוק הזאת נותנת.

יעל סלנט: אבל אם הוא לא תלוי לחלוטין בעזרת הזולת הוא יהיה זכאי רק לשבעת הימים האלה, וכאן הוא באמת יקבל מלא רק מהיום הרביעי, ועבור יתר הימים הוא יקבל פחות.

יעל סלנט: את ה-50% בימים השני והשלישי, ומהיום הראשון הוא לא יקבל בכלל.

יעל סלנט: אז זה לא שזה מייתר את זה.

שמעון גיגי: קצת קשה לראות מישהו יורד מהמיטה אחרי שקצרו לו כליה ומתחיל לתפקד.

שמעון גיגי: אני חושב שזאת דווקא סיבה שלא תהיה התנגדות, כי בעצם לא יכולה להיות מציאות אחרת.

ינון אזולאי: התנאי הזה קיים בכל מקרה.

יעל סלנט: הכלל הרגיל בחוק הזה מדבר - - -

ינון אזולאי: הוא אומר בעצם שהתנאי הוא שהחולה סיעודי.

ינון אזולאי: אדם שקצרו לו כליה לא מתחיל ללכת.

ינון אזולאי: לוקחים גם ככה ארבעה-חמישה ימים עד שהוא מתחיל ללכת, אז זה אומר שזה כבר נמצא בתוך זה.

שמעון גיגי: טכנית, לכן אני לא חושב שתהיה התנגדות.

ינון אזולאי: טכנית זה כבר נמצא במקום הזה.

יעל סלנט: אלא אם באמת מדובר ב - - -

אלי אלאלוף: אני מציע שנישאר רק במסגרת החוק הזה שקבענו.

יעל סלנט: לא להרחיב.

יעל סלנט: התשלום יהיה לפי הכללים הרגילים ללא התוספת הזאת.

יעל סלנט: ועוד סוגיה שרצינו לשאול עליה.

דניאל בלמס: בעצם אולי כדאי גם להחיל את זה וראוי להחיל את זה גם על מחלת הורה.

דניאל בלמס: חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה), אם הורה תרם איבר ובן זוגו או אחד האחים לא יכול בעצם לקחת חופשה ולסעוד את ההורה, אז שגם כאן במקרה של תרומת איברים של ההורה אחד מילדיו יוכל לסעוד אותו בדיוק כמו שאנחנו מחילים את זה כאן בחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת בן זוג).

דניאל בלמס: ועל זה גם הוועדה צריכה להחליט.

אלי אלאלוף: יש הערות לגבי סעיף 2, ההערה השנייה?

יעל לינדנברג: אני רק רוצה לחדד ולהבין את הסיטואציה.

יעל לינדנברג: בעצם אתם אומרים, הרי בהצעת החוק דובר על כ-250-200 אנשים שהם תורמי איברים, אנחנו מדברים על אותה אוכלוסייה.

יעל לינדנברג: אנחנו רק אומרים שבמידה שלאוכלוסייה הזאת אין בן זוג אלא יש ילד או קרוב אחר.

ינון אזולאי: או שיש בן זוג שהוא לא יכול, או שהוא נכה או שהוא לא יכול לקחת חופשה מהעבודה, הוא נמצא בשליחות בחו"ל, או לא יודע, כל מיני, אז במקום זה או ההורה או האח.

ינון אזולאי: כלומר, קרובי משפחה מקרבה ראשונה יוכלו לקחת את חופשת המחלה הזאת ולסעוד אותו, כי הוא חייב את הסעד הזה.

אלי אלאלוף: הוא לא חייב.

אלי אלאלוף: הוא חייב לעזור לתורם.

ינון אזולאי: לעזור.

יעל סלנט: אנחנו בעצם מדברים על זה ש אפשר יהיה להיעדר לצורך תרומת איברים על-ידי הורה אם בן זוגו של ההורה לא נעדר, ואם אין אח אחר באותה משפחה שנעדר מכוח הזכאות שלו לפי אותו חוק.

יעל סלנט: כלומר, רק אחד יוכל להיעדר.

יעל לינדנברג: ומי יצטרך לבדוק את זה?

יעל לינדנברג: את הדבר הזה?

יעל לינדנברג: המעסיק?

יעל סלנט: צריך לדבר על זה.

יעל לינדנברג: זאת השאלה.

יעל לינדנברג: כי במהות הרי אנחנו תוחמים את זה עדיין לאותה אוכלוסייה, 200 או 250 אנשים, השאלה היא למי יש את היכולת לאכוף את הסוגיה הזאת.

יעל לינדנברג: על מי אנחנו מטילים כאן?

יעל סלנט: תראי, הרי היום כל דרכי ההוכחה הן בעצם בתקנות, אז אפשר שגם דרכי ההוכחה של הדבר הזה גם יהיו בתקנות.

יעל לינדנברג: בסדר, אבל האם זה באמת אפשרי לעשות את הדבר הזה?

יעל סלנט: אפשר לדוגמה לדבר על הצהרה.

ינון אזולאי: הוא מביא הצהרה, הוא מצהיר.

יעל לינדנברג: למעסיק?

יעל סלנט: הצהרה, כמו שאת עושה במחלת ילד.

סיגל סודאי: או של המעסיק השני.

סיגל סודאי: אם בן הזוג לא יכול להיעדר מהעבודה, אישור מהמעסיק השני שהוא לא נעדר, ואז זה בן משפחה אחר.

סיגל סודאי: למעשה יש כאן שינוי של הגדרת החוק, זאת אומרת, במקום היעדרות של בן זוג עקב תרומת איבר של בן משפחה.

סיגל סודאי: זאת היעדרות של בן משפחה כשאומרים מקרבה ראשונה, אז זה או אח או מישהו אחר.

סיגל סודאי: אנחנו כלשכת מסחר לא נתנגד כל עוד מבחינת דרכי הוכחה רק אחד מבני המשפחה נעדר לצורך הסיוע.

אלי אלאלוף: אני שומע אתכם, אין איזו התנגדות עקרונית.

אלי אלאלוף: אז אם אין התנגדות עקרונית אני מציע שנצביע כדי להעביר את זה לקריאה ראשונה, ובינתיים תעשו את שיעורי הבית המשלימים, וגם אנחנו נעשה.

אלי אלאלוף: ולקראת קריאה שנייה ושלישית אם זה יעבור במליאה אז נתקן בהתאם.

יעל לינדנברג: בעצם אנחנו נשארים עם היעדרות לצורך תרומת איברים של בן זוג, ולקראת שנייה ושלישית - -

אלי אלאלוף: אפשר יהיה לתקן.

יעל לינדנברג: - - נדבר איתכם על הנוסח כדי להחיל את זה באמת גם על מחלת הורה.

מוטי עזרן: לקראת הקריאה השנייה כבר אפשר יהיה להוסיף את עניין ההצהרה ואישור המחלה.

אלי אלאלוף: כן, ודאי.

ענת כהן שמואל: ומה עם התשלום מהיום הראשון?

יעל סלנט: התשלום לא מהיום הראשון, כי זה מה שהוא הכריע.

אלי אלאלוף: בשלב זה ככה.

יעל סלנט: אפשר גם את זה לבחון לקראת שנייה ושלישית.

אלי אלאלוף: כל אחד יעשה את הבדיקה.

ינון אזולאי: נכון, גם על הנושא שלה.

אלי אלאלוף: אני מעדיף להעביר את זה כמו שזה.

ינון אזולאי: אין בעיה, זה בסדר גמור.

אלי אלאלוף: אם ככה הישיבה מהירה, קולעת, עניינית.

אלי אלאלוף: אפשר לקרוא את זה?

יעל סלנט: נקריא.

דניאל בלמס: "הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת בן זוג) (תיקון - היעדרות בשל החלמת בן זוג לאחר תרומת איברים), התשע"ט–2018

דניאל בלמס: אנחנו בעצם מפרידים את זה מסעיף 1.

דניאל בלמס: בן הזוג בעצם לא צריך להיות תלוי לחלוטין, ובעצם מגיעים לו שבעת ימי היעדרות נפרדים גם אם הוא לא תלוי לחלוטין.

דניאל בלמס: וכמובן שאם הוא תלוי לחלוטין, כמו שאמרנו כאן מקודם, אז הוא יהיה זכאי גם לשישה ימים וגם לשבעה ימים נוספים.

אלי אלאלוף: אפשר להכניס את ההורה, זה לא מפריע, אבל אני לא יודע.

אלי אלאלוף: רציתם לברר את הסיפור אם מכניסים את ההורים ואת הקרוב הראשון.

אלי אלאלוף: אתם רוצים לעשות בירורים או שאפשר להכניס, ואם יש הערות נתמודד איתן לקראת הקריאה השנייה והשלישית?

איה דביר: זה חוק אחר.

איה דביר: את ההורה להכניס עכשיו?

יעל סלנט: לא, את ההורה נכניס במחלת הורה כמובן.

איה דביר: בחוק אחר.

מוטי עזרן: בחוק אחר.

יעל סלנט: בחוק אחר, אבל נתייחס ליחס.

יעל סלנט: נגיד: ובלבד שבן זוגו לא נעדר מכוח זכאותו לפי חוק דמי מחלה (בשל מחלת בן זוג).

ינון אזולאי: קרבה ראשונה.

איה דביר: יהיו טענות ניסוחיות שכדאי יהיה ללבן.

יעל סלנט: אבל אנחנו אומרים פה את העיקרון.

יעל סלנט: העיקרון זה שהילד יוכל להיעדר בשל מחלת ההורה בתנאי שבן הזוג של ההורה לא נעדר ושאין ילד אחר במשפחה שנעדר מכוח אותה זכאות.

איה דביר: שמכסת הימים היא בכל מקרה שבעה ימים בסך כול ההיעדרויות מכל מקורות הזכות, ולא משנה מי זהות הנעדרים.

ינון אזולאי: כן.

אלי אלאלוף: נכון.

איה דביר: עלינו במשרד המשפטים זה מקובל.

אלי אלאלוף: זה מקובל, אז בואו נצביע.

יעל לינדנברג: אבל בגלל שזה חוק אחר כן נשמח לראות את זה.

איה דביר: זה יצריך תיאום נוסח.

יעל לינדנברג: זה יצטרך תיאום נוסח של כלל המשרדים.

אלי אלאלוף: המסמך יועבר אליכם בטוח.

יעל סלנט: אבל את העיקרון פה הוועדה יכולה לאשר כי דיברנו על כל הפרטים של העיקרון.

יעל סלנט: אז אנחנו מאשרים כולל מה שדיברנו על ההיעדרות בשל מחלת הורה לצורך תרומת איברים.

אלי אלאלוף: אז אפשר להצביע?

אלי אלאלוף: אבל רק אחד משניכם.

דן סיידה: ניתן לו את הזכות.

אלי אלאלוף: אנחנו באמת שמחים שהחיינו וקיימנו והגענו לזמן הזה שלך.

ינון אזולאי: תודה רבה.

ינון אזולאי: נברך על המוגמר בעזרת השם כמה שיותר מהר.

אלי אלאלוף: אז אתה ממשיך, ואתה צריך להיות עם כתפיים גדולות כדי להמשיך את המסורת של אבא שלך שהיה אלוף החקיקה, זיכרונו לברכה.

אלי אלאלוף: מי בעד?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד

אלי אלאלוף: אושר.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נעלה את זה למליאה.

ינון אזולאי: תודה רבה לכם לכולם.

דן סיידה: יישר כוח.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.