ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 756, 2018-11-27 14:00

יואב קיש: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 24) (טיפול בפסולת בניין), הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יואב קיש: החוק הזה עבר ממש לא מזמן.

יואב קיש: היה לי חשוב מאוד לעשות דיון מהר ככל שניתן, אני חושב שיש פה בעיה.

יואב קיש: נושא של פסולת הבניין וההשלכה שלה בכל רחבי המדינה זה נושא כואב.

יואב קיש: אני לא יודע אם הכי כואב, אבל בוודאי בין הבעייתיים בכל מה שקשור לשמירה על הסביבה.

יואב קיש: אני מאוד שמח שלאחר הליך מאוד ארוך, ותיכף נשמע את המנכ"ל, יש פה הצעה מאוד מעשית, קונקרטית, שמטרתה לנתק את הקשר הכלכלי בין המוביל של המכולה שהאינטרס הכלכלי שלו זה להשליך את הפסולת איפה שהוא רק יכול.

יואב קיש: אני מאוד שמח על הצעת החוק הזאת, היא הצעת חוק חשובה מאוד, אני הולך לקדם אותה בוועדה מהר ככל שניתן.

יואב קיש: אני חייב להגיד שאני מעמיס מאוד על הלשכה המשפטית של הוועדה.

יואב קיש: רציתי לעשות היום דיון ברמה העקרונית.

יואב קיש: אנחנו עוד לא עברנו על החוק עצמו.

יואב קיש: חשוב לי לשמוע את עמדת המשרד, את חברי הכנסת, את הציבור.

יואב קיש: הכוונה תהיה לקיים דיונים נוספים, על מנת לקדם את החקיקה בהקדם האפשרי.

יואב קיש: אני רוצה לברך את כל הצוות של המשרד.

יואב קיש: אני חושב שיש לכם הרבה מאוד משימות.

יואב קיש: גם לכם יש בעיה של כוח אדם, אני מכיר את זה.

יואב קיש: אני שמח שבמקום הזה כולם מאחדים כוחות, על-מנת לקדם את העניין הזה בהקדם האפשרי.

יואב קיש: תודה רבה לכם על זה שהחוק הזה הגיע אחרי שנים ארוכות, אנחנו מבטיחים שאנחנו נעשה את המיטב בשביל שזה יעבור בהקדם.

יואב קיש: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בקשה.

יעל כהן-פארן: אני מצטרפת לברכות.

יעל כהן-פארן: כולנו יודעים שפסולת בניין בישראל היא מכת מדינה.

יעל כהן-פארן: כמיליון טון בשנה מושלכים במקומות שלא אמורים להיות מושלכים.

יעל כהן-פארן: זה מגיע לשטחים הפתוחים, זה מגיע לשכונות עניות, לפריפריה, לישובים שהניהול הסביבתי בהם לוקה בחסר.

יעל כהן-פארן: יש פה גם עניין חברתי, לא רק עניין סביבתי של פגיעה בשטחים פתוחים, כי מהמקומות היותר חזקים והעשירים שבהם בונים זה עובר למקומות החלשים, לפריפריה.

יעל כהן-פארן: אני מאוד מברכת את המשרד שאחרי הרבה שנים הגיע להסכמות עם כל הגורמים הנדרשים.

יעל כהן-פארן: אני אעשה הכל.

יעל כהן-פארן: האופוזיציה תומכת בהצעת החוק, אנחנו רוצים שהיא תעבור.

יעל כהן-פארן: יש לי הצעות נקודתיות לתיקונים ושיפורים.

יעל כהן-פארן: אני מקווה שיהיה שיתוף פעולה עם המשרד ואיתך, יושב-ראש הוועדה, על מנת להפוך את החוק ליותר טוב, בלי להביא לאיזה שהוא משבר שבגללו החוק הזה לא יעבור.

יעל כהן-פארן: החוק הזה חשוב, הוא בא למנוע תופעה זוועתית שמדינת ישראל ב-2018 צריכה לשים לה סוף.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: נעבור למשרד.

יואב קיש: ישראל דנציגר, מנכ"ל המשרד, בבקשה.

ישראל דנציגר: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה שמוביל את הדיון הזה.

ישראל דנציגר: יש לנו פה הזדמנות לעשות היסטוריה.

ישראל דנציגר: יותר מ-15 שנה מנסים להסדיר את הבעיה האקוטית הזאת של השלכת פסולת בניין בשטחים הפתוחים וכו'.

ישראל דנציגר: זו בעיה שעיקרה במוטיבציה כלכלית.

ישראל דנציגר: יש פה מודל שהשר זאב אלקין המציא במוחו.

ישראל דנציגר: הוא פתר הרבה מהקונפליקטים שהיו בין השלטון המקומי למשרד, בין המובילים וכו'.

ישראל דנציגר: יש לנו מודל שצריך לעבוד.

ישראל דנציגר: הוא צריך לאכוף את עצמו, כי הוא מנתק את המוטיבציה הכלכלית לאנשים.

ישראל דנציגר: אני נותן לצוות שלי, שלו מגיע הכי הרבה מחמאות, להציג את הנושא לעומק.

ישראל דנציגר: גם גיא שמוביל את התחום אצלנו, גם עודד, בהחלט עשו פה עבודה נפלאה.

ישראל דנציגר: גיא, הבמה שלך.

גיא סמט: אנחנו מביאים היום הצעת חוק שמירת ניקיון (תיקון מס' 24) (טיפול בפסולת בניין).

גיא סמט: קצת נתונים, קצת נתונים קשים.

גיא סמט: אנחנו מעריכים את פסולת הבניין, את הייצור שלה בסביבות ה-3.6 עד 6.2 מיליון טון, כאשר אנחנו מעריכים שכ-5.1 מיליון טון זה מבנייה חדשה, 800 אלף טון משיפוצים, 300 אלף טון מתשתיות.

יואב קיש: למה כזה פרויקט גדול?

גיא סמט: כשאתה מגיע להעריך את כמויות פסולת הבניין, אתה יכול להעריך אותן בשתי שיטות.

גיא סמט: שיטה אחת היא לנסות לבנות את זה מלמטה, לבוא ולראות כמה התחלות בנייה חדשות יש.

יואב קיש: למה בבנייה חדשה יש פסולת בניין?

גיא סמט: במהלך הבנייה אתה מייצר פסולת.

גיא סמט: בכל בנייה אתה שובר בלוקים.

גיא סמט: אם הבנייה מתקדמת, אנחנו מגיעים למצב שיש יותר פסולת בניין.

גיא סמט: פעם היו בונים הרבה יותר בזהירות, כל בלוק היה חשוב.

גיא סמט: היום קרמיקות, בלוקים, הערך שלהם יחסית נמוך יותר, לכן האנשים צורכים אותם בכמויות יותר גדולות במהלך תהליך הבנייה.

גיא סמט: במהלך תהליך הבנייה נוצרת פסולת, בין אם אתה עושה טפסנות ונשארות לך קורות עץ, בין אם נשפך לך בטון ביציקה, בין אם חתכת בלוקים כדי להגיע לגודל המתאים.

יואב קיש: הכל זה שאריות.

יואב קיש: אתה מגיע לחמישה מיליון טון משאריות, מפחת.

יואב קיש: אם הייתי רוצה לראות כמה במשרד השיכון מעריכים קנייה של חומרי בניין, הייתי צריך להגיע ל-50 מיליון טון, למספרים הרבה יותר גבוהים.

גיא סמט: נכון.

גיא סמט: אם תיקח את הנתונים של הכרייה, החציבה והבטון, אתה תגיע לסדרי גודל הרבה יותר גדולים.

גיא סמט: אנחנו הגענו ל- 3.6 מיליון טון.

גיא סמט: אנחנו מעריכים כל כמה זמן אדם עושה שיפוץ.

יואב קיש: אמרת 5.1 על בנייה חדשה.

גיא סמט: ה-5.1 נבנה מבנייה חדשה, משיפוצים ומתשתיות.

יואב קיש: 5.1 זה בנייה חדשה, 800 אלף זה שיפוצים, 300 אלף זה תשתיות.

גיא סמט: יש לך נוסחה שלוקחת את הבנייה החדשה, יש לך נוסחה שמתאימה לך את השיפוץ ונותנת לך - -

יואב קיש: מה זה ה-3.6?

גיא סמט: היא כוללת נוסחאות לכמות הפסולת שנוצרת בכל אחד מהענפים האלה.

יואב קיש: הבנתי ששני הסכומים האלה מדברים על אותו נפח, על אותו מושג, רק הגעתם אליהם בשתי דרכי חישוב שונות.

יואב קיש: אחת הצגת לי.

יואב קיש: תציג לי את השנייה שמסבירה את ה-3.6.

יואב קיש: הדרך שהצגת מסבירה את ה-6.2.

גיא סמט: הדרך השנייה היא שאתה לוקח דוח של OECD, דוח של כל מיני מדינות, ואתה משווה בין הפסולת הביתית לפסולות האחרות שמייצרים.

גיא סמט: אז אתה רואה שהיקף הפסולת הביתית והבניין זהה ברוב המדינות.

גיא סמט: אם הייתי מסתפק ב-3.6 מיליון - הפסולת הביתית היא בערך 5 מיליון טון במדינת ישראל - יש איזה משהו מוזר שקורה, יש איזה חוסר.

יואב קיש: מאיפה 3.6?

גיא סמט: הוא טווח .

יואב קיש: אמרת שפסולת המגורים היא 5, שאז היינו צריכים להיות בין 5 ל-6.2.

יואב קיש: אם תגיד לי שהמגורים זה 3.6, הבנתי.

גיא סמט: המגורים הם פחות מ-5.1.

יואב קיש: אז המגורים זה 3.6.

 << אורח >> אורי טל: 6.2 זה הנתון שהגענו אליו בשנת 2017, זו כמות הפסולת של שנת 2017.

יואב קיש: לפי החישוב שמופיע לנגד עינינו.

 << אורח >> אורי טל: 3.6 זה הממוצע של השנים האחרונות, זה הטווח הנמוך.

 << אורח >> אורי טל: בשנת 2010,2011, לפני שתנופת הבנייה במדינת ישראל תפסה תאוצה, כמויות הפסולת שייצרנו - -

יואב קיש: אתה אומר שצמחנו מ-3.6.

גיא סמט: גם ה-3.6 היה בהערכת חוסר.

גיא סמט: יש פה היקף פסולת שלא מגיע לאתרים.

גיא סמט: כל אחד יכול להעריך את זה בשיטות אחרות.

גיא סמט: יש פה אנשים שמעריכים את זה אחרת.

גיא סמט: זה הטווח של הערכות.

גיא סמט: המצב היום הוא שכ-3.5 מיליון טון פסולת, ואני מסתכל על הערכה הגבוהה, מושלכת בשטחים הפתוחים, ו-2.7 נקלטים באתרים מוסדרים.

גיא סמט: לגבי מה שנקלט באתרים מוסדרים, יש חשבוניות, אני יודע את המספר.

גיא סמט: לגבי מה שמושלך בשטחים הפתוחים, כאן יש הערכה.

תומר רוזנר: ה-2.7 לא בטוח.

יואב קיש: למה אתה אומר שה-2.7 לא בטוח?

תומר רוזנר: חשבוניות מזויפות.

גיא סמט: יכול להיות.

גיא סמט: אלו הערכות זהירות שלנו.

גיא סמט: אני מסכים שזה שוק שקשה לקבל ממנו נתונים איכותיים.

גיא סמט: איך ה-2.7 מתחלק?

גיא סמט: שני מיליון שקל מגיעים ממפעלי מחזור.

גיא סמט: מפעלי המחזור מקבלים את הבלוקים, מקבלים את כל שאריות הבנייה, ממיינים אותן – עץ, מתכת, בטון.

גיא סמט: את הבטון והבלוקים גורסים, הופכים אותם לאגרגטים, לאבנים, לחול.

גיא סמט: אלה מוצרים טובים שאפשר להשתמש בהם חזרה לבנייה.

יואב קיש: איפה נמצאים מפעלי המחזור האלה?

יואב קיש: אלה מתקני מחזור בתוך הערים?

גיא סמט: כן.

יואב קיש: הוא לוקח את הפסולת שהוא יכול לגרוס.

יואב קיש: את ה-20%, את ה- 30% שהוא לא יכול לגרוס, הוא זורק למטמנה.

גיא סמט: כן.

גיא סמט: אנחנו מדברים על 35 אתרים ו-23 מתקני מחזור.

יואב קיש: בהטמנה לא עושים מחזור?

גיא סמט: בחלקם יש מחזור, בחלקם אין מחזור.

גיא סמט: לרובם יש שאיפה למחזר.

גיא סמט: המתקנים הם לא מורכבים טכנולוגית.

גיא סמט: בהשוואה לטכנולוגיות אחרות בטיפול בפסולת, למשל Waste-to-energy ואחרים, אלה לא מתקנים מאוד מורכבים.

גיא סמט: הם דומים מאוד למתקנים של מחצבות או מתקני בטון.

גיא סמט: סך הכל מגרסה.

יואב קיש: מי מפריד את הפסולת?

יואב קיש: לפני האקט של המגרסה, איך עושים את ההפרדה?

גיא סמט: בתוך המתקן עצמו מתבצעת ההפרדה.

גיא סמט: אני ממליץ לבוא ולראות מתקנים כאלה.

יואב קיש: היא נעשית כולה אוטומטית, מכאנית?

גיא סמט: כשמגיעה מכולה, מבצעים בה איזה מיון גס מסוים, כאשר לאחר מכן מזינים את המגרסות.

גיא סמט: יש לך נפות שמנפות את החומרים.

גיא סמט: מדובר על מפעל כמו מחצבה, כלומר, לוקח את החומרים ומפריד אותם.

גיא סמט: מה בעצם בא החוק לבצע?

גיא סמט: השאיפה הראשונה היא להבטיח את הגעת הפסולת למתקני הקצה המוסדרים.

גיא סמט: בזה אנחנו מונעים את ההשלכה ברשות הרבים.

גיא סמט: הדבר הבא, מסדירים את שרשרת הטיפול בפסולת - אנחנו מגדירים את השחקנים, את הסמכויות שלהם, את החובות שלהם, את הקשרים ביניהם.

גיא סמט: מה המצב הקיים?

גיא סמט: במצב הקיים יש לנו יצרן פסולת.

גיא סמט: יצרן הפסולת זה כל אחד מאיתנו שמייצר פסולת, בין באמצעות שיפוץ, בין באמצעות קבלן.

גיא סמט: כשעורכים שיפוץ, כשבונים בנייה חדשה, כשבונים כביש, כשבונים מסילת רכבת, כשחופרים רכבת קלה – כל זה מייצר פסולת בניין.

גיא סמט: פסולת הבניין הזאת מיוצרת ונערמת בשטח האתר.

גיא סמט: יצרן הפסולת מתקשר עם המוביל שבא ולוקח את הפסולת.

גיא סמט: יצרן הפסולת משלם למוביל את עלות הטיפול בפסולת.

גיא סמט: כאן נוצרת העלות העודפת, כי המוביל לא לוקח רק את עלות ההובלה.

גיא סמט: אם הוא היה לוקח רק את עלות ההובלה, אנחנו מניחים שזה היה מגיע למקום הנכון.

גיא סמט: מדובר בעלות עודפת, שהיא העלות היותר כבדה.

גיא סמט: מכאן המוביל צריך להחליט אם הוא מגיע לאתר המורשה או הולך להשלכה בלתי חוקית.

גיא סמט: כמו שהזכרנו מקודם, חלק לא מבוטל ודי משמעותי מגיע להשלכה בלתי חוקית, חלק אחר מגיע למפעלים מורשים.

גיא סמט: לא כל המובילים הם עבריינים.

גיא סמט: כל מי שמסתובב בשטח רואה ערימות של פסולת בניין, מכיר את התופעה.

יואב קיש: אתה יודע לכמת כמה פסולת אוספות הרשויות השונות מההשלכה הבלתי חוקית?

יואב קיש: אתה יודע לספור את זה מהכיוון הזה?

גיא סמט: אם אנחנו צריכים לראות מה הנזק שנגרם לשלטון המקומי או לאוצר מכל ההשלכות, אז מדובר ב-110 מיליון שקל עלות ניקיון.

גיא סמט: לקחנו מיליון וחצי טון, הכפלנו ב-70 שקל.

יואב קיש: האם אוספים מיליון וחצי טון?

גיא סמט: לא אוספים.

יואב קיש: הכסף פיזית לא יוצא.

גיא סמט: הכסף לא יוצא.

יואב קיש: כמה אוספים?

גיא סמט: יש פרויקטים של בינוי.

גיא סמט: מתי זה מפריע?

גיא סמט: זה לא מפריע כשהצב או בעל החיים נפגע.

גיא סמט: אתה מוצא את זה בתוך השיווקים.

גיא סמט: הרבה פעמים מינהל מקרקעי ישראל משווק את הקרקע: יש שם פסולת, אתה אחראי לפנות אותה.

גיא סמט: האומדנים של הפינויים משתנים.

יואב קיש: 110 מיליון ש"ח זה תיאורטי.

גיא סמט: כן, זה תיאורטי.

גיא סמט: הוא נזק די ברור.

יואב קיש: הנזק ברור, אני לא מתווכח.

יואב קיש: אני מנסה להבין אם זה יצא או לא יצא.

גיא סמט: ההפסד הוא אותם 70 מיליון שקלים שהיו אמורים להגיע לתעשייה שממחזרת אבל נשארו אצל מוביל הפסולת.

גיא סמט: אלו הערכות מינימום.

גיא סמט: אתה יכול להכפיל את זה פי שתיים.

יואב קיש: המחיר הוא 70 שקלים לטון?

גיא סמט: אנחנו הערכנו את זה בסביבות ה-45 שקלים במתקן.

גיא סמט: לנקות זה בסביבות ה-70 שקלים.

לירון אדלר מינקה: אין רווח על התוצרים של המחזור?

גיא סמט: יש רווחים על התוצרים של המחזור, אבל התוצרים של המחזור לא מצדיקים את זה שפסולת תיכנס בחינם.

גיא סמט: אין כלכלה כזאת.

גיא סמט: כשאתה מגיע עם פסולת למתקן קצה, אתה צריך לשלם עבור הטיפול בה.

גיא סמט: זה כמו שאתה משלם על הפסולת הביתית בארנונה.

גיא סמט: עולה לטפל בפסולת.

גיא סמט: אפילו להטמין עולה כסף.

לירון אדלר מינקה: להטמין כן.

לירון אדלר מינקה: החומרים של המחזור חוזרים לשימוש.

גיא סמט: החומרים של המחזור לא מספיקים.

גיא סמט: אנחנו מדברים על חומרים שהם חומרים פשוטים, כמו אגרגטים, חול, וטוב שכך, כי אפשר לבנות בתים.

תומר רוזנר: במחזור אין היטל הטמנה.

גיא סמט: ההיטל הוא חמישה שקלים.

תומר רוזנר: במחזור אין היטל הטמנה.

תומר רוזנר: כיצרן פסולת אני מרוויח מזה שאני לא משלם היטל הטמנה.

תומר רוזנר: כשאני מביא את הפסולת למחזור, הממחזר מוכר את זה הלאה, הוא מרוויח מזה.

גיא סמט: צריך לזכור שהיטל ההטמנה בפסולת יבשה הוא חמישה שקלים.

גיא סמט: חלק מהחמישה שקלים האלה הולך להטמנה.

גיא סמט: על מה שהוא מטמין הוא משלם היטל.

יואב קיש: בוא נבין רגע את שרשרת הכסף בעניין הזה.

יואב קיש: הגדרנו שני סוגים של אתרים: אתר הטמנה ואתר מחזור.

יואב קיש: כשמוביל לוקח מכולה לאתר מחזור, הוא משלם כסף?

גיא סמט: כן.

יואב קיש: כמה?

גיא סמט: אנחנו הערכנו את זה בסביבות ה-45 שקלים.

גיא סמט: כשהוא נכנס לאתר מחזור, הוא צריך לשלם עבור הפעולות של הגריסה ושל המיון.

גיא סמט: הערכים שיש לך במוצרים הסופיים הם לא כל כך גבוהים.

יואב קיש: יש לו מחיר שונה אם הוא הולך לאתר הטמנה או לאתר מחזור?

גיא סמט: באתר הטמנה יש עלות אחרת.

יואב קיש: מה העלות באתר הטמנה?

 << אורח >> אורי טל: 55-95 שקל, תלוי איזה אתר הטמנה.

יואב קיש: בטון בהטמנה.

יואב קיש: אם הוא הולך למחזור, כמה הוא משלם?

 << אורח >> אורי טל: בטון למחזור ינוע בטווחים יותר גבוהים.

 << אורח >> אורי טל: זה יכול להתחיל מ-45, כמו שגיא ציין, וזה יכול להגיע ל-80, 80 ומשהו, תלוי בהרכב הפסולת.

 << אורח >> אורי טל: אם יבוא בטון נקי כך שפעולות העיבוד יהיו פשוטות, המחיר יהיה יחסית נמוך.

יואב קיש: מתקן המחזור, בניגוד למתקן ההטמנה, לוקח את מה שהוא יכול למחזר.

יואב קיש: הוא מרוויח עליו במכירה חוזרת.

גיא סמט: צריך להבין שבחלק מהמקרים יש ערימות של חומרים שקשה להוציא אותם לשוק.

גיא סמט: אתה מתייחס למוצר כאילו יש לו ערך גבוה.

גיא סמט: המוצר הוא לא בעל ערך מאוד גבוה.

גיא סמט: יש לו ערך, אבל הוא לא גבוה.

גיא סמט: גם אם נייצר שוק עם מוצר בתולי, עדיין צריך לשלם כסף עבור הפעולה של הגריסה.

גיא סמט: פעולת כרייה במישור רותם היא פעולה פשוטה, העלות שלה לא גבוהה.

גיא סמט: הפעולה שאתה צריך לעשות כדי לייצר חול היא פעולה ארוכה - אתה צריך לשטוף אותו, אתה צריך למיין אותו, אתה צריך להשקיע אנרגיה בו.

יואב קיש: ה-45 שקלים מספיק להם בשביל לעשות את זה?

גיא סמט: כן.

יואב קיש: לממחזר יש פוטנציאל רווח מכך שהוא יכול למכור, כן או לא.

יואב קיש: רמות המחיר לאותו מוביל של פסולת הן רמות מחיר דומות.

יואב קיש: מה שבא פה לידי ביטוי זה המרחק מאתר ההטמנה לעומת המרחק ממרכז המחזור, הפקקים, הזמן, הנוחות.

גיא סמט: כאשר השלכה של ערימה הרבה יותר כדאית מכל דבר אחר.

יואב קיש: מול שתי האלטרנטיבות.

יואב קיש: עולה לי כסף כשאני הולך לממחזר, כי הממחזר לא מצליח לייצר מהפסולת הזאת ערך מספיק גבוה.

גיא סמט: הוא גם לא אמור לעשות את זה, כי אז זה יעלה את המחיר של המוצרים הבתוליים.

יואב קיש: כמה עולה טון של חול?

 << אורח >> אורי טל: אם אתה משווה למוצר הבסיסי, שזה אגרגט, חצץ, אתה יכול למצוא את זה סביב ה-12,15 שקל, תלוי איפה המחצבה נמצאת.

תומר רוזנר: זה מה שעושים בעולם.

יואב קיש: מעלים את מחיר הבסיס?

תומר רוזנר: לא, המדינות יוצרות שוק למוצרים ממוחזרים, הן מחייבות את התשתיות הציבוריות להשתמש במוצרים ממוחזרים.

תומר רוזנר: גם הממשלה אצלנו החליטה את זה, רק לא מיישמים את זה.

גיא סמט: היא לא מצליחה ליישם.

תומר רוזנר: אז יש בעיה למדינה.

גיא סמט: זה חלק מהצעת החוק.

תומר רוזנר: ממש לא.

יואב קיש: יש לזה השלכות.

יואב קיש: יש בזה ייקור של הבנייה.

תומר רוזנר: כשעושים שקלול, משקללים גם את הנזק שבכריית חול לסביבה, לציבור, לדורות הבאים.

תומר רוזנר: נכון שאולי לקבל חול במישור רותם עולה 15 שקלים לטון, אבל הנזק שזה גורם לסביבה, לציבור הוא נזק שצריך לכמת אותו.

תומר רוזנר: אני לא יודע את הסכום, אבל אני מניח שיש לו ערך.

גיא סמט: גם אם תייקר אותו פי שתיים.

תומר רוזנר: העולם במקום אחר.

גיא סמט: עד עכשיו תיארנו את המצב שבו הפסולת לא מגיעה למקום שמבחינתנו היא צריכה להגיע אליו, שזה אתרי המחזור.

גיא סמט: יש נזק משמעותי למדינה בשני כובעים: אחד, ההשלכה בשטחים הפתוחים, שאז הרשויות צריכות לנקות את זה.

גיא סמט: אם הן לא ינקו את זה היום, הן ינקו את זה מחר.

גיא סמט: לאורך שנים זה נזק של מיליארדים.

גיא סמט: שניים, אנחנו לא נותנים לשוק להתפתח, כי אנחנו לא מביאים את החומר למקום שהוא צריך להגיע אליו.

יואב קיש: אמרת שיעלה לרשויות 110 מיליון שקל לפנות את הפסולת.

יואב קיש: זה לא אמיתי.

יואב קיש: ללכת ולשלוח עכשיו מישהו עם משאית כדי לאסוף בשטחים הפתוחים יעלה לך הרבה יותר מ-70 שקלים לטון.

יואב קיש: ה-110 מיליון שקל לא נראה לי הגיוני.

גיא סמט: לקחתי את הסכום המינימאלי.

יואב קיש: הנזק הסביבתי לא מתוקן ולא מכומת בכל האירוע הזה.

גיא סמט: נכון.

גיא סמט: מה אנחנו מציעים?

גיא סמט: אנחנו מציעים שיצרן הפסולת יתקשר למתקן המורשה, למתקן מפעל המחזור, לא למוביל, כאשר מפעל המחזור ישלח לו מכולה או כלי אצירה מורשה, רשום, מאושר גם מול הרשות המקומית, ומפוקח.

גיא סמט: המוביל יהיה מוביל מפוקח, יהיה לו GPS.

גיא סמט: גם המכולה עצמה תהיה עם GPS, אנחנו נוכל לדעת מה המשקל שלה, איפה היא הייתה, לאן היא נסעה, איפה היא שפכה.

גיא סמט: אנחנו יכולים לסגור מאזן כאשר המוביל חוזר חזרה למתקן הקצה.

תומר רוזנר: למי מדווח ה-GPS?

תומר רוזנר: למשרד?

גיא סמט: גם למשרד, אבל בעיקר למי שמפעיל את מתקן המחזור.

גיא סמט: מפעיל מתקן המחזור, מאחר והוא הציב את המכולה, הוא רשם אותה - הוא זה שיסגור את המאזן.

גיא סמט: רק כשה

גיא סמט: מובילים מגיעים לאתרי הקצה ניתן יהיה לסגור מאזן.

גיא סמט: אני כמשרד יכול לקבל התראות על כך שמכולה לא שפכה במקום שהיא צריכה לשפוך.

גיא סמט: יש היום טכנולוגיה כזאת.

גיא סמט: אנחנו סבורים שמאחר ולמתקן הקצה נותנים סמכויות ויכולת משמעותית, צריך לפקח עליו בצורה צמודה, עם יכולת אכיפה מידית וסגירת מעגלים קצרים.

גיא סמט: סגירת מעגלים קצרים היא נבוט מספיק גדול כדי שנוכל לשלוט במה שקורה במתקן.

גיא סמט: יש מנגנונים אחרים, אי אפשר להתעלם מהם, כמו רישוי עסקים.

גיא סמט: הם מנגנונים מכובדים ומצוינים, אבל הם יוצרים מעגלים מורכבים וארוכים מידי.

גיא סמט: אנחנו לא מדברים על נטל רגולטורי גדול.

גיא סמט: מספר אתרי הקצה הוא לא אין סופי.

גיא סמט: אנחנו כרגע נמצאים בכ-30 אתרים.

גיא סמט: אנחנו מקווים שהשוק הזה יגדל ל- 60 אתרים או 80 אתרים.

גיא סמט: זה עדיין לא מאות או אלפים, לכן יש את האופציה לפקח.

גיא סמט: אנחנו צריכים לפרסם לציבור את המתקנים המורשים.

גיא סמט: אני לא יכול לשלוט היום במצב שלמישהו אבד הרישיון או נלקח הרישיון.

גיא סמט: כשהרישיון יהיה אצלי, אני אדע אם יש לו רישיון, אם אין לו רישיון, אם קרה משהו.

גיא סמט: אני גם אוכל לשלול לו את הרישיון בפעולה קצרה, לא תהיה לי תלות בגורמים שלישיים.

גיא סמט: זה דבר אחד.

גיא סמט: הדבר השני זה הרשות המקומית.

גיא סמט: מה שהרשות המקומית צריכה לעשות זה לפקח על יצרן הפסולת.

גיא סמט: כשמישהו מגיע ומניח מכולה, הוא צריך לתאם את זה עם הרשות המקומית.

גיא סמט: היום כל אחד מניח איפה שהוא רוצה.

גיא סמט: פה צריך להיות סדר.

גיא סמט: כלי העזר לשלטון המקומי הוא בכך שמכולה לא מוצבת איפה שרוצים, אלא איפה שהרשות מייעדת, עם כללים ברורים.

גיא סמט: לא יכולה להיות מוצבת מכולה שהיא לא של אתר מורשה.

גיא סמט: אם הרשות המקומית לא תפקח, ימשיך שוק החאפרים.

גיא סמט: אנחנו רוצים שתהיה מכולה של מתקן.

גיא סמט: כשהרשות המקומית תראה את מספר המכולה, היא תדע לפקח עליה, היא תדע שהמכולה רשאית להיות שם.

גיא סמט: אם היא לא תראה את מספר המכולה, היא רשאית לתת קנס.

גיא סמט: מה החובות מכוח החוק?

גיא סמט: יצרן הפסולת צריך להתקשר עם אתר מורשה לשם הפינוי.

גיא סמט: אתר הטיפול בפסולת כפוף לרישיון.

גיא סמט: הוא מתקשר בהתאם לתנאים שוויוניים, כלומר, הוא לא יכול לתת לכל אזרח מחיר אחר, הוא צריך לתת מחיר אחיד לשוק.

גיא סמט: הוא צריך לנהל רישום מפורט ולדווח לממונה.

גיא סמט: יש לו אחריות על המכולה שלא תגיע למקומות שהם לא רצויים.

יואב קיש: אתם מקבלים תקנים ממשרד האוצר בשביל העבודה הזאת?

ישראל דנציגר: נשמח לקבל את סיועך כדי לקבל תקנים.

גיא סמט: אנחנו חושבים שצריכה להיות תוספת תקנים.

יואב קיש: אנחנו נדבר על זה בהמשך.

גיא סמט: מוביל הפסולת צריך לפעול כפוף לרישיון.

גיא סמט: הוא צריך להוביל רק כלי אצירה רשום, הוא לא יכול להביא כלי אצירה שלו.

גיא סמט: הוא מוביל אותו אך ורק לאתר מורשה, הוא לא יכול לנסוע למקום אחר.

גיא סמט: הוא מבוקר בכל עת.

גיא סמט: הרשות המקומית צריכה לאשר את כלי האצירה, היא צריכה לנקוט באמצעים הסבירים כדי לפקח, זה לשון החוק.

גיא סמט: נתקלנו כאן במצב שלמפעיל המתקן, שלמפעיל המורשה יש כוח עודף מול היצרן.

גיא סמט: בא האוצר ואמר לנו: תשמעו, יש לנו בעיה.

יואב קיש: זה לא קיים בחוק.

גיא סמט: זה לא קיים בחוק.

גיא סמט: זה דורש ליבון ושיח עם השותפים שלנו: משרד המשפטים, משרד הפנים והשלטון המקומי.

אורי דביר: הכוונה שנלבן את המודל כך שעד הדיון הבא שנקבע לעוד שבועיים יהיה נוסח מוסכם, מתואם, שנוכל לעבור עליו עם הלשכה המשפטית.

יואב קיש: גם יש הערות ציבור בדרך.

גיא סמט: בא משרד האוצר וטען שהמפעיל המורשה יוכל להעלות מחירים כי הוא לעיתים יוכל להיות מונופול מקומי.

גיא סמט: מה שהצענו זה לבצע מכרז.

גיא סמט: אמרנו שהרשות המקומית רשאית לעשות את זה, כאשר אם היא לא תרצה, אנחנו נעשה את זה כמשרד.

גיא סמט: כאן זו תוספת העבודה המשמעותית שאנחנו לוקחים על עצמנו.

גיא סמט: אנחנו נחלק את הארץ לאזורים, נקיים בהם מכרזים למתקני קצה.

גיא סמט: אנחנו נרצה שיהיו כמה שיותר מתקני קצה והמחירים בהם לא יאמירו.

גיא סמט: כשיצרן הפסולת יראה את רשימת אתרי הקצה שיפורסמו אצלנו באתר האינטרנט, הוא יוכל לדעת לאיזה מתקן הוא יכול להתקשר, הוא ידע גם מה המחיר.

גיא סמט: בכך תהיה ליצרן הפסולת יכולת התמקחות, הוא לא יישאר כאזרח בודד מול מתקן הקצה.

יואב קיש: ההליך לא ישתנה.

יואב קיש: מה שישתנה זה המכרז שיאפשר תחרות.

גיא סמט: אנחנו מאפשרים לרשויות המקומיות לעשות את זה.

גיא סמט: אני חושב שחלקן יעשו את זה.

גיא סמט: אם חלקן לא ירצו, אנחנו נעשה את זה במקומן.

גיא סמט: אנחנו לוקחים את המשימה.

גיא סמט: אנחנו חושבים שזו משימה שראוי שהיא תיעשה אחרת, אבל בסדר.

גיא סמט: אנחנו במהלך הזה יכולים לנקות, לחסוך למשק, להגיע למצב שיש לנו 3.5 מיליון טון או 1.5 מיליון טון שיגיעו לאתרים מורשים.

גיא סמט: המדינה תפיק מהם את המשאבים שהיא צריכה להפיק, היא פחות תכרה חול במישור רותם או במקומות אחרים.

גיא סמט: מדינת ישראל היא בין המדינות הבודדות, בטח ב-OECD, בכמות ההשלכה הפראית שיש.

גיא סמט: עשינו סקירה בינלאומית.

גיא סמט: לא מצאנו דיון שמתקיים על שוק כל כך לא מוסדר, עם כל כך הרבה עבירות.

גיא סמט: אין שוק כזה.

גיא סמט: השוק היום הוא ביוזמה פרטית מלאה.

גיא סמט: הגענו למצב שהיוזמה הפרטית צריכה ריסון, צריכה כללים.

יואב קיש: יצרן הפסולת מתקשר היום עם מוביל, לא עם אתר.

יואב קיש: זה השינוי מבחינתו.

יואב קיש: פה החשש הוא ממונופול.

יואב קיש: האתר לטיפול בפסולת עובד היום.

יואב קיש: אולי אין לא רישוי ספציפי, אבל יש לו איזה רישוי.

תומר רוזנר: יש לו רישוי ספציפי.

יואב קיש: הוא מנהל את המובילים.

גיא סמט: הוא לא מנהל את המובילים.

יואב קיש: היום לא , מחר כן.

יואב קיש: אני מדבר על מחר.

גיא סמט: נכון.

יואב קיש: למובילים יש היום רישיון.

יואב קיש: היום הוא עצמאי בפני עצמו - הוא יכול יום אחד להוביל מכולה כזאת, יום אחד מכולה אחרת, יש לו חופש פעולה.

יואב קיש: היום אומרים לו: האירוע שלך הסתיים, אתה הופך להיות שכיר אצל האתר לטיפול בפסולת, אתה תקבל פר קילומטראז', לא יהיה לך אינטרס לזרוק בדרך.

גיא סמט: נכון.

תומר רוזנר: אנחנו, כמו שהיושב-ראש אמר, לא התעמקנו בהצעה.

תומר רוזנר: ההצעה מעוררת בעיות לא פשוטות.

תומר רוזנר: כמובן שאין לנו עמדה כרגע לגביה, אנחנו נצטרך לקיים שיח עם המשרד.

תומר רוזנר: לגבי ההצעות הנוספות שנשמעו כאן וטרם נוסחו, אנחנו נצטרך לראות אותן, לקבל החלטה לגביהן.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: כמו שאמרת אדוני, אנחנו לא נעסוק כרגע בפרטים של החוק, אלא במבנה הכללי וברעיון הכללי.

דב חנין: אני רוצה לפתוח בברכה לכם, אנשי המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: אני חושב שזה מהלך חשוב ביותר, מהלך היסטורי.

דב חנין: אני מודה בעוונותיי, גם אני ניסיתי לקדם הצעות חוק לטיפול בפסולת בניין.

דב חנין: נמצאים פה אנשי אדם, טבע ודין שיחד איתנו עבדו על הנושא הזה.

דב חנין: אנחנו לא הצלחנו להעביר את זה, זה תמיד נתקע באיזו שהיא נקודה במערכת.

דב חנין: זה מהלך לא פשוט, גדול, מורכב, הרבה שחקנים, הרבה אינטרסים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, ראינו בשבוע האחרון את המחויבות שלך לקידום של חקיקה סביבתית.

דב חנין: אני חוזר ומברך אותך, אמרתי את זה גם במליאה.

דב חנין: אני חושב שאם נצליח להעביר את החוק הזה עם כל העבודה הרבה שישנה, ויש עדיין עבודה רבה, אנחנו נעשה פה היסטוריה.

דב חנין: אני חושב שהמנגנון שאתם מציעים הוא מנגנון נכון יותר.

דב חנין: הוא מנגנון נכון יותר לא רק מכיוון שהוא הגיוני יותר ממה שקיים היום, אלא מכיוון שמה שקיים היום לא עובד.

דב חנין: אנחנו כבר יודעים שמה שקיים היום לא עובד.

דב חנין: הוא לא עובד, כי בתוך המערכת הקיימת היום יש יותר מדי פרצות, הפסולת יכולה לצאת החוצה מתוך המשטר שייצרנו בעבר ולהגיע למקומות שאנחנו לא רוצים להגיע אליהם.

דב חנין: המערכת הזאת, אם אנחנו רוצים שהיא תעבוד, צריכה לעבוד כמערכת כלכלית.

דב חנין: היום המצב הוא של תמריץ הפוך: הכי כדאי זה לקחת פסולת, לזרוק אותה באיזה שהוא מקום, זה הכי זול.

יואב קיש: הכי כדאי כלכלית.

יואב קיש: זה לא חוקי.

דב חנין: בדיוק, זה לא חוקי.

דב חנין: הכלכלה מנצחת את החוק.

דב חנין: אנחנו רואים שזה עובד בכל הארץ, כולם עושים את זה כל הזמן.

דב חנין: אנחנו צריכים לייצר תמריץ הפוך.

דב חנין: אנחנו צריכים לייצר תמריץ כך שיהיה לאנשים כדאי לפעול בתוך המסגרת הכלכלית הזאת.

דב חנין: צריך לייצר מנגנונים שיתנו תמורה.

דב חנין: לא רק תמורה באמצעות כלי אכיפה, שאני בעד, אלא תמורה כלכלית למי שמבצע את התהליך הזה עד החוליה האחרונה שלו.

דב חנין: כאן יש כמה דברים נוספים שמחייבים עבודה נוספת של המשרד.

דב חנין: אני לא מדבר כרגע על העבודה הבין משרדית שבוודאי צריכה להיעשות - אני מקווה שבתוך שבועיים תשלימו אותה - אלא על מה עושים עם פסולת הבניין, איך אנחנו מייצרים תכנית עבודה שאומרת שפסולת בניין היא סוג של נכס, סוג של משאב, משהו שכדאי להשתמש בו.

דב חנין: אם נפתור את החוליה הזאת, אם אנחנו נדע לייצר ערך כלכלי לפסולת הזאת, אנחנו הופכים את כל המערכת הזאת למערכת שהיא לא רק הגיונית מבחינת הצורה שלה, אלא הגיונית מבחינת הכלכלה שלה.

דב חנין: ברגע שיש תמריצים כלכליים למערכת לעבוד בצורה מסודרת, אנחנו כולנו נמצאים במגרש יותר נכון, יותר טוב.

דב חנין: אני שוב מברך אתכם על ההתקדמות.

דב חנין: יש לי כל מיני הערות, אבל אני אעיר במהלך הדיון בחוק.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אסנת אביטל, התאחדות התעשיינים, בבקשה.

אסנת אביטל: אני אדלג על הברכות, ולא כי לא מגיע, בהחלט מגיע, נעשתה פה עבודה יפה, קצרה וממוקדת, פשוט הכל נאמר.

אסנת אביטל: אני שמחה, אדוני, שגם אתה וגם חבר הכנסת חנין קלעתם לאחד הנושאים המרכזיים שלטעמנו נעדרים מהחוק ומאוד קריטיים ליצירת מעגל כלכלי מלא, שזה כל נושא יצירת שוק לתוצרי המחזור.

אסנת אביטל: אנחנו מבקשים שתחת מעקב הוועדה הזאת יישארו שני נושאים עיקריים.

אסנת אביטל: אחד מהם זה עידוד שוק תוצרי המחזור, שזה בראש וראשונה תקינה.

אסנת אביטל: יש לנו כרגע תקינה תקועה.

יואב קיש: איזו תקינה תקועה?

צביקה דוד: 5003.

צביקה דוד: זה תקן לחומרים ממוחזרים.

יואב קיש: מי תוקע את זה?

יואב קיש: איפה זה אמור לעבור?

יואב קיש: מכון התקנים תוקע פה משהו?

צביקה דוד: תקן 5003 הוא תקן לשימוש בחומרים ממוחזרים, הוא מגדיר את השימוש כמו בחומרים טבעיים.

צביקה דוד: הוא תקוע במכון התקנים.

יואב קיש: בגלל זה לא משתמשים בחומרים ממוחזרים?

צביקה דוד: אי אפשר להשתמש בתערובות בטון, בבלוקים, בכל המוצרים.

יואב קיש: אז בשביל מה ממחזרים?

גיא סמט: יש כל מיני חומרים שמשתמשים בהם היום, למשל חול לריצוף.

יואב קיש: מה עושים עם כל הבטון שנגרס?

צביקה דוד: עושים ממנו בטון חדש.

צביקה דוד: אם אין תקינה, אי אפשר למכור את זה.

יואב קיש: מה עושים עם הבטון החדש שאי אפשר למכור?

צביקה דוד: משתמשים בו לשימושים איכותיים שלא דורשים תקן, שלא דורשים בדיקות.

יואב קיש: למה לא עושים את התהליך הזה במכון התקנים?

צביקה דוד: כי יש להם סדר עדיפות.

יואב קיש: אני מבקש שלדיון הבא יבואו מכון התקנים ומשרד התשתיות.

יואב קיש: אני רוצה להבין למה נושא המחזור תקוע.

יואב קיש: בואו נעשה מהלך בעניין הזה.

אסנת אביטל: גם מכרזים ממשלתיים שקיימים היום ונדרשים לעשות שימוש בחומר ממוחזר - לא מתקיימים ולא נאכפים.

יואב קיש: כי אין תקן.

אסנת אביטל: יש עוד סיבות.

גיא סמט: נוצרה תמונה כאילו אין שוק.

יואב קיש: אני לא מכיר את השוק הזה.

גיא סמט: אנחנו מאוד רוצים את התקנים האלה, אבל יש חומרים שיש שימושים בהם.

גיא סמט: תמיד השאיפה שלך היא לייצר ערך יותר גבוה.

גיא סמט: הדרמה בדלתא זה לא כמו שתומר חושב שזה מה שיעשה את כל ההבדל.

יואב קיש: השאלה אם אנחנו יכולים להגיע לניצול יותר טוב של חומרים ממוחזרים.

יואב קיש: אם אתה אומר לי ב-10% - ניחא, אבל אם אתה אומר לי ב-100% - זה דרמה.

גיא סמט: צריך לטפל בזה.

אסנת אביטל: גיא בא מהמשרד ומסביר לנו שנדרשת פה רגולציה של מתן אישורים נוספים למתקני המחזור.

אסנת אביטל: צריך להבין שמדובר במתקנים שסך הכל קיים להם פריט מיוחד בתוך צו רישוי עסקים.

אסנת אביטל: אנחנו לא מוצאים סיבה לבוא ולהחריף את הנטל הרגולטורי, בוודאי ובוודאי כשיש פה אפשרות להוסיף אגרות.

אסנת אביטל: על שום מה?

אסנת אביטל: אנחנו כן רוצים לתמוך בכל הנושא של התקינה למכלי אצירה.

אסנת אביטל: יש פה מהלך, שאני לא חושבת שהוזכר פה במצגת, של לעשות מעין סטנדרטיזציה למכלים עצמם.

אסנת אביטל: זה יקל מאוד על השוק.

יואב קיש: זה מופיע בחוק?

גיא סמט: כן.

אסנת אביטל: אנחנו מאוד תומכים במהלך הזה.

אסנת אביטל: אנחנו מבקשים להוסיף לזה את הנושא של גדלים סטנדרטיים.

יואב קיש: אם אתה הולך לסטנדרטיזציה, זה ידרוש השקעות כבדות.

אסנת אביטל: אנחנו בתעשייה תומכים בזה, זה יקל על המתקנים.

יואב קיש: יש לזה משמעויות.

יואב קיש: יש לזה משמעות כספית על המשק.

יואב קיש: אנחנו נבחן לעומק לפני שנעשה מהלך פה.

אסנת אביטל: צריך את כל מכלי האצירה האלה לרשות אצל הרשויות המקומיות.

יואב קיש: זו גם שאלה.

אסנת אביטל: לנו לא ברור איך זה יתבצע.

אסנת אביטל: מדובר פה באלפים.

יואב קיש: יהודה כהן, התאחדות בעלי השיפוצים.

יהודה כהן: אין התייחסות בחוק לקבלני שיפוצים.

יואב קיש: קוראים לכם יצרני פסולת.

יהודה כהן: נכון, ייצרנו פסולת ב-20 שקים קטנים.

יהודה כהן: כשאני מתקשר לאתר ואומר לו שיש לי 20 שקים, הוא אומר לי: אין לי מכלים בשביל זה, בשביל זה אני לא אבוא.

יהודה כהן: הצעתי לשלטון המקומי לשים לקבלני השיפוצים מיכל אצירה במקום שבו הם קונים את חומרי הגלם.

יהודה כהן: לא התייחסו בחוק לכמויות הקטנות.

יהודה כהן: יכול להיות קוב, שניים, יכול להיות מישהו שפינה אמבטיה או שירותים.

יהודה כהן: גם השלטון המקומי לא נתן מענה למקרים האלה.

גיא סמט: מכולה עולה 600 שקל.

גיא סמט: האזרחים משלמים היום את הכסף, רק שהכסף שלהם מגיע למה ששמענו.

 << אורח >> בנימין נחום: כשהתחיל החוק הזה, הוא התחיל בצורה מאוד עקומה.

 << אורח >> בנימין נחום: לפי דעתי רובכם לא מכירים את החוק, לא מבינים את החוק, לא מבינים את המצוקה שאנחנו נמצאים בה.

 << אורח >> בנימין נחום: יש לי חברה, אחת החברות הוותיקות בענף.

 << אורח >> בנימין נחום: כשאני רוצה ללכת ולשפוך פסולת, לוקח לי בערך שעתיים וחצי.

 << אורח >> בנימין נחום: כשאני מגיע לתחנת מעבר, התור שם הוא של שעה-שעה וחצי.

 << אורח >> בנימין נחום: תחנת המעבר לא מסוגלת לקלוט את כל הפסולת.

 << אורח >> בנימין נחום: בראשון לציון הייתי שלשום.

 << אורח >> בנימין נחום: יש שם הר, גובה 18,19 מטר.

 << אורח >> בנימין נחום: מטורף.

 << אורח >> בנימין נחום: תחנת המעבר שהייתה בחולון על שטח של דונם ונסגרה הייתה קולטת ביום, תתקנו אותי אם טועה, מעל 1,500 טון ביום.

 << אורח >> בנימין נחום: איפה נשמע דבר כזה בארץ?

 << אורח >> בנימין נחום: לפי דעתי אין תחנות מעבר, אין מטמנות.

 << אורח >> בנימין נחום: הם עדיין לא פתרו את הדבר הראשוני.

 << אורח >> בנימין נחום: תנו תחנות מעבר, תנו מטמנות, שיהיה לנו איפה לעבוד.

 << אורח >> בנימין נחום: אתם לא פתרתם את זה.

 << אורח >> בנימין נחום: הם קופצים לקומה שלישית לפני שהם עברו בקומה ראשונה.

 << אורח >> בנימין נחום: אני רוצה לציין לגבי המחירים.

 << אורח >> בנימין נחום: תחנות המעבר והמטמנות העלו את המחירים בשמונת החודשים האלה ב-40%.

יואב קיש: כמה היום?

 << אורח >> בנימין נחום: בין 45 ל-55.

יואב קיש: בכמה יכול להשתנות משקל המכולה?

ניסים חלימה: מכולה של 18 אלף ליטר תשקול כ-11 טון.

יואב קיש: מה המחיר שאתם משלמים על מכולה?

 << אורח >> בנימין נחום: לפני שמונה חודשים היינו משלמים כ-750, 780 שקל למטמנה.

 << אורח >> בנימין נחום: היום המחיר הוא בין 1,100 ל-1,200.

ניסים חלימה: 1,400.

יואב קיש: מה השתנה?

יואב קיש: למה הם העלו את המחיר?

 << אורח >> בנימין נחום: אנחנו חושבים שלא השתנה שום דבר.

יואב קיש: אתה מדבר על תחנות מעבר או על אתרי הטמנה?

 << אורח >> בנימין נחום: גם תחנות מעבר וגם אתרי הטמנה העלו את המחיר.

יואב קיש: כולם העלו ב-40%.

יואב קיש: אין איזו סיבה שאתה יודע להגיד.

ניסים חלימה: לא בונים ביוקנעם, בונים פה, במרכז, בתל אביב.

ניסים חלימה: מספר השחקנים ירד.

ניסים חלימה: היו שישה שחקנים, עכשיו יש 3,4.

ניסים חלימה: כשאוטו בא לתחנה, התחנה צריכה לראות איך היא מווסתת לחץ.

ניסים חלימה: היא עושה זאת על ידי המחיר.

 << אורח >> בנימין נחום: המשרד לאיכות הסביבה נתן נתון.

 << אורח >> בנימין נחום: מר גיא סמט אמר שיש 30 תחנות ומטמנות.

יואב קיש: 12 מטמנות, 23 - -

 << אורח >> בנימין נחום: הוא אמר 30, כי נסגרו שתיים.

ניסים חלימה: אני רוצה לדעת כמה תחנות הטמנה נמצאות בסמוך לים, על קו החוף.

יואב קיש: אין ספק שהנושא המרכזי זה כמות אתרי המחזור וההטמנה.

יואב קיש: כמה אתרים אתה מכיר?

ניסים חלימה: מרחובות עד נתניה יש סך הכל ארבע תחנות: נען, שזה בסמוך לרחובות; ראשון לציון, תחנה די חדשה; בני וצביקה בהרצליה, ופיקה בראש העין.

יואב קיש: איפה בהרצליה?

ניסים חלימה: במחלף הסירה.

יואב קיש: מי אחראי אצלכם על המידע הזה?

יואב קיש: האם יש עוד מתקני מחזור מרחובות עד נתניה?

 << אורח >> אורי טל: שתי הנקודות הירוקות שהוא שואל עליהן אלה שני אתרי הטמנה: אביבית ואיכות ירוקה בחדרה.

 << אורח >> אורי טל: בנתניה עצמה יש תחנת מחזור של צבי כהן.

 << אורח >> אורי טל: בקלנסווה יש תחנה נוספת.

ניסים חלימה: היא סגורה.

 << אורח >> אורי טל: היא עובדת.

 << אורח >> בנימין נחום: עד מתי?

 << אורח >> אורי טל: מה זה משנה עד מתי?

 << אורח >> אורי טל: בטייבה יש עוד שתי תחנות.

 << אורח >> אורי טל: עוד שתי תחנות שמוקמות בימים אלה יתחילו לעבוד בעוד חודשיים-שלושה.

 << אורח >> אורי טל: האחת בכפר ברא, השנייה בקלנסווה.

 << אורח >> אורי טל: אלו תחנות שהמשרד מימן אותן.

יואב קיש: למה הכל במגזר?

 << אורח >> אורי טל: אני מפרט את ההיקף של גוש דן.

 << אורח >> אורי טל: תיכף נגיע לשאר המקומות.

יואב קיש: מה חדש בנוסף לארבע שהוא אמר?

 << אורח >> אורי טל: עוד תחנה תוקם בדרום תל אביב, גבול חולון.

 << אורח >> אורי טל: אותה תחנה שנסגרה תיפתח מחדש על ידי עיריית תל אביב.

 << אורח >> אורי טל: פורסם מכרז בעניין הזה.

 << אורח >> אורי טל: אנחנו מסכימים שיש צורך בתחנות נוספות.

ישראל דנציגר: צריך לפתור את כל הנושא של מתקני הקצה, זאת אומרת, מה עושים אחרי שאוספים.

ישראל דנציגר: החוק הזה מטפל בהסדרת כל האיסוף של הפסולת והבאתו אל מתקני הקצה.

ישראל דנציגר: המשרד להגנת הסביבה השלים בשלוש השנים האחרונות קול קורא של 70 מיליון שקל להקמת מתקני פסולת בניין.

ישראל דנציגר: הם מוקמו בצורה טובה.

ישראל דנציגר: יש 17 או 13 מתקנים חדשים.

ישראל דנציגר: יש עוד כמה שצריכים לקום.

ישראל דנציגר: אישרנו בקרן הניקיון בחודש האחרון או בחודשיים האחרונים עוד 200 ומשהו מיליון שקל להקמה ושדרוג של תחנות מחזור לפסולת בניין, עם דגש גיאוגרפי.

יואב קיש: מתי זה יקרה?

ישראל דנציגר: הוא יפורסם.

ישראל דנציגר: אני רוצה שתבינו את המהלך המקביל והמשלים.

ישראל דנציגר: הכסף הזה גם משדרג קיימים וגם מאפשר להקים חדשים.

ישראל דנציגר: פעם ראשונה אנחנו מגבילים את הגיאוגרפיה.

ישראל דנציגר: הם צודקים, חסר במרכז, זו הבעיה המרכזית.

יואב קיש: אנחנו ניכנס לנושא מתקני הקצה בחקיקה הזאת.

יואב קיש: כניסת חוק הזה לתוקף תהיה בכפוף ליכולת העבודה של מתקני הקצה.

יואב קיש: אני לא אלך למהלך – מפואר ככל שיהיה מפואר - שייכשל ביריית הפתיחה.

יואב קיש: אתה אומר שרק ב-2019 יש קול קורא.

יואב קיש: אני רוצה לדעת מתי המתקנים עובדים.

יואב קיש: אם אני אדע שב-1.1.2020 יש 15 מתקנים נוספים, החוק ייכנס לתוקף ב-1.1.2020.

ישראל דנציגר: אתה צודק לחלוטין.

ישראל דנציגר: הכל פה בנוי על מהלכים משלימים.

ישראל דנציגר: החוק הזה ידחוף את הכדאיות להקים את אותם מתקנים.

 << אורח >> בנימין נחום: בחולון יש מכרז על 400 קוב ביום.

 << אורח >> בנימין נחום: אתה יודע מה זה 400 קוב ביום?

 << אורח >> בנימין נחום: זה 20 משאיות.

 << אורח >> בנימין נחום: אני שופך ביום 60 משאיות.

 << אורח >> בנימין נחום: הולכת להיות תחנה שהיא לא שליש ממה שאני שופך ביום.

 << אורח >> בנימין נחום: יש דבר שנקרא בעלויות משותפות.

 << אורח >> בנימין נחום: יש פה הרבה אנשים שמחזיקים שתיים, שלוש וארבע תחנות עם בן אדם אחד.

 << אורח >> בנימין נחום: לו אתם רוצים לתת את הכוח?

 << אורח >> בנימין נחום: הוא יהיה אחראי על המובילים?

 << אורח >> בנימין נחום: נראה לכם הגיוני?

 << אורח >> בנימין נחום: לי זה נראה לא הגיוני.

ניסים חלימה: גם אם החוק הזה יעבור כמקשה אחת, הוא לא יכול להיות מיושם.

ניסים חלימה: תחנות המעבר היום קורסות.

ניסים חלימה: לעמוד שעה וחצי בתור זה לא דבר שמוכר לי, אני עבדתי שנה בתחום.

ניסים חלימה: עומדים עשר דקות, רבע שעה.

ניסים חלימה: יש כאן פגיעה בחופש העיסוק.

ניסים חלימה: דיברו כאן חברי כנסת בעלי ראיית עולם סוציאליסטית.

ניסים חלימה: יש להם מבט מאוד רגיש לבני מיעוטים.

ניסים חלימה: החוק הזה, וזה נאמר כאן מטעם נציגי המדינה, יעלים חברות הובלה.

ניסים חלימה: זה לא יעלים אותי כנראה, אבל זה בטוח יעלים איזה שהוא בן מיעוטים מהדרום שמחזיק משאית אחת וזו פרנסתו.

יואב קיש: השאלה אם אותו בן מיעוטים שופך היום בחוץ.

משה אלטרס: אני מניח שבתחנות.

יואב קיש: אם הוא שופך בתחנות, אני רוצה שהוא ימשיך לעבוד.

יואב קיש: אם הוא לוקח ושופך בשכונות, בשדות, אני לא רוצה שהוא יעבוד.

ניסים חלימה: מעל 40 שנה אנחנו נותנים שירות אך ורק לחברות גדולות.

ניסים חלימה: לנו יש אכיפה פרטית.

ניסים חלימה: אני לא יכול להתעסק עם חברת סיבוס, עם אלקטרה או עם סולל בונה בלי להגיש להם חשבונית.

ניסים חלימה: אני לא אוכל לקבל כסף בלי זה.

ניסים חלימה: זה הרבה יותר טוב מכל מפקח שנמצא בחסר.

יואב קיש: אתה עובד כבר עכשיו לפי המנגנון הזה, רק אתה לא שכיר של אתר ההטמנה.

ניסים חלימה: אסור לראות את המובילים כמקשה אחת.

ניסים חלימה: יש שתי שיטות לפינוי פסולת: אחת, להניח את המכולה, את אותו מכל אצירה בשטח.

ניסים חלימה: מי שעובד בחברות הובלה עם אותו מכל אצירה, בדרך כלל שופך במקום חוקי.

ניסים חלימה: מערבון פרוע יש אצל אותן חברות הובלה שהמכל קבוע על המשאית.

ניסים חלימה: יש הרבה צילומים של איכות הסביבה.

יואב קיש: מה זה "קבוע על המשאית"?

ניסים חלימה: לא זז.

ניסים חלימה: שם יש מערבון פרוע.

ניסים חלימה: המשרד לאיכות הסביבה, תעשו סטטיסטיקה פנימית שלכם.

ניסים חלימה: אם תיקחו 100 תמונות של השנים האחרונות שצילמתם, אני מבטיח לכם שב-90% מהצילומים מדובר במשאיות הייבר.

ניסים חלימה: המדינה מבקשת לייצר כאן אכיפה מיותרת, חקיקה מיותרת.

יואב קיש: אתה אומר, אם אני מבין אותך נכון, שנאסור, אם נוכל, את משאיות הייבר.

ניסים חלימה: שם זה מערבון פרוע.

גיא סמט: אלו המשאיות שאתה רואה בכבישים.

ניסים חלימה: ממש לא.

יואב קיש: אנחנו כולנו מבינים את החשיבות של הזמן.

יואב קיש: אם אתה שם מכולה, נותן להם למלא, כאשר אתה בינתיים הולך ואוסף מכולה אחרת, ברור שהעסק עובד.

יואב קיש: אם המשאית מחכה כדי שימלאו אותה, ברור שהאינטרס שלך בעייתי.

ניסים חלימה: הם שופכים איפה שבא להם.

יואב קיש: לא נאשים את כולם באופן קטגורי.

ניסים חלימה: ברור שלא, אבל זה מה שקורה בפועל.

קובי פלקסר: אנחנו תמיד האשמים המידיים.

קובי פלקסר: במקרה הזה אנחנו מברכים על החוק, ההסדרה הזאת טובה לנו.

קובי פלקסר: אנחנו חושבים שטוב שנכנסים לעניין הזה, כי עד היום האחריות הייתה מתגלגלת עלינו כקבלנים.

קובי פלקסר: אנחנו שמחים על עניין ההסדרה.

קובי פלקסר: אנחנו צריכים להבדיל בחוק בין אתרים שבונים בהם בהיתר בנייה לבין בנייה של עסק ללא היתר.

קובי פלקסר: החברות הגדולות מחויבות על ידי הרשות המקומית להסביר איפה הן הולכות לשפוך את פסולת הבניין, מה היקף הפסולת, ולהתקשר גם עם אתר קצה וגם עם המובילים.

קובי פלקסר: להכניס שחקנים נוספים לתוך התהליך הזה, כמו הרשות המקומית, יסרבל את התהליך וייקר אותו.

קובי פלקסר: אנחנו דורשים שתהיה תכנית אב לעניין הפריסה הגיאוגרפית כך שמרחקי ההובלה לא יעלו על 30 קילומטר, שזה המרחק שאנחנו חושבים שהוא המרחק המקסימאלי בין אתר לאתר פסולת.

אסף רוזנבלום: אני רוצה לברך את המשרד להגנת הסביבה.

אסף רוזנבלום: שנים אנחנו מחכים לחוק הזה.

אסף רוזנבלום: אנחנו מלווים את העניין של השלכת פסולת בניין מעל לעשור, אנחנו מנסים לגבש פתרונות.

אסף רוזנבלום: אנחנו לא נכנסים פה בחלל ריק.

אסף רוזנבלום: במשך 10,15 השנים האחרונות נעשו המון ניסיונות רגולטוריים לפתור את הבעיה הזאת - החמירו את הענישה, הוסיפו פקחים, הוסיפו סמכויות, אבל שום דבר לא עזר.

אסף רוזנבלום: כולנו מבינים שצריך פה פתרון מערכתי.

אסף רוזנבלום: אני שומע פה מסביב לשולחן איך מנסים לכרסם, איך כל אחד רוצה להחריג את עצמו על ידי כך שהוא אומר: בהיתרי הבנייה הכל בסדר, רובם של המובילים בסדר.

אסף רוזנבלום: אם הכל בסדר, איך יכול להיות שהפסולת מושלכת בכזה היקף עדיין?

אסף רוזנבלום: משהו פה לא הגיוני.

אסף רוזנבלום: במנגנון של היתרי הבנייה יש המון אישורים מזויפים.

אסף רוזנבלום: 15 שנים מנסים לטפל בזיוף ללא הצלחה.

אסף רוזנבלום: כשמהנדס עיר בודק תנאים בהיתר, יש לו צ'ק ליסט.

אסף רוזנבלום: הוא לא בודק את הקבלות.

אסף רוזנבלום: צריך מערכת שיכולה לסגור את המעגל בצורה יעילה.

אסף רוזנבלום: זו ההצעה שיש כאן.

קובי פלקסר: כשאין אכיפה מוסיפים רגולציה.

אסף רוזנבלום: הסיבה שצריך פתרון מערכתי זה שאי אפשר לבצע אכיפה על ההשלכה, אי אפשר לרדוף אחרי משאיות ולתפוס אותן על חם, זה בלתי אפשרי.

אסף רוזנבלום: זה עולה הרבה יותר כסף לרדוף אחרי אותם מובילים.

אסף רוזנבלום: צריך לפקח על הפסולת כשהיא נוצרת.

אסף רוזנבלום: כשל שוק - זה מה שיש לנו כאן.

אסף רוזנבלום: הנזק הסביבתי פה הוא הרבה יותר גדול ממה שחושבים.

אסף רוזנבלום: פסולת הבניין הזה היא לא רק נזק נופי או משהו שפוגע בצב שמסתובב, גם יש בה חומרים רעילים, דבקים, צבעים, שמנים.

אסף רוזנבלום: כשיורד גשם זה מחלחל למי התהום, מזהם את הקרקע, מזהם את המים.

אסף רוזנבלום: הנזקים האלה לא משוקללים בעלויות.

יואב קיש: כמה שווה משאית כזאת של זבל?

ניסים חלימה: בין 400 ל-800 אלף שקל.

יואב קיש: חדשה.

יואב קיש: כמה עולה משאית בת 10?

משה אלטרס: 200 אלף.

ניסים חלימה: 100 אלף שקל בערך.

אסף רוזנבלום: בשנת 2012 היינו בוועדה הזאת.

אסף רוזנבלום: הייתה הצעת חוק - -

יואב קיש: מי היה היושב-ראש?

אסף רוזנבלום: אמנון כהן.

אסף רוזנבלום: אושרו כמעט כל הסעיפים, אבל הכנסת התפזרה.

תומר רוזנר: לא היה ולא נברא.

אסף רוזנבלום: המודל שהוצע אז דיבר על כך שהאחריות תהיה על הרשויות המקומיות.

אסף רוזנבלום: זה היה מודל הרבה יותר אגרסיבי, הרבה יותר מתערב בשוק הפינוי.

אסף רוזנבלום: זה היה מטאטא את כל המובילים החוצה מהעניין הזה.

אסף רוזנבלום: אף אחד אז לא דיבר על פגיעה בחופש העיסוק, על כל הדברים האלה.

אסף רוזנבלום: פה אנחנו מדברים על הצעה הרבה יותר צנועה, הרבה יותר יעילה.

אסף רוזנבלום: דיברנו כאן על הנושא של המחזור.

אסף רוזנבלום: צריך להבין באיזו נקודה מדינת ישראל נמצאת בנושא הזה.

אסף רוזנבלום: באירופה יש דירקטיבה שמחייבת את כל המדינות ביעד מחזור של לפחות 70% מפסולת הבניין.

אסף רוזנבלום: יש מדינות שמגיעות ל-90%.

אסף רוזנבלום: אנחנו מגרדים את התחתית.

יואב קיש: כמה אנחנו?

 << אורח >> אורי טל: 14%.

אסף רוזנבלום: אנחנו בצד הלא נכון של הגרף, אנחנו צריכים לשנות את זה.

אסף רוזנבלום: יש חוסר מאוד גדול בנושא של המחזורים.

יואב קיש: מהלך משלים במחזור.

ערן שמרלק: אני מברך את המשרד על ההבאה של החוק הזה, אני מקווה שהוא יקודם.

יואב קיש: אתה אתר הטמנה?

ערן שמרלק: אתר מחזור בראשון לציון.

ערן שמרלק: לצד ביקורת מאוד גדולה שיש לי על המשרד על העדר אכיפה, על העדר חילוט רכבים, על ענישה לא אפקטיבית בנושא של טיפול בפסולת בניין, אני חושב שבחוק הזה יש מחשבה שסוגרת קצה אל קצה, מעקרת את כל המוטיבציה הכלכלית לשפוך פסולת פיראטית.

ערן שמרלק: להיות מנכ"ל של מתקן מחזור של פסולת בניין זה כמו להיות מנכ"ל של רכבת הרים, הכמויות עולות ויורדות כמו איזה גל סינוס.

ערן שמרלק: המתקן שלנו בראשון לציון קולט היום חצי מהכמות שלשמו הוא נבנה.

יואב קיש: איך זה מסתדר עם זה שיש תורים ויש עומס?

ערן שמרלק: אני לא יודע מתי בני נחום חיכה יותר משבע דקות אצלנו במתקן.

 << אורח >> בנימין נחום: אני לא נכנס אליך כבר שלושה חודשים.

ערן שמרלק: אתה לא נכנס בגלל חוב כספי.

 << אורח >> בנימין נחום: הוא מעלה מחירים כל שני וחמישי.

יואב קיש: אני לא רוצה להיכנס לסכסוך ביניכם, אבל האם המחיר אצלכם עלה בשנה האחרונה?

 << אורח >> בנימין נחום: בשלושת החודשים האחרונים.

ערן שמרלק: המחיר שלנו עלה לפני בערך שלושה חודשים.

ערן שמרלק: המחיר של כל השוק עלה.

ערן שמרלק: העלות הכי משמעותית של אתר מחזור כזה היא עלות הטיפול בשארית, בפחת.

יואב קיש: כמה אחוז ממה שהם מקבלים אתם צריכים להטמין?

ערן שמרלק: אנחנו מגיעים לכ-70% מחזור, 30% הטמנה.

יואב קיש: לאן הולכים ה-30%?

ערן שמרלק: אנחנו מעבירים 30% לדודאים, שזה אתר מורשה.

יואב קיש: מישהו בדק שגם המחזורים האלה לא בדרך - -?

גיא סמט: זה אותו מאזן שאמרנו.

ערן שמרלק: החברים הנכבדים שיושבים כאן הם אנשים מורשים, הם בסדר.

ערן שמרלק: אלה שלא בסדר לא הגיעו לכאן.

ערן שמרלק: הם אלה שגרמו למה שקורה היום.

יואב קיש: אתה אומר שהמחירים עלו בגלל שההטמנה עולה לכם יותר.

ערן שמרלק: נכון.

ערן שמרלק: אני חושב שאם החוק הזה ייכנס לתוקף כמה שיותר מהר, המתקנים הקיימים יוכלו לטפל ביותר פסולת ממה שהם מטפלים היום.

ערן שמרלק: אני חושב – זה כמו שיעור ראשון בכלכלה על ביקוש והיצע - שאם הכמות תגדל, גם המחירים ירדו, הם לא יעלו.

יואב קיש: למה המחירים עלו?

ערן שמרלק: עתודות הקרקע של המטמנות הולכות ואוזלות.

ערן שמרלק: כל ההסדרה החדשה שביצע המינהל ייקרה את עלות השטח.

ערן שמרלק: מה שעשו כל המטמנות, ובצדק, זה העלו את המחירים.

ניסים חלימה: בעשרות אחוזים.

יואב קיש: אנחנו בשוק שגם ככה חטף חתיכת סטירה בכל ההתנהלות הכלכלית שלו.

עדי וייצמן: שוק ההובלה היום הוא שוק תחרותי.

עדי וייצמן: הצעת החוק הזאת לוקחת ומבטלת את כל מקטע ההובלה, מעבירה אותו לאתרי הקצה, שאלה גופים שמרכזים אצלם הרבה כוח, יש שם הרבה בעלויות צולבות.

עדי וייצמן: זה כוח שרק יגדל אם הצעת החוק הזאת תתממש.

יואב קיש: זה מתקשר למה שלא מופיע בהצעת החוק, לניסיון של משרד האוצר למנוע אלמנט מונופולי, אפילו מקומי, של אותם אתרי הטמנה שיהיו אחראים על כל השרשרת.

עדי וייצמן: יש פה בעיה תחרותית.

יואב קיש: יש בעיה קשה למובילים.

לירון אדלר מינקה: יש מובילים שיוצאים מהשוק.

לירון אדלר מינקה: המובילים שיישארו בשוק לא יוכלו להתמקח על המחיר שלהם, גם את זה צריך לקחת בחשבון.

גל גולן: עלה הנושא של קיבוץ נען קודם, נושא המטמנה שלא פעילה כרגע, רק אתר מחזור.

גל גולן: רציתי לומר שבקיבוץ נען יש עדיין פוטנציאל הטמנה של 73 דונמים.

גל גולן: אני חושבת שלדיונים הבאים כדאי לבקש ממועצת מקרקעי ישראל להגיע ולספק תשובות לגבי עוד מטמנות שיכולות להמשיך ולפעול.

אסף דוד: אני קשור לאתר המחזור בני וצביקה במחלף הסירה ולאתר באשדוד.

אסף דוד: אנחנו בתהליך של להתאגד, כל 34 בעלי רישיונות הטיפול, תחת התאחדות התעשיינים כקהילת מחזור מסודרת.

אסף דוד: אין בסיס כלכלי לתחנות מעבר לפסולת בניין.

אסף דוד: תחנות מעבר זה מושג שלקוח מעולם האשפה הביתית שמשונעת לדרום.

אסף דוד: היא יותר מורכבת מבחינת מחזור.

אסף דוד: אין אפשרות לשפוך פסולת בתחנת מעבר בתל אביב ואחר כך להעביר אותה למתקן הטמנה.

יואב קיש: זה מתקן מחזור.

אסף דוד: מתקן מחזור זה מתקן מחזור, תחנת מעבר זו תחנת מעבר.

יואב קיש: תחנת מעבר היא לא מתקן מחזור?

אסף דוד: לא.

אסף דוד: יש שלוש אופציות.

אסף דוד: יש מטמנה - -

יואב קיש: למה תחנת מעבר משמשת כמטמנה?

אסף דוד: תחנת מעבר היא אתר ששופכים בו פסולת במכולות קטנות שמעמיסים אותן על משאיות גדולות שנוסעות איתן.

אסף דוד: לא נשאר כסף לשלם לאתר הטמנה או לאתר מחזור.

יואב קיש: זה קורה היום?

אסף דוד: יש מאות תחנות פיראטיות.

אסף דוד: כל בית מסחר לחומרי בניין הוא פוטנציאל לתחנת מעבר פיראטית.

יואב קיש: מה היא עושה?

אסף דוד: הבעיה העיקרית זו תחנת המעבר.

יואב קיש: באים אליה עם השקיות?

אסף דוד: באים אליה עם מכולות קטנות.

אסף דוד: על כל 10 משאיות קטנות יש משאית אחת גדולה שאת תכולתה אפשר לשפוך בכל מקום בטבע.

אסף דוד: ככה זה עובד.

אסף דוד: הטריילרים שיורדים מהצפון עם בזלת, עולים מהדרום עם חול, או באים מהשומרון עם חצץ, הם טריילרים שמזהמים את הסביבה.

אסף דוד: כשאתה בודק מה התכולה שלהן, אתה רואה שהתכולה שלהן היא פסולת של שיפוצים.

אסף דוד: בחרנו להתאגד תחת התאחדות התעשיינים.

אסף דוד: כולנו רוצים להיות תעשיינים.

אסף דוד: למחזר פסולת זה תעשייה.

אסף דוד: צריך לאמץ שיטות של תעשייה קלאסית.

אסף דוד: אחד המושגים הכי בסיסיים בתעשייה זה break-even point.

אסף דוד: בשביל להגיע ל-break-even point בתעשייה צריך מאסה.

אסף דוד: יש בעיה עם כל הנושא של כמה פסולת בניין קיימת.

אסף דוד: אתרי המחזור מבינים שהם חייבים להיות תעשיינים.

אסף דוד: אנחנו רוצים לאמץ שיטות וגישות ניהול קלאסיות.

אסף דוד: אני לא מכיר תעשיינים שתלויים בחומר גלם ברשויות המקומיות.

אסף דוד: זה נושא שצריך לחשוב עליו, לבדוק אותו.

אסף דוד: עלה פה עם הקבלנים העניין שהלוגיסטיקה לא מאפשרת את זה.

אסף דוד: נראה לי שהתלות ברשות המקומית תהיה קשה.

אסף דוד: נתון של המשרד להגנת הסביבה במחקר שהתבצע בנובמבר 2011 מדבר על 100 מיליון טון פסולת שזרוקה בשטחים הפתוחים.

אסף דוד: מישהו יצטרך לטפל בפסולת הזאת.

אסף דוד: עלות הטיפול ב-100 מיליון טון האלה היא שישה מיליארד שקל.

אסף דוד: לא משנה אם נתקצב את זה ב-110, זה יעלה לפחות 60 שקל לטון, שזה שישה מיליארד שקל נזק.

יואב קיש: נזק מצטבר של השלכה ברשות הרבים.

יואב קיש: אני רוצה לסכם את הדיון.

יואב קיש: דרך אגב, יהיו עוד דיונים.

יואב קיש: חשוב לי שיגיע כל מי שרוצה לדבר.

יואב קיש: החקיקה הזאת תשפיע על לא מעט סקטורים בתחום הזה.

יואב קיש: ראינו את כל השרשרת - ממייצר הפסולת, עד ההטמנה והמחזור, כאשר באמצע המובילים וכל מה שקשור.

יואב קיש: אני רוצה לסכם את הדברים שלדעתי עוד לא סגורים לגמרי ואני מבקש שנתייחס אליהם גם בהמשך החקיקה.

יואב קיש: אחד, וזה לכל משרדי הממשלה בראשות האוצר דווקא, זה הנושא של מחזור.

יואב קיש: אנחנו לא במקום טוב בעניין הזה.

יואב קיש: אם אנחנו לא נלך עם מדיניות כלכלית למחזור, גם לא נהיה במקום טוב.

יואב קיש: המשרד להגנת הסביבה בא עם זה בכל הכוח.

יואב קיש: דיברנו על 14%, אבל זה יכול להיות גם פחות.

יואב קיש: אני רוצה לראות סיטואציה אמיתית.

יואב קיש: לא שמכון תקנים כזה או אחר עוצר איזה תקן, אלא שיש אינסנטיב למחזור.

יואב קיש: זה לא מספיק טוב היום.

יואב קיש: זו נקודה מאוד משמעותית.

יואב קיש: נושא שדיברנו עליו זה אתרי הטמנה ואתרי מחזור.

יואב קיש: לא משנה איזו רפורמה נוביל פה, היא חייבת ללכת ביחד עם פתיחת השוק הזה והגדלתו.

יואב קיש: אין ספק שיש פה ביצה או תרנגולת.

יואב קיש: הדברים האלה צריכים לעבוד ביחד, זה מאוד חשוב.

יואב קיש: אני מודה שאני לא אוהב רגולציה, בטח לא עכשיו עוד רישיון.

יואב קיש: יש לי עם זה בעיה מאוד קשה.

יואב קיש: ראיתי שעשיתם RIA.

יואב קיש: אנחנו נדבר גם על ה-RIA.

יואב קיש: זה נושא שלתפישתי - כמה שאני אוהב את החקיקה והיא חשובה - הוא איזו שהיא מגבלה שנצטרך לחשוב מה אנחנו עושים איתה.

יואב קיש: גם לגבי המעורבות של שלטון מקומי בסיטואציה כזאת, אני לא יודע כמה נגיע למצב שהם נותנים קנסות על מכולות או עושים פיקוח אפקטיבי.

יואב קיש: יש פה שאלות משאלות רבות, נצטרך לראות איך פותרים אותן.

יואב קיש: אני רוצה לסיים ולהגיד שבסך הכל אני מאוד מברך על עבודת המשרד להגנת הסביבה.

יואב קיש: אין ספק שהמהלך הזה נדרש.

יואב קיש: יש פה שאלות כבדות שאני אנסה במסגרת לוחות הזמנים הקצרים לענות עליהן.

יואב קיש: אני לא רוצה להוציא משהו לא מבושל רק בשביל להגיד שעשינו.

יואב קיש: אנחנו עוד לא שם.

יואב קיש: עשיתם קפיצת דרך משמעותית, אני מקווה שהזמן יאפשר לנו להשלים את זה.

תומר רוזנר: אני רק רוצה להזמין את הציבור, האנשים שמעוניינים, להגיש לנו הערות בכתב.

תומר רוזנר: זה חשוב מאוד שיוגשו.

תומר רוזנר: הוגשו לנו הערות בכתב על ידי גורם אחד.

תומר רוזנר: גורמים נוספים שרוצים לשלוח הערות מפורטות בכתב - אנחנו נשמח לקבל.

יואב קיש: אנחנו פתוחים לשמוע כמו ששמענו היום, אנחנו ננסה להוציא את המיטב.

יואב קיש: תודה רבה, הישיבה נעולה.