הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 154, 2018-11-19 14:45

ישראל אייכלר: שלום וברוכים הבאים.

ישראל אייכלר: אנחנו אמנם בישיבת מעקב, אבל ישיבה מאוד חשובה על הנהלים והאגרות בפעילות המכון הרפואי לבטיחות בדרכים.

ישראל אייכלר: היו הרבה פניות של אזרחים ונהגים שרוצים לעבוד בתחום התחבורה, בתחום משאיות, ואנחנו יודעים שיש מחסור חמור ביותר בנהגים בתחום התחבורה הציבורית, והם הופנו לקבל שירות במכון הרפואי לבטיחות בדרכים, המרב"ד, גם מסיבות רפואיות וגם מסיבות אחרות.

ישראל אייכלר: והייתה טענה שיש משכי זמן טיפול לא סבירים וגם בעניין גובה גביית האגרות.

ישראל אייכלר: הוועדה כבר קיימה בכנסת הנוכחית שתי ישיבות באותו נושא, בחורף שעבר ובקיץ שעבר ועכשיו אנחנו בדיון שלישי ואני מקווה שזאת תהיה הישיבה המסכמת ושלא נצטרך עוד.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים לעקוב אחר המלצות ובקשות במסגרת הישיבות שהתקיימו בוועדה, האם אכן התבצעו שיפורים והאם עוזרים לאנשים הנבדקים שיוכלו לקבל חידוש רישיונות נהיגה, בדיקת כשרות נהיגה במכון בזמן סביר ובסכום סביר.

ישראל אייכלר: המכון הרפואי לבטיחות בדרכים היא יחידת סמך של משרד הבריאות שעיקר פעילותו לצמצם תאונות דרכים ולהציל חיים.

ישראל אייכלר: למכון מופנים נהגים שעלולים לגרום לתאונות דרכים מסיבות בריאותיות, כל זאת במקביל לניסיון לשמר את יכולת הנהיגה ככל שניתן והזכות לנהוג ולהתפרנס מזה.

ישראל אייכלר: מטרת המכון לשפר עצמאותם של הנכים ולהתאים להם אביזרי נהיגה ורכב למגבלות הרפואיות, גם על זה היו לנו הרבה תלונות, מתן ייעוץ מקצועי לגורמי תעסוקה שונים וגם משרד הרישוי מפנה למרב"ד מבקשי רישיון רכב ציבורי ומשא כבד.

ישראל אייכלר: נהגים שנשללו בנהיגה בשכרות או בסמים, עברייני תנועה לאחר תום שלילה, מחזיקי רישיון נהיגה עם בעיות בריאותיות, נהגים מבוגרים מפאת גיל.

ישראל אייכלר: המשטרה מפנה נהגים שהיו מעורבים בתאונות דרכים.

ישראל אייכלר: גם נכי משרד הביטחון, נכי המוסד לביטוח לאומי ונבדקים המחויבים לבדיקת ביקורת – כל אלה עוברים במרב"ד.

ישראל אייכלר: והחלטת המרב"ד היא בגדר המלצה שמועברת למשרד הרישוי לשיקולו.

ישראל אייכלר: תוקף פסילה על רישיון שהוטל על ידי משרד הרישוי קצוב לשנה בדרך כלל.

ישראל אייכלר: אחרי זה אין החזרה אוטומטית, צריך לעבור שוב את מסלול הייסורים הזה.

ישראל אייכלר: המחסור החמור בנהגים מקצועיים בתחבורה הציבורית נובע לא רק בגלל תנאי שכר ירודים אלא גם – זה מה שגילינו בשנה האחרונה בדיון הראשון כבר ואפילו מדיונים אחרים בנושאי תחבורה ציבורי עברה כחוט השני הטענה שבגלל העיכובים במלר"ד אין מספיק נהגים לתחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: אז בישיבה האחרונה התבקשו המשרדים להעביר לוועדה את הנתונים והם העבירו את זה אלינו ואני לא אקריא את כולם, אנחנו נשמע את זה מפי האנשים עצמם.

ישראל אייכלר: ראשון הדברים יהיה איש משרד הבריאות, פרופ' איתמר גרוטו, המשנה למנכ"ל, שבעצם המרב"ד עדיין או היה באחריותו של משרד הבריאות.

ישראל אייכלר: פרופ' גרוטו, בבקשה.

איתמר גרוטו: קודם כל למרב"ד יש מספר חלקים, כמו שאמרת, מספר מקורות של הפניה, והסיכום שאליו הגענו עם משרד התחבורה הוא שבעניין הרכב הכבד והרכב הציבורי, אותן - - - שמגיעות ממשרד התחבורה הן יטפלו על ידי משרד התחבורה.

איתמר גרוטו: אנחנו בהתחלה חשבנו שיכול להיות שיהיה קצת בעייתי שיהיה טיפול כפול באותו אדם, ולכן בפגישה שנערכה לאחרונה בין המנכ"לים סוכם שאם אדם יש לו רכב ציבורי אז משרד התחבורה יטפל גם ברישיון הרכב הפרטי שלו.

איתמר גרוטו: זה השינוי לאחרונה ואותם אנשים יעברו לטיפול מלא במשרד התחבורה.

איתמר גרוטו: זה שינוי אחד שיש לנו עוד לעדכן.

ישראל אייכלר: זה נוגע להרבה אנשים?

איתמר גרוטו: זה בערך 10,000 מתוך ה- - -

ישראל אייכלר: אז זה בשורה טובה להם שהם לא יצטרכו מבחן נפרד לתחבורה הציבורית ומבחן נפרד לתחבורה הפרטית.

איתמר גרוטו: האנשים האלה ממילא אין להם מבחן.

איתמר גרוטו: מי שצריך פרטי לא עובר מבחן, רק אם יש לו מחלה או בעיה.

ישראל אייכלר: אז מה אמרת ש- - -

איתמר גרוטו: אבל עכשיו גם אם יש לו מחלה או בעיה זה יישאר עדיין בתחבורה, לא יצטרכו להתגלגל בין שני גורמים.

איתמר גרוטו: זאת אומרת המטרה היא - -

ישראל אייכלר: אם הוא קיבל אישור על הרכב הציבורי הוא יקבל אוטומטית גם על הרכב הפרטי.

אפי רוזן: אני אסביר שנייה – באופן אוטומטי, ברגע שבנאדם אושר ברמת רכב גבוהה יותר אז אוטומטית יש לו את כל הרמות שמתחת.

אפי רוזן: בוודאי שמי שנהג אוטובוס יכול לעלות על רכב פרטי.

אפי רוזן: אבל היה ומחר בבוקר קורה מקרה שאדם נפסל מסיבות רפואיות יש סיכוי שהוא ייפסל לא רק לאוטובוס, שהוא גם לא מתאים לרכב פרטי.

אפי רוזן: וגם אם אנחנו צריכים לבחון את הרכב הפרטי שלו זה יהיה במשרד התחבורה ולא יחזרו למכון - - - זאת אומרת, אנחנו לוקחים את האדם מהתחלה ועד הסוף, אין הפרדת טיפול בין המסגרות אם הבנתי נכון.

ישראל אייכלר: אבל מי עושה את זה, משרד הבריאות או משרד התחבורה?

איתמר גרוטו: משרד התחבורה באמצעות ספק משנה.

ישראל אייכלר: שזה אותו ספק של שניכם, נכון?

איתמר גרוטו: לא אותו ספק.

איתמר גרוטו: יש יותר מספק אחד.

איתמר גרוטו: יש לנו כמה ספקים וזה מצידנו ככל שיש יותר ספקים זה יותר טוב כי אז יש - - - הרבה יותר זמינות.

ישראל אייכלר: הייתה טענה שיש איזה 40,000 פניות בשנה והם תקועים במסמכים ובטכנולוגיה שלא מספיקה.

ישראל אייכלר: זה כבר תוקן?

איתמר גרוטו: זה בתהליך אינטנסיבי מאוד בתיקון אבל לא הושלם עדיין הנושא של המחשוב המלא של כל זה.

איתמר גרוטו: זאת אומרת, עלינו עם שלב א' לאוויר כבר לפני - - -

ישראל אייכלר: מי מדבר על זה?

ישראל אייכלר: ד"ר רז דקל?

איתמר גרוטו: כן.

ישראל אייכלר: בבקשה.

איתמר גרוטו: רק אני אגיד שאנחנו עלינו עם שלב א' לאוויר לפני חודשיים ועדיין זה במערכת שנמצאת - - - אני מניח שרז יכול להרחיב על זה.

איתמר גרוטו: ד"ר רז דקל הוא מנהל המרב"ד.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: תספר לנו על מה נשתנה מאז שנפגשנו לפני שנה - - -

רז דקל: בגדול הנושא שאחרי מאמצים רבים מאוד הצלחנו סוף סוף לקדם אותו זה העניין של מתן הנחה באגרות.

רז דקל: בדיון הקודם שהיינו כאן הטיעון היה שהנחה באגרות תינתן לפי קריטריון של גיל או לפי קריטריון של זכאות להשלמת הכנסה וכו', ואתה העלית את ההצעה של להשתמש בקריטריון של חשמל סוציאלי.

רז דקל: התחלנו להריץ את הרעיון הזה מיד לאחר הדיון, הנקודה הייתה שאף אחד באמת, המוסד לביטוח לאומי לא יודע מי נכנס ומה לא נכנס בהגדרה הזאת.

רז דקל: להוציא מהם את האינפורמציה של מה היקף האוכלוסייה הרלוונטית זה היה מבצע לא קצר ולא קל במיוחד, אבל בסופו של דבר זה קרה.

רז דקל: יש הערכה לפי נתונים רב שנתיים מבחינת האוכלוסייה של הנבדקים במכון לגבי מספר האנשים שזכאים.

רז דקל: אז האוצר, מה שנקרא, יכול היה לתת הסכמתו כי מדובר על פגיעה בהכנסות המדינה.

רז דקל: התקבלה החלטה - -

ישראל אייכלר: מדובר על 30,000-29,500.

רז דקל: לא, 30,000 זה כלל האוכלוסייה וזה קצת יותר מ-30,000- -

איתמר גרוטו: אנחנו רצינו לתת פטור לאותם אלה שיש להם פטור - -

ישראל אייכלר: הבנתי שכתוב פה מתוכם 29,500 מקרים עומדים בקריטריון של זכאי חשמל סוציאלי.

רז דקל: לא.

רז דקל: אנחנו מדברים על פריסה רב שנתית, בשנה בודדת מספר האנשים שזכאים לפי הערכה שלנו להנחה הזאת עומד על 7% מן הנבדקים, זה אומר כ-2800 נבדקים בשנה.

קריאה: מה יהיה גובה ההנחה?

רז דקל: עוד לא אמרתי.

רז דקל: ואז ההחלטה שהתקבלה הייתה שאנשים יקבלו הנחה יותר משמעותית מאשר מה שמתקבל בחשמל סוציאלי בחברת החשמל, היא תיתן הנחה בגובה של 80% מהסכום והם למעשה ישלמו רק את האגרה של עיון במסמכים שעומדת על 117 שקלים.

ישראל אייכלר: במקום?

ישראל אייכלר: כמה הם שילמו בעבר?

רז דקל: 627 שקלים.

ישראל אייכלר: אז זו הנחה משמעותית מאוד.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: מה לגבי הכמויות של האנשים שמטופלים?

רז דקל: בנתונים שיש לנו – עשינו לבקשת

רז דקל: כם לפי נתונים לא של שנה שלמה אבל מיוני עד יוני כדי לראות את הנתונים אז קודם כל מבחינת נפח הפעילות של המכון בשנה האחרונה המכון עלה ב-10% מנפח הפעילות שלו.

רז דקל: זאת אומרת, העובדים בקיטור מלא ומעבר לזה.

רז דקל: עדיין לא מספק כיוון שהנפחים של הפנייה הם עוד יותר גדולים מזה.

רז דקל: יש שני צעדים שנעשים כדי לשפר את זה ואני - -

ישראל אייכלר: לפני הצעדים באיזה מספרים אתה מדבר?

ישראל אייכלר: מה זה נקרא שנהיה יותר גדול, במקום 40,000 יש 45,000?

רז דקל: כן.

רז דקל: גם נרשם לכם יש - -

ישראל אייכלר: מה שנרשם אני צריך שתגיד לפרוטוקול כי אני לא מכיר.

רז דקל: קודם כל העלייה בהיקף הפניות, עלייה שאנחנו רואים אותה מדיי שנה והסיבה גם לזה שהעלייה היא לא יותר גדולה היא רק בגלל שגורמי בריאות – והם אומרים לנו את זה שההליך הוא הליך מאוד ממושך, יש מקרים שאני לוקח אחריות ולא מדווח כי פשוט אני לא רוצה שהאיש ימתין כל כך הרבה זמן אפילו שברור לי שצריך הייתי לדווח.

רז דקל: זאת אומרת, התקרה של הדיווח היא לא בגלל שזה מה שצריך, אנשים לא מדווחים בגלל הנתונים שמסביב.

רז דקל: לפעמים גם בגלל גובה האגרה שאומרים אני לא רוצה להשית על האיש אגרה כזאת.

רז דקל: אז הנתונים הם עולים וימשיכו לעלות, זה גם דבר שהוצג בדיון הקודם.

רז דקל: האוכלוסייה של נהגים בישראל היא אוכלוסייה מבוגרת שמתבגרת, יש יותר ויותר נהגים בגיל השלישי שהמצב הרפואי שלהם מאוד מאוד מורכב.

רז דקל: העסק הזה לא צריך להשתנות, להיפך, זה פלח האוכלוסייה של הנהגים שגדל הכי מהר, כמו שזה גם פלח האוכלוסייה הכללית שגדל הכי מהר אבל אצל הנהגים זה גדל עוד יותר מהר.

רז דקל: שני הצעדים שנעשו כדי לשפר את התהליך כאן, האחד זה יציאה למכרז של ספק חיצוני שלנו שנמצא כעת בשלביו החיצוניים והתקווה שלנו זה שתסתיים כבר בשנה הזאת הבחירה של ספק זוכה שייכנס לעבודה - -

ישראל אייכלר: יש כבר ספק זוכה?

רז דקל: לא, התקווה שלי שהספק הזה ייבחר עד סוף השנה הזאת.

רז דקל: ההליך של המכרז היה הליך ממושך מאוד והוא ממש נמצא ב- - - האחרונים שלו.

רז דקל: הדבר השני זה מערכת המחשוב של המכון, ששוב, היו כאן כמה וכמה קשיים שנבעו בעיקר מהמורכבות של המערכת שלא היה קל למכן אותה ושינוי בפלטפורמה שבה הוחלט לעשות את זה.

רז דקל: נכון לכרגע, מה שאומרים אנשי המחשוב של משרד הבריאות שגרסה שתביא שינוי של ממש בתהליך, זאת אומרת שתמכן את תהליך המיון ואת תהליך המעקב אחרי התיקים צפויה לעלות לאוויר ברבעון הראשון של שנת 2019.

רז דקל: זאת הערכה שלי.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: עכשיו למנהל אגף הרישוי, מר אפי רוזן.

אפי רוזן: אני שמח שאנחנו בעת האחרונה מצויים בשיתוף פעולה מלא עם משרד הבריאות.

אפי רוזן: כמו שאמר פרופסור גרוטו, הגענו להסכמות שבעיניי הן מלאות בבשורה ומשמעותיות לציבור הישראלי.

אפי רוזן: האחת מהן היא שבמשרד התחבורה אכן יהיה רופא מוסמך, כפי שאישר מנכ"ל משרד הבריאות לדעתי, והוא יטפל בשני התחומים המרכזיים של משרד התחבורה: כל נושאי תגי החנייה לנכים, בלי האינסטנציה הגבוהה, והנושא השני זה נהיגת הרכב המקצועי בישראל שזה נהגי רכב משא ונהגי רכב ציבורי, מה שנקרא אוטובוסים.

אפי רוזן: אנחנו כבר לפני חודשים אחדים, למעשה כבר מיוני האחרון התחלנו תהליך שבו כל מי שמגיש בקשה לרכב מקצועי נבדק על ידי חברת מדיטון.

אפי רוזן: מיכל, מנכ"לית מדיטון, יושבת כאן לשמאלי.

אפי רוזן: עשינו את זה בהליך מקוצר של פטור ממכרז.

אפי רוזן: ולמעשה הדבר הזה עושה שני דברים שחשוב להבין אותם: אחד, מאפשר לפתור בעיה לאומי אסטרטגית של להביא את הפוטנציאל הכי גבוה של נהגים מקצועיים.

אפי רוזן: אבל האפקט הנלווה של זה שאם אתה מונע 40,000 פונים בשנה למכון הרפואי וכעת הוא אמור לטפל רק ב-30,000 אז הוא אמור לטפל יותר מהר ב-30,000 הנותרים.

אפי רוזן: אז למעשה השגנו פה משהו יותר רחב.

אפי רוזן: ואני חושב שהעניין הזה באמת נותן פתרון לכל מה שהיה צריך.

אפי רוזן: ואני חושב שבחודשים הקרובים העניין הזה באמת יקבל ביטוי במהירות.

ישראל אייכלר: ה-30,000 האלה עדיין מחכים בתור הרגיל בלי מכרז?

ישראל אייכלר: על איזה מכרז דיבר ד"ר דקל?

אפי רוזן: על ה-30,000 האחרים שזה נבדקים רגילים – אנשים שמפאת גיל או מפאת מחלות שהרופא של משרד התחבורה חשב שצריך לבדוק אותן במכון הרפואי או שקיבלו דיווח מהרפואה הקהילתית או מבתי החולים שיש משהו שדורש בדיקה.

אפי רוזן: זאת אומרת האזרחים - -

ישראל אייכלר: ועכשיו גם חברה פרטית תעשה את זה?

מיכל ליטבין: זה המכרז - -

ישראל אייכלר: כמה חודשים כבר נמשך המכרז?

מיכל ליטבין: שנה.

ישראל אייכלר: שנה שלמה.

ישראל אייכלר: מה כתבו ספר?

ישראל אייכלר: מכרז ארוך.

ישראל אייכלר: ומתי המכרז יהיה, עד סוף השנה?

ישראל אייכלר: כמה אנשים רצו למכרז?

מיכל ליטבין: טרם הוגש המכרז.

מיכל ליטבין: המכרז צריך להיות מוגש בעוד שבוע וחצי.

ישראל אייכלר: כמה זמן אפשר להגיש, 45 יום?

מיכל ליטבין: תאריך ההגשה של מי שרוצה - -

ישראל אייכלר: אה מי שרוצה, המכרז כבר יצא.

מיכל ליטבין: המכרז יצא, הוא כבר שנה ב- -

ישראל אייכלר: ועוד כמה זמן יש - -

מיכל ליטבין: שבוע וחצי להגשה.

ישראל אייכלר: שבוע וחצי מי שרוצה להגיש, ואז הוא יצטרך לתת את השירות הזה - -

איתמר גרוטו: ואז נצטרך לבחור את הזוכה - -

ישראל אייכלר: אתם לא יודעים עכשיו כמה חברות יגישו?

איתמר גרוטו: לא - -

מיכל ליטבין: - - -

ישראל אייכלר: ורק אחד יזכה או שאתם תתנו את זה לשתי חברות?

איתמר גרוטו: הכוונה היא שאחד יזכה אבל ייתן - - - בכמה מקומות.

איתמר גרוטו: יכול להיות ש- - -

ישראל אייכלר: אולי עדיף לתת לכמה חברות?

איתמר גרוטו: יש אפשרות לפצל בין האזורים.

איתמר גרוטו: זה מכרז שאמור לצאת בכל הארץ - -

ישראל אייכלר: כי כל דבר שזה מונופול מתנקם באזרחים.

רז דקל: זה נכון.

רז דקל: מאידך יש גם בעיה – השירות הזה הוא לא שירות מדף.

רז דקל: זאת אומרת, זה לא שאתה אומר, תשמע, בדיקת רופא אורתופד כל אחד שיש לו תעודת מומחה באורתופדיה, לא משנה אם השם שלו מתחיל ב-א' או ב-ד' ולא משנה אם הוא מירושלים או מפתח תקווה, הוא עושה בדיקה של אורתופד.

רז דקל: כאן מדובר במשהו שלא לומדים בבית ספר לרפואה, בהתמחות מאוד ספציפית, בהליך שהכשרת הסגל לקראתו היא מאוד מאוד יקרה.

רז דקל: ברגע שאתה נותן כאן יתרון לגודל, זאת אומרת, נותן ספק עם נפחים יותר גדולים של עבודה - -

ישראל אייכלר: קפיטציה.

רז דקל: בדיוק.

רז דקל: וברגע שאתה פורט את זה לפרוטות יותר קטנות, ואנחנו ראינו את זה, יש לנו ניסיון מר במשרד הבריאות.

רז דקל: יצאנו למכרז בעניין הזה עם ספק ממכרז בהיקף קטן והמחיר היה בהתאמה מאוד גבוה פר נבדק.

רז דקל: מאוד מאוד גבוה.

ישראל אייכלר: אה, זה לא כדאי לו.

ישראל אייכלר: אז אם זה יהיה חברה אחת ויהיו לה הרבה אנשים זה יהיה לה יותר כדאי להביא יותר רופאים?

רז דקל: אמת

ישראל אייכלר: בוא נבדוק את זה, נראה.

ישראל אייכלר: מר רוזן רצית להוסיף משהו?

אפי רוזן: עוד מילה לגבי האגרות – אתמול דנו בעניין הזה עם המנכ"לית.

אפי רוזן: תפיסה של שר התחבורה שהשירות הזה צריך להינתן באגרה סמלית בלבד, ולכן אנחנו נפנה לאוצר גם לקראת שנת 2019 לקבל את ה-5 מיליון שקלים שעולה המכרז הזה בנוסף כדי שנגבה מאנשים סכום סמלי של 200-100 שקלים ולא הסכום הנוכחים של למעלה מ-900 שקלים, זאת התפיסה של השר.

ישראל אייכלר: מי צריך להחליט בזה, האוצר?

אפי רוזן: כיוון שקיבלנו את זה השנה דיי נראה לי שאנחנו יודעים לשכנע אותו.

ישראל אייכלר: ועדת האגרות נמצאת פה?

רבקה לפינר: אני יושבת ראש ועדת האגרות.

רבקה לפינר: ההחלטה של ועדת האגרות היא החלטה פה אחד, כך שזה החלטה של מספר גורמים.

ישראל אייכלר: קודם כל תודה רבה להנחה שנתתם על - - -

רבקה לפינר: לרוב הוועדה באמת מחפשת כמה שאפשר להקל על האזרח, במיוחד על קבוצות בעייתיות, זה אני יכולה להגיד לאור ההתנהלות של הוועדה.

רבקה לפינר: שוב, אני לא יכולה להחליט לבד, אבל הוועדה רואה בחיוב הפחתת אגרות לאזרחים כל עוד אפשר, כמובן, לעמוד בהפחתה הזאת.

רבקה לפינר: ואלה דברים שאנחנו גם נעזרים באגף התקציבים לנוכח - - -

ישראל אייכלר: דיברנו בפעם הקודמת לגבי ערעור – אדם שנאלץ לעשות את זה, שלא יקחו לו כסף, אנחנו תיכף נשמע אולי את המשתתפים הנוספים על דעתם בעניין הזה.

ישראל אייכלר: אנחנו נעבור למטה המאבק בנכים, נעמי מורביה, בבקשה.

ישראל אייכלר: קודם כל את מרוצה מהבשורות פה על ההנחות?

נעמי מורביה: מחלקן כן.

נעמי מורביה: אני חולקת על הקריטריון שהשתמשו למתן ההנחה לאנשים עם מוגבלות.

נעמי מורביה: יש בעיה קשה.

נעמי מורביה: ההנחה בחברת חשמל ניתנת לפי מפתח אחד בלבד שהוא תשלום השר"מ.

נעמי מורביה: כידוע לכבודו תשלום השר"מ ניתן אך ורק לאנשים סיעודיים קשים.

נעמי מורביה: יש המון נכים שנזקקים לרכב, לאביזרים מיוחדים, אך השר"מ שלהם לא גבוה מכל מיני סיבות וכשהם יגיעו למכון למרות שקצבתם נמוכה כי אין להם שר"מ הם ייאלצו לשלם את האגרה הגבוהה.

נעמי מורביה: אז יש כאן איזשהו אי תאימות בין הדברים.

נעמי מורביה: הדבר הנוסף הוא, ולא הייתה כאן התייחסות לזה, זה בנוגע לבדיקות הרפואיות שאנשים עם מוגבלות נדרשים לעבור רק בגלל שהם מבקשים לשנות את סוג הרכב או שהרכב שנוסעים עליו הפסיקו לייצר אותו והם צריכים לעבור לדגם אחר.

נעמי מורביה: זה קורה לנו פעם בחמש שנים.

נעמי מורביה: ואז אנחנו מגיעים לבדיקות הרפואיות, אני אדבר בלשון רבים, אני בשום פנים ואופן לא מייצגת כאן מקרה ספציפי אלא מביאה מכלל הדוגמאות.

נעמי מורביה: למה זה חורה לי?

נעמי מורביה: כיוון שאם מגיע בנאדם שבמקרה בטופס הרפואי שלו שהוא מביא מקופת חולים מופיע נניח שהוא חולה סרטן, לא חייב להיות סרטן פעיל, אבל הוא מאובחן כחולה בסרטן – לא, אני רוצה שתביאי לי אישור מהרופא שהמחלה לא פעילה.

נעמי מורביה: בינתיים, אתה יודע, זה לבוא עוד פעם לוועדה, זה עוד פעם לשלם.

נעמי מורביה: ואני שואלת האם כל חולי הסרטן בישראל נאלצים לעבור את אותה פרוצדורה.

נעמי מורביה: אני אשאל שאלה שהיא יותר עכשווית - -

ישראל אייכלר: שאלה או עובדה, הם צריכים או לא צריכים?

נעמי מורביה: עובדה.

ישראל אייכלר: הם צריכים?

ישראל אייכלר: חולה סרטן נשלח למרב"ד?

נעמי מורביה: לא.

ישראל אייכלר: אז זה בסדר.

נעמי מורביה: רק הנכים שמגיעים פעם בחמש שנים לעשות ועדת גודל רכב, במידה והם צריכים לשנות את סוג הרכב נכנסים להם בתוך הציציות, מחטטים בציציות.

נעמי מורביה: לדוגמה, אם לאותו בנאדם מופיע בדוח הרפואי שהוא סבל או סובל מסיוטי לילה – מה לעשות, יש נכים שגרים בעוטף, יש נכים שהם פוסט טראומתיים.

נעמי מורביה: לא, אתה צריך להביא לי חוות דעת מפסיכיאטר שאתה יכול לנהוג.

נעמי מורביה: ואני שואלת האם כל בנאדם בישראל שמוכר כ-PTSD גם צריך להביא חוות דעת פסיכיאטרית שעולה הון תועפות.

נעמי מורביה: העלות של חוות דעת כזו יכולה להגיע ל-5000 שקל כדי להוכיח - -

ישראל אייכלר: חוות דעת של פסיכיאטר?

נעמי מורביה: כן.

נעמי מורביה: בנאדם נדרש להביא חוות דעת פסיכיאטרית שבגלל שהיו לו סיוטי לילה - -

ישראל אייכלר: אני רוצה להבין, אם הוא חבר קופת חולים והולך לפסיכיאטר שלו ואומר אני רוצה - -

נעמי מורביה: זה לא מספיק הוא צריך חוות דעת.

ישראל אייכלר: - - חוות דעת בשביל המרב"ד.

ישראל אייכלר: הוא לא יתן לו?

נעמי מורביה: חוות דעת פסיכיאטר מומחה, לא הפסיכיאטר שמטפל בו אלא פסיכיאטר אובייקטיבי.

נעמי מורביה: זה בעייתי.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול את אנשי המרב"ד, זה נכון שפסיכיאטר רגיל מקופת חולים לא יכול לתת חוות דעת?

רז דקל: זה לא נכון.

רז דקל: אני רוצה להגיד כמה דברים.

רז דקל: ראשית, חשוב לי לעשות פה איזה גבול ברור.

רז דקל: הוועדות להתאמת רכב מתבצעות פיסית בתוך המתקן של המרב"ד, אבל אין להן שום קשר למרב"ד, הם רק מתארחים אצלנו.

ישראל אייכלר: בסדר, אני שאלתי אותך כמי שיודע.

ישראל אייכלר: חוות דעת של פסיכיאטר רגיל מתקבלת או לא מתקבלת?

רז דקל: תן לי להסביר.

רז דקל: מה שקורה מהבחינה הזאת זה שהוועדה להתאמת רכב כמו ועדה רפואית של הביטוח הלאומי, כמו ועדה רפואית של משרד הביטחון, כמו כל רופא, יכולה לדווח למכון והיא מדווחת.

רז דקל: היא מדווחת לפי אותם קריטריונים.

רז דקל: כאשר מדובר על מצב שיש לו שורה של אבחנות, הואיל ואנחנו לא הרופאים שמטפלים בו, הואיל ואין לנו גישה לרשומה הרפואית שלו כי אנחנו לא גוף טיפולי, הרשומה הרפואית הלאומית היא מוגבלת לגופים מטפלים ואנחנו לא גוף מטפל.

רז דקל: הואיל וכך אנחנו צריכים לברר מה מצבו כדי שנדע להתנות את הרכב נכונה.

רז דקל: ומה שאנחנו מבקשים זה מידע רפואי עדכני על מצבו.

רז דקל: כאשר יש אדם שמטופל באופן מסודר בקופת החולים או על ידי כל גורם אחר והוא מביא את הסיכום העדכני של הטיפול אז אנחנו קוראים ומבינים מה המצב ומקבלים החלטה בהתאם.

רז דקל: יש מקרים של אנשים שאו מרצונם שלהם אומרים אני רוצה יותר מזה ומבקשים להביא חוות דעת פרטית.

רז דקל: או מעבר לזה יש מקרים שלא נוח להם להביא רשומה רפואית מגוף כזה או אחר שמטופלים ורוצים חוות דעת מטעמם, שזה בסדר גמור, אנחנו מקבלים גם את זה.

רז דקל: אבל בוודאי ובוודאי - -

ישראל אייכלר: אבל לא חייב.

רז דקל: בוודאי ובוודאי שלא.

רז דקל: בשום תחום, לא רק בפסיכיאטריה.

ישראל אייכלר: אני פשוט רציתי להבין, זה היה נשמע לי זוועה - -

נעמי מורביה: זה לא נכון.

נעמי מורביה: זה פשוט לא נכון.

ישראל אייכלר: בוא נשמע את דעתך, מה את אומרת.

נעמי מורביה: זה פשוט לא נכון.

נעמי מורביה: כי אני אומרת שכל עוד כל אדם שחלה בסרטן בישראל לא צריך להגיע למכון הרפואי לבטיחות בדרכים ולהביא אישור על מצב מחלתו, כי חולה סרטן נוהגים - -

רז דקל: כן, אבל מדווחים לנו רבים.

רז דקל: את פשוט מכירה צד מסוים, אבל יש חולי סרטן רבים מאוד שמדווחים ונבדקים במכון, רבים מאוד מאוד.

נעמי מורביה: אני מצטערת, אני מכירה חולי סרטן רבים מדיי והם לא נאלצים להביא אישורים כאלה או להגיע בכלל למכון הרפואי לבטיחות בדרכים.

נעמי מורביה: איש לא קורא להם.

נעמי מורביה: פעם ב-10 שנים מחדשים להם את רישיון הנהיגה ושלום ולהתראות.

מיכל ליטבין: תלוי מה הפגיעות שהסרטן הזה עושה.

מיכל ליטבין: אנשים שזה גורם להם לפגיעות עצביות - -

נעמי מורביה: אם הסרטן באותו זמן לא פעיל, נו באמת.

רז דקל: אם הסרטן לא פעיל אז מביאים מסמך שהוא לא פעיל ואפילו לא מזמנים לבדיקה.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: הנושא הזה מובן.

נעמי מורביה: יש לי עוד בקשה אחת בנוגע למכון הרפואי לבטיחות בדרכים – זה הנושא שבו אנחנו כאנשים עם מוגבלות, ברגע שמתלים לנו את רישיון הנהיגה, למרות שעד למכון הגענו עם הרכב ונהגנו והכל היה סדר, בגלל דרישה כלשהי או מסמך שצריך להביא, מתלים לנו את רישיון הנהיגה, זה כמו דומינו – זה מפיל את כל המבנה.

נעמי מורביה: כי ברגע שמתנים את רישיון הנהיגה אנחנו אפילו לא יכולים לחזור הביתה ברכב שלנו.

נעמי מורביה: יתרה מכך, למרות שהרכב ברשותנו ואנחנו ממשיכים לשלם עבורו את הביטוח, האחזקה וכל הדברים, המוסד לביטוח לאומי, ברגע שאין לנו רישיון נהיגה בתוקף, ברגע שמתלים אוטומטית מפסיקים לנו את הקצבה.

נעמי מורביה: אז אין לנו איך לממן את הביטוח - -

ישראל אייכלר: - - -

נעמי מורביה: כן.

ישראל אייכלר: היית צריכה לקחת מונית, מה זאת אומרת, אם אין לך רכב.

נעמי מורביה: כמה מוניות נגישות יש?

ישראל אייכלר: לא, אני אומר למה מפסיקים את הקצבה.

נעמי מורביה: כי אחד מהתנאים לקצבה הוא רישיון נהיגה בתוקף, טסט בתוקף ו - -

ישראל אייכלר: הקצבה של בעל רכב יותר גדולה מאשר - -

נעמי מורביה: כן.

ישראל אייכלר: אבל אדם כזה מקבל למשל על מוניות ניידות?

יוסף פולסמן: אם הוא מוגדר כחסר רכב אז הוא יוכל לקבל כמובן את הקצבה של חסר רכב.

נעמי מורביה: אבל לא, יש לו רכב לאביזרים אבל התלו את רישיון הנהיגה

ישראל אייכלר: אז במקרה כזה צריך להביא אותו מיד לזכאות ל - - -

יוסף פולסמן: אבל ההפרש במקרים רבים הוא משמעותי מאוד.

ישראל אייכלר: אבל בינתיים, עד שיהיה לו את הרישיון.

יוסף פולסמן: אני מניח שזה מה שנעשה אבל - -

ישראל אייכלר: תבדוק את זה כי - - -

יוסף פולסמן: נבדוק את הנושא הזה.

יוסף פולסמן: אבל מה שנעמי מכוונת בדרך כלל זה ההפרש בין - -

ישראל אייכלר: אני מבין, אבל אני אומר שצריך את המינימום - אם לקחו לו את הרישיון, שיוכל לקחת מונית.

יוסף פולסמן: אני לא רואה סיבה שזה לא ייעשה אדוני - -

ישראל אייכלר: אז תרשום לך ותברר לנו.

נעמי מורביה: את הביטוח על הרכב הוא משלם בכל מקרה.

נעמי מורביה: דמי הביטוח החודשיים לרכבים שלנו הם מעל ל-1000 ₪, הרכבים המאובזרים.

אפי רוזן: אדוני, אבל אני רוצה להגיד לך, זה גם לא צריך לקרות.

אפי רוזן: צריך להגיד לגבי הגינות – מה שקורה לנכה שבהחלט עובר את הדבר הזה, הוא יכול מחר בבוקר לבצע הפקדת רישיון רכב ולעצור את הביטוח ואז הוא לא משלם לא ביטוח ולא הפקדה.

אפי רוזן: אלא מה, שהוא - - -

נעמי מורביה: הוא לא יקבל קצבה בכל מקרה.

אפי רוזן: ברור שלא.

נעמי מורביה: אבל הרכב עומד ליד הבית.

אפי רוזן: אבל אם הרכב עומד כאבן שאין לה הופכין הוא לא רכב, הוא למעשה גולם.

אפי רוזן: ולכן אפשר לדווח ברשות הרישוי שהוא לא נוסע, לא משלמים עליו טסט ואז חברות הביטוח מחוברות אליי, לא תשלמי ביטוח.

אפי רוזן: אבל רק רגע, נעמי, אני אגיד בהגינות, מדוע זה לא קורה – כי הנכה שיוצא ומקבל את הבשורה המרה הזו הוא נלחם בכל הכוח שלו, הוא ממשיך להתנהל כדי לקבל את הרישיון, ולכן הוא אומר, אולי יקבל אותו אז הוא לא מבטל את הרכב.

אפי רוזן: יש פה עניין פסיכולוגי.

אפי רוזן: אבל נכה שיצא מרז ויש הבנה שהוא לא יכול לנהוג בגלל משהו מז'ורי, רשות הרישוי מאפשרת לכל אדם בישראל שלא נוהג ברכב להפקיד את הרכב ויוחזר לו כל הטסט שהוא שילם עליו, האגרה השנתית וחברות הביטוח זה עדות עבורן שהוא לא נוסע ברכב.

ישראל אייכלר: זאת בשורה טובה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לעצור פה את - -

נעמי מורביה: או שלפחות לקצר את הזמן לטפל באנשים האלה כי באמת משאירים אותנו כלואים בבית.

נעמי מורביה: בשבילנו רישיון הנהיגה זה רגליים.

ישראל אייכלר: גברת נעמי אני רוצה להגיד משהו.

ישראל אייכלר: אם יש, יש, אם לא אני רוצה ליצור פה משהו – אני מבקש מנציג הביטוח הלאומי להעביר את זה לביטוח הלאומי ולהחזיר לנו תשובה, ברגע שלקחו ממנו את הרישיון שמיד יועבר לזכאות לניידות ללא רכב עד שהוא יקבל חזרה את הרישיון שלו.

ישראל אייכלר: בסדר?

נעמי מורביה: מעולה.

ישראל אייכלר: הלאה.

ישראל אייכלר: גברת עורכת דין דנה דוד מלשכת עורכי הדין.

ישראל אייכלר: בבקשה.

דנה דוד: כמה דברים.

דנה דוד: דבר ראשון באנו בשביל האגרות, אז דבר ראשון לגבי האגרות.

דנה דוד: אני מחזיקה את התוספת לפקודת התעבורה או אחת התוספות של התקנות של בית משפט לגבי האגרות של בית המשפט.

דנה דוד: לבית משפט נכנס מי שמבקש סעד כלשהו.

דנה דוד: אוכלוסייה סוציו אקונומית מחולקת, לא כמו האוכלוסייה של המכון הרפואי.

דנה דוד: האגרות, רובן, נמוכות יותר מהאגרות של המכון הרפואי או לפחות ועדת ערר על המכון הרפואי.

דנה דוד: המכון הרפואי זה בעצם אנשים שלקחו להם את הרישיון ובאים בעל כורחם לקבל אותו חזרה, זה לא מי שהגיש סעד לקבל משהו מטעם בית המשפט.

דנה דוד: זה משהו - -

ישראל אייכלר: דיברנו על זה בפעם הקודמת.

ישראל אייכלר: אני רוצה שתגידי במשפט אחד עוד פעם כדי שכולנו נבין.

ישראל אייכלר: אדם שבית המשפט שולח אותו למכון משלם אגרה - -

דנה דוד: לא אני מדברת על בית משפט באופן כללי, בית משפט אזרחי.

ישראל אייכלר: שאדם בא לשם בשביל מה?

דנה דוד: בא אדם - - -

ישראל אייכלר: אה, בלי קשר לתחבורה.

אפי רוזן: היא מנסה להראות לך את האנומליה.

אפי רוזן: היא אומרת ככה: אם אני בנאדם שהולך לבית משפט לבקש משהו שלא - - - שמגיע לי אני משלם אגרה נמוכה.

אפי רוזן: מצד שני מדינת ישראל – נניח מדינת ישראל קבעה שכל מי מלאו לו 70 הוא צריך להגיש דיווח רפואי.

אפי רוזן: אתם ביקשתם, לא אני ביקשתי, ואז אם יש לי חלילה מחלה של זקנה אז אתם הורסים - -

ישראל אייכלר: אני יכול רק לאחל לכולם שיגיעו לזקנה, כן.

אפי רוזן: זה מה שאני אומר, זה בשורה טובה הגיל השלישי ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו עושים אותו באמת טוב.

אפי רוזן: זה מה שהיא אומרת.

אפי רוזן: המדינה קבעה שאתה תבוא אז למה - -

ישראל אייכלר: אני יכול להביא דוגמאות מהרבה אגרות, לא רק - - - אבל משפטנים מדברים מבית המשפט.

דנה דוד: מה שכן, בבית משפט לרוב, נניח והתיק הסתיים, תיק אזרחי לחלוטין לא קשור למכון, אני רשאית לקבל חלק מהאגרה חזרה.

דנה דוד: פה אין את האופציה הזאת.

דנה דוד: גם כפו עליי אגרה, גם האגרה הרבה יותר גבוהה יחסית לאגרות של בית משפט למשל וגם זה משהו שכפו עליי.

ישראל אייכלר: על מה את מדברת – על זקן וחולה או על אדם שעבר עבירת תנועה?

ישראל אייכלר: אני אגיד לך שיש הבדל בעיניי.

דנה דוד: אני לא חושבת כי בעצם אם נפסלתי, שילמתי 600 ומשהו שקלים למכון הרפואי, בעל כורחי נפסל לי הרישיון, באתי לקבל אותו חזרה אחרי שכבר נענשתי מטעם בית משפט על עבירת שכרות נאמר.

דנה דוד: חייל משוחרר שאין לו כסף שיצא מהצבא עקב משהו פסיכיאטרי בא לבקש מהמכון הרפואי את הרישיון כופים עליו לשלם 600 שקלים.

דנה דוד: אין לו את הכסף והוא משלם.

דנה דוד: לא עבר את המכון הרפואי, רוצה להגיש ועדת ערר, ישלם עוד 1065 שקלים.

דנה דוד: האגרות האלה לא חוזרות אליו, להבדיל מבית משפט, אלה אגרות שנכפו עליו כי אין ברירה, זה לא איזה סעד שהוא מבקש, זה משהו שנכפה עליו.

דנה דוד: וגם אין את הפטור, אין את ההחזר הזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך – אני נמצא בפוסט טראומה של הסיפור של המשפחה שנהרגה בכביש 90 והתברר שהאיש נהג, או כך אומרים, אני לא יודע, לא שופט אף אחד, תחת השפעת איזשהו סם.

ישראל אייכלר: ולכן כשאני יושב היום בדיון הזה אני כל הזמן רוצה להגן על אנשים שהם חולים, שהם זקנים, ששלחו אותם בגלל בעיות פסיכיאטריות או נכות.

ישראל אייכלר: קשה לי היום להגן על נושאי שכרות ודברים כאלה, אדם שנוהג בשכרות, לחסוך לו את ה-600 שקל.

ישראל אייכלר: קשה לי היום, אולי בפעם הבאה בדיון הבא.

דנה דוד: אבל אין הפרדה בין אותו - -

ישראל אייכלר: אז צריכה להיות הפרדה.

ישראל אייכלר: דיברנו על זה בפעם הקודמת.

ישראל אייכלר: שאדם קשיש, אדם חולה, אדם נכה שהגיע לא מרצונו אלא בגלל שחייבו אותו או דיווחו עליו.

ישראל אייכלר: לגבי הערעור דיברנו שזה 900 שקל נדמה - -

קריאה: 1060.

ישראל אייכלר: דיברנו שזה ממש מוגזם, הגברת מהוועדה - - - דיברנו על זה פעם קודמת - - -

רבקה לפינר: הוועדה לא יכולה לשנות עבור משרד האוצר, מי שצריך לשנות זה המשרדים.

רבקה לפינר: אנחנו למעשה רק בוחנים את השינוי כך שזה צריך לבוא מטעם המשרד.

ישראל אייכלר: מטעם משרד התחבורה?

רבקה לפינר: כן.

רבקה לפינר: אנחנו לא יכולים, נכון להיום, אין לנו אפשרות לכפות על המשרדים לשנות את - - - אנחנו מתחייבים לקבל את הבקשה שלהם ולאשר או לא לאשר אבל הם גם יכולים למשוך את זה אחר כך.

רבקה לפינר: מי שמביא את זה לכנסת זה גם המשרד.

ישראל אייכלר: אם יש לך דוגמה הומאנית כזאת של אדם זקן או חולה תשלחי אלינו.

ישראל אייכלר: אנחנו נעביר את זה לשר התחבורה ויש לנו שגריר טוב מאוד לציבור במשרד התחבורה שקוראים לו אפי רוזן, אני יכול להגיד את זה מתוך ניסיון בוועדה, מנהל אגף הרישוי.

ישראל אייכלר: תנסו למצוא איזשהו דירוג באגרות בין אדם שנסע בשכרות או פשע או משהו כזה שאז אני לא - -

קריאה: אבל הוא מקבל בבית משפט כבר את ה- - -

ישראל אייכלר: משפטית את צודקת.

ישראל אייכלר: הבעיה הזאת עוסקת בבעיות הומאניות, לא בבעיות משפטיות.

ישראל אייכלר: יש ועדת חוקה, חוק ומשפט.

ישראל אייכלר: יש מספיק ועדות בכנסת.

רבקה לפינר: צריך לחשוב גם האם המדינה אחרי כל מה שהוא עשה צריכה לנשוא בעלויות של הטיפול בו או שהוא צריך לטפל אחרי שהוא עשה את הבעיה.

רבקה לפינר: זה לא קשור לבית משפט, מה בית המשפט עשה.

ישראל אייכלר: זה הטיעון שלך לגבי העבריינים.

ישראל אייכלר: אני מדבר לגבי חולים.

רבקה לפינר: אני עניתי לה למשל.

ישראל אייכלר: אז בואו נעשה את ההבחנה המתבקשת בין הדברים האלה.

דנה דוד: עוד דבר.

דנה דוד: זה לגבי - - - יש אינסוף דוגמאות מזעזעות, לא - -

ישראל אייכלר: אולי תשלחי לנו את זה כי חבל על הזמן של הוועדה, אנחנו מתקרבים לסיום.

ישראל אייכלר: אבל אנחנו נעביר את מה שתשלחי למשרד התחבורה.

דנה דוד: ועוד דבר אחד – לוועדת ערר שדנה, זו ועדה מעין משפטית של שלושה רופאים מכובדים עם - - - משרד הבריאות, אין פרוטוקול.

דנה דוד: אני יוצאת מהדיון שאני לא יודעת מה התשובה שלי, אם אני רוצה - -

ישראל אייכלר: איך זה בוועדות אחרות?

דנה דוד: בוועדת ביטוח לאומי יש פרוטוקול - -

יוסף פולסמן: הוא לא תמיד נמסר במה - -

קריאה: בנאדם צריך לדעת למה הוא נפסל, האם הוא יכול לערער.

יוסף פולסמן: יכול להיות שהיה ראוי שיהיה, זה לא המצב כרגע, בכל וועדה - -

קריאה: זה לשים כובע מתחת לדש.

קריאה: חייב שיהיה בכל ועדה.

ישראל אייכלר: יש לנו יועצת משפטית שרוצה לומר משהו לגבי התקינות של מה שהיא אומרת שאין פרוטוקול.

ורד קירו זילברמן: זו הערה טובה מאוד מה שאת אומרת.

ישראל אייכלר: שמה?

ורד קירו זילברמן: הנושא של חובת ניהול פרוטוקול בגופים - -

ישראל אייכלר: בכל הגופים האלה יש פרוטוקול?

דנה דוד: יש פרוטוקול, ידני זה בסדר - -

ורד קירו זילברמן: לא, צריך להיות פרוטוקול ובכפוף לדרישה הוא גם צריך להיות פומבי.

ורד קירו זילברמן: אתה לא צריך לא לדעת.

דנה דוד: בוודאי שיש פרוטוקול.

דנה דוד: מקבלים אותו אם נרצה להגיש ערר, אנחנו נקבל את התשובה רק שבועיים או שלושה אחרי שהיה את הדיון.

דנה דוד: כשנגיש את הערר עדיין לא יהיה בידינו את הפרוטוקול.

דנה דוד: כשאני מבקשת את הפרוטוקול הוא יגיע אליי - -

אפי רוזן: רגע, פנית לוועדת ערר, הטריו של ועדת הערר יש פרוטוקול, ישבנו שם, נפגשנו שם, יש פרוטוקול.

דנה דוד: הפרוטוקול מוסתר מעיניי, אני לא יודעת מה ההחלטה.

אפי רוזן: אוקיי.

אפי רוזן: נגיד שביקשת אותו, לא קיבלת?

דנה דוד: ודאי שלא.

דנה דוד: עברו שבועיים או שלושה, התשובה תופיע ברישוי אחרי שוועדת ערר תזין את התשובה.

דנה דוד: הזינה את התשובה – אני רוצה לדעת למה.

דנה דוד: אני פונה למכון הרפואי לבקש את הפרוטוקול.

דנה דוד: הפרוטוקול יגיע אחרי בית גנזים, אחרי שהוא יגיע אליי, בוא נחכה עוד שלושה שבועות.

דנה דוד: זה לא קל לי, אני מאבדת 45 ימים להגיש ערעור לבית משפט מחוזי.

דנה דוד: אני מגישה ערעור לבית משפט מחוזי כשהפרוטוקול נסתר מעיניי.

דנה דוד: ואז השופט מורה להם להמציא לי אותו תוך 10 ימים באופן קבוע.

יוסף פולסמן: כמי שמתעסק קצת בנושאים האלה אני לא מכיר ערר או ערעור, לא לגבי הניידות אלא לגבי הוועדות הרפואיות בכלל, שהוא נדחה בגלל שלמבוטח לא היה את הפרוטוקול.

יוסף פולסמן: אם חלילה לא הגיע אליו הפרוטוקול מכל סיבה שהיא, לא שאני - -

דנה דוד: אנחנו לא שם.

דנה דוד: הפרוטוקול של - - - מגיע אליי- -

אפי רוזן: בקטע הרך היא צודקת.

אפי רוזן: היא כדי לייעץ ללקוח שלה מתעקשת שהיא צריכה לראות - -

ישראל אייכלר: מה שהיא מבקשת זה שכשהיא מבקשת את הפרוטוקול שהיא תקבל את זה, נקודה.

ישראל אייכלר: מה פה בקשה גדולה.

ישראל אייכלר: זו דרישה הכי פשוטה וצריך להעביר להם את זה.

דבי גילד חיו: זה כבר היה בבית משפט ובית משפט כבר בכמה ובכמה תיקים אמר שהם חייבים לתת סיבה מנומקת - - - בעצם לא נותנים הנמקה, הם רושמים סירוב, משהו כללי, למשל אי התאמה אישיותית לנהיגה - -

אפי רוזן: את טועה.

אפי רוזן: ועדת ערר מנמקת ועורכת דין דוד מכירה את זה.

דבי גילד חיו: יש שני שלבים.

דבי גילד חיו: קודם כל בשלב הראשון נותנים סיבות כלליות לסירוב, הבנאדם לא יודע למה בעצם נתנו לו את הסירוב.

דבי גילד חיו: בית משפט כבר כמה וכמה פעמים אמר, זה נוגד כללי מנהל בסיסיים וצריך לתת הסבר מפורט כדי שהבנאדם יידע - - -

יוסף פולסמן: זה - - - פשוט לכולם שכל ועדת לעניין שיפוטי צריכה לעמוד בכל כללי המשפט המנהלי של הנמקה, של לגופו של עניין וכו'.

יוסף פולסמן: אם חלילה ועדה מסוימת או בניידות או בביטוח הלאומי חרגה מזה זה בשנייה מוחזר אליה על מנת שתנמק.

יוסף פולסמן: אז אני לא רואה עם זה בעיה.

יוסף פולסמן: אם יש בעיה במועדים של - - - גם בזה לדעתי אפשר לטפל.

יוסף פולסמן: עוד פעם, מהניסיון שלי אני לא מכיר ערר או ערעור שנדחה בגלל שלמבוטח לא היה את הפרוטוקול.

יוסף פולסמן: במקרים החריגים שזה כן קורה מה שעושים מי שמתעסק בתחום אומר אני מגיש ערעור ומבוקש לתת לי השלמת נימוקים עד להגעת הפרוטוקול.

יוסף פולסמן: זה ברור - -

דבי גילד חיו: אפשר רק לבקש משהו טכני.

דבי גילד חיו: יכול להיות שלי ולך זה נראה ברור מאליו – בפועל מה שאנחנו נתקלים זה שאנשים גם לא מקבלים הסבר לוועדות וזה מקשה עליהם להמשיך להתנהל, לטפל ולהגיש ערר.

דבי גילד חיו: אז אתם יכולים להנחות, להוציא הנחייה מסודרת, שזה יהיה ברור - -

יוסף פולסמן: עם הנחייה יש לנו קצת קושי כי הוועדה היא שירותית, אנחנו לא יכולים - -

אפי רוזן: אדוני, אני מקבל את - -

דבי גילד חיו: הנחיה לתת את ההסבר ואת הנימוקים לבנאדם.

דבי גילד חיו: זה גם בית משפט קבע את זה.

דבי גילד חיו: אני אתן לך דוגמה - -

יוסף פולסמן: זה ברור לכל מי שמתעסק - -

דבי גילד חיו: זו זכותו של הבנאדם.

אפי רוזן: את צודקת.

דבי גילד חיו: פשוט צריך להסדיר שזה מחובתם.

אפי רוזן: אני אדבר היום עם יושב ראש ועדת הערר, פרופ' אלחי יניב, כדי להבין איפה זה עומד.

אפי רוזן: היא צריכה לשקול כעורכת דין את מאזן הסיכויים שלה, היא צריכה להציב אותו בפני הלקוח, הלקוח משלם כסף למי שמייצג אותו, הוא צריך להחליט אם הוא רוצה להמשיך בתהליך, אם הוא לא רוצה להמשיך בתהליך.

אפי רוזן: אדוני, האגרה שמשלמים לוועדת הערר היא חלק כי אדם שהולך עם עורך דין לוועדת הערר משלם המון כסף.

אפי רוזן: ונכון לאדם שיידע מה מאזן הסיכויים שלה ונטפל בזה ונראה בדיוק איך אפשר לסייע שם.

ישראל אייכלר: נקווה שגם העניין הזה יטופל.

ישראל אייכלר: אתה יושב שם בוועדות נכון?

ישראל אייכלר: או שיש לך אנשים שלך?

ישראל אייכלר: אז תראה שהפרוטוקולים יגיעו.

דבי גילד חיו: זה עניין אחד שרצינו.

דבי גילד חיו: רציתי להתייחס גם לעניין של האגרות.

דבי גילד חיו: לגבי האגרות, כמו שנאמר האגרות מאוד גבוהות.

דבי גילד חיו: יש פה נכונות אולי לבחון להפחית לאוכלוסיות מסוימות אבל הקריטריונים, אני לפחות לא ידעתי שהכוונה לייחס את זה לקריטריונים של חברת חשמל.

דבי גילד חיו: אני צריכה לחזור לקריטריונים האלה, אבל למיטב ידיעתי, גם מהסיבה שאת אמרת, שזה כולל אוכלוסיות מאוד מסוימות, אבל ברור שזה לא כולל את כל האוכלוסיות שהיינו רוצים לכלול בהם.

דבי גילד חיו: הדברים שמטרידים אותנו הם בעיקר ההפניות על ידי רופא כשמדובר באנשים עם מוגבלויות או חולים.

דבי גילד חיו: שאפילו הרבה פעמים בגלל המחלה שלהם, בגלל העבודה שלהם הם נקלעים למשברים כלכליים.

דבי גילד חיו: לפעמים העבודה שלהם כרוכה גם בנהיגה אז זה כאילו כפול – גם המחלה עצמה שיש בה הרבה מאוד הוצאות, כולל כל מיני הנגשות שהם צריכים לעשות, לא רק לרכב, בכלל בחיים, המון המון הוצאות ודברים.

ישראל אייכלר: למה את רוצה להצמיד את זה אם לא לחברת חשמל?

דבי גילד חיו: יש קריטריונים יותר רחבים שלוקחים בחשבון - -

ישראל אייכלר: איפה?

ישראל אייכלר: תביאי דוגמה.

דבי גילד חיו: למשל בתוך הביטוח הלאומי יש, בהנחות של ארנונה יש, הפתעתם אותי עם הרשימה הזאת אבל אני יכולה לבדוק.

ישראל אייכלר: אז תבדקי את זה, תציעי איזה הצעה מקבילה יותר טובה מחברת חשמל ואנחנו - -

נעמי מורביה: לצערי הארנונה גם כן הולכת לפי השר"מ.

ישראל אייכלר: ד"ר אסף שרון, אתה חוקר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

דבי גילד חיו: אדוני, רציתי רק עוד שאלה לשאול – ההנחות שמדברים עליהם, ה-80%, מתייחסות גם לאגרה של הערר או רק לסכום הראשוני?

דבי גילד חיו: כי זה סכום אדיר, עוד יותר גבוה אפילו ולא התייחסתם לזה.

אפי רוזן: לאיזה אגרה?

דבי גילד חיו: אמרתם שאדם ישלם את ה-600 שקל אתם תורידו לו ב-80%.

דבי גילד חיו: והאגרה של הערר שהיא 1000 ומשהו שקלים – לא התייחסתם אם גם זה יחול על אותן אוכלוסיות שאתם מכוונים אליהן גם באגרה הזאת.

איתמר גרוטו: אנחנו נבדוק את מה - - -

ישראל אייכלר: אותו עיקרון צריך להיות, אותם 80%, בוודאי.

ישראל אייכלר: ד"ר שרון, בבקשה.

ישראל אייכלר: אנחנו כל הזמן מסתכלים מהצד של האזרח, של הנהג, אתה עכשיו מסתכל מצד הנהג השני שבא ממול, אז בוא תיתן לנו נתונים.

אסף שרון: אני קודם כל אומר שאני נחשף כמדיי יום לתאונות ולסיפורי התאונות.

אסף שרון: ובמיוחד אני מתייחס כאן לנהגים מבוגרים.

אסף שרון: אנחנו יודעים היום שמספר הנהגים המבוגרים שמעורבים בתאונות דרכים עולה בהתמדה, זה הרקע בעצם לכל הסיפור הזה.

אסף שרון: ואנחנו כמובן מעריכים שיעלה בשל הגידול הצפוי בחלקם של האזרחים הוותיקים באוכלוסייה.

אסף שרון: אז מה שאני רוצה לומר שהדיון כאן מאוד מאוד חשוב בעינינו וחשוב מאוד לטפל בכל החסמים שעלו כאן.

אסף שרון: וכמובן, סוגיה חברתית רגישה גם בגלל שאנחנו נחשפים לסיפורים האלו גם בפניות הציבור אצלנו.

אסף שרון: אז כנציג ה- - - זה מה שהיה לי - - -

ישראל אייכלר: כן, אבל מה אתה אומר – אני כבר עכשיו בגיל שעובר מהצד הזה לצד הזה.

ישראל אייכלר: אז מה, אתה הולך לגזור על הזקנים שלא ייסעו בכבישים?

אסף שרון: אני קודם כל חוקר, אני חוקר את התחומים - -

ישראל אייכלר: מה זה נקרא שהם יותר מעורבים?

ישראל אייכלר: אתה מדבר שבחנייה הוא נותן איזה מכה בדלת או שהוא עושה עקיפות מסוכנות?

אסף שרון: מעורבים בתאונות חמורות.

ישראל אייכלר: כן?

אסף שרון: כן.

אסף שרון: בתאונות חמורות שכוללות תאונות קטלניות ותאונות קשות ותאונות עם פצועים ועם הרוגים.

אסף שרון: והמספרים המוחלטים עולים בהתמדה.

אסף שרון: והדיון הזה, ולא רק בשולחן הזה, בכלל הדיון בכל מה שקשור לגיל השלישי ונהיגה ומעורבות בתאונות, אנחנו גם עוסקים בהולכי רגל, זה לא בדיוק הסיפור כאן, אבל אנחנו מנסים לכסות - -

ישראל אייכלר: למה יש עלייה בתאונות שהם עושים?

קריאה: יותר מבוגרים נוהגים.

אפי רוזן: רגע, רק שנייה, שלא תהיה פה איזה הטיה.

אפי רוזן: צריך להגיד – אני רוצה להרגיע אותך, בגלל השאלה ששאלת, עכשיו תירגע – אין באמת גרף שמראה עלייה משמעותית בתאונות הדרכים על ידי נהגים בגיל השלישי.

ישראל אייכלר: אלא?

אפי רוזן: הגרף הוא טבעי.

אפי רוזן: באופן טבעי, יגיד לך גם ד"ר דקל, בגיל השלישי רמת הקוגניציה משתנה, יגיד לך פרופ' גרוטו שגם הראייה משתנה, יש עלייה טבעית בהתאם לירידה בכשירות הרפואית והקוגניטיבית של האנשים.

אפי רוזן: אין מה לעשות, בגיל 20 אנחנו יותר רעננים מ-50 ו-50 יותר מ-80.

אפי רוזן: אנחנו מזהים עלייה חדה ומשמעותית בהיפגעות של הולכי רגל בגיל השלישי.

אפי רוזן: זה מחקרית, אמפירית הוכח.

אפי רוזן: בהיבט של נוהגים - - - שלא עכשיו נשפוך את התינוק עם המים.

ישראל אייכלר: אני ראיתי יהודי בן 90, דווקא באנגליה, יוצא מחנייה ונוהג בשופי ויש לו את כל הזמן שבעולם.

ישראל אייכלר: וראיתי שמישהו שואל אותו למה הוא מעכב אז הוא אמר, כשתגיע לגיל שלי גם אתה תעכב את התנועה.

ישראל אייכלר: אבל הוא נסע.

ישראל אייכלר: הוא לא עשה שום מכה, שום דבר, אבל הוא נסע לאט.

אסף שרון: חשוב לי רק כדי להשלים את הדברים – רבים מהתאונות שבהן נפגעים הולכי רגל, תאונות חמורות, תאונות קשות, מעורבים בהם נהגים מבוגרים- -

ישראל אייכלר: אה, נהגים מבוגרים אתה מדבר.

אסף שרון: מעורבים נהגים מבוגרים.

אסף שרון: אנחנו מדברים על תאונות שקורות בעיר, והוזכרו כאן העניינים של המגבלות וכו'.

אסף שרון: אנחנו פשוט רוצים להסתכל גם קדימה ומבטאים את החשש ואת ההתייחסות לנושא שהמעורבות תלך ותגדל.

אסף שרון: ואני כרגע דיברתי על מספרים מוחלטים, לא לפי - -

ישראל אייכלר: אז מה ההמלצות שלכם?

אסף שרון: אנחנו עוסקים בנושא הזה, ואליי באופן אישי הנושא קרוב.

אסף שרון: כתבנו מסמכים עם דרכי וכיווני פעולה ונשמח לדון בהם.

אסף שרון: וההמלצות שלנו קשורות גם למה שנדון כאן בשולחן וגם להיבטים נוספים שקשורים להולכי רגל, לתשתיות - -

אפי רוזן: אני רוצה לשאול אותך שאלה מקצועית – האם מספר התאונות של נהגים בגיל השלישי גבוה מהאחוז היחסי שלהם באוכלוסייה באופן שאתה יכול ליצור מובהקות.

אסף שרון: הבנתי את השאלה.

אסף שרון: חשוב לומר כאן ולהניח את זה על השולחן שמבחינה אפידמולוגית נהגים מבוגרים לא מהווים בעיה ציבורית אפידמולוגית.

אסף שרון: אבל כשאדם מבוגר עם המגבלות שצוינו כאן יושב מאחורי ההגה כאן מתחילה הבעיה.

אסף שרון: ופה זה אולי הרקע לדיון שהייתי צריך להיות שותף לו בפגישות הקודמות, אבל זה בעצם הרקע, ולכן התחלתי ואמרתי שחייבים לטפל בחסמים.

אפי רוזן: השאלה אם אדוני נרגע, זה עכשיו הכי חשוב.

ישראל אייכלר: קיימת את המצווה "והדרת פני זקן".

אפי רוזן: תודה אדוני.

ישראל אייכלר: ד"ר דקל רצית להתייחס לדברים שלו על הזקנים.

רז דקל: קודם כל, צריך להבין שדפוס הנהיגה של אנשים משתנה לאורך השנים.

רז דקל: זאת אומרת, כאשר הם מרגישים לא טוב הם בדרך כלל לא נוהגים, כשתנאי מזג האוויר הם לא טובים הם בדרך כלל לא נוהגים, בשעות מאוחרות בלילה הם לא נוהגים, אם שתו אפילו כוסית של יין הם בדרך כלל לא נוהגים.

רז דקל: רוב האנשים המבוגרים עושים רגולציה של הנהיגה של עצמם, רגולציה עצמית.

רז דקל: אבל גם בהינתן הרגולציה הזו צריך לזכור שני דברים.

רז דקל: האחד, וזה הוזכר כאן, ההיפרעות של קשישים, אם כהולכי רגל ואם כנהגים, בתאונה נתונה היא הרבה יותר קשה מאשר צעירים כי הם יותר שבירים, יותר רגישים, זה אחד.

רז דקל: שתיים – פר קילומטר של נסועה המעורבות שלהם היא גבוהה מאוד.

רז דקל: זאת אומרת, הנסועה של נהגים בגיל השלישי היא הרבה יותר נמוכה מאשר נהגים צעירים יותר ולכאורה בתנאים יותר נוחים.

רז דקל: חרף כל זאת הירידה הקוגניטיבית של הגיל השלישי גורמת לכך.

רז דקל: מה שאנחנו עושים במכון – אנחנו תוקפים את הבעיה הזאת בשני מובנים: המובן האחד הוא המובן הקוגניטיבי, כשהמובן הקוגניטיבי זה לא לבדוק אם הם זכאים למדליה במתמטיקה אלא לראות איך הם מנתחים סיטואציה בזריזות והזריזות העניין ומגיבים במהירות לסיטואציה.

רז דקל: והדבר השני זה גם עניין שנוהגים להתקלס בו אבל הוא לא נכון – העניין האישיותי.

רז דקל: אם יש לך אדם שמפגין גישה של אחריות ואומר על כל דבר הכי קטן אני נזהר יותר כי אני מודע לעובדה שאני קצת יותר איטי, זה לא פשע להיות יותר איטי, אבל הוא מודע לזה – איש כזה שלוקח אחריות על הסיטואציה הוא מבחינתנו כשר.

רז דקל: אבל איש שאומר לי אין שום דבר אני נוהג כרגע כמו בגיל 20 ואני יכול לעשות הכל וכו' - - - זה הצד השני שאליו אנחנו מתייחסים.

ישראל אייכלר: יש מצב שאתם אומרים לבנאדם – אני לא אקח ממך את הרישיון כי אתה צריך לנסוע לבית כנסת, למועדון, לבת שלך, אבל אנחנו לא רוצים שתצא בדרך בינעירונית או בלילה או משהו כזה?

רז דקל: כאן צריך לומר, נגעת כאן בנקודה שהיא נקודה לא פשוטה בעינינו.

רז דקל: קודם כל, כמו שאמרו כאן כולם ובצדק, המכון לא נוהג בשיטה הזאת.

רז דקל: ועדת הערר שרואה את עצמה כוועדה שיפוטית או מעין שיפוטית כן נוהגת ונותנת אישורים כאלה.

רז דקל: את ההיגיון לפרט מבחינת אחריות עליה אנחנו מבינים מצוין - -

ישראל אייכלר: יש לכם סמכות לעשות את זה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אתם לא חייבים או לשלול רישיון או לתת רישיון.

רז דקל: אני נתקלתי בזה לראשונה והרמתי גבה, זה היה נראה בעיניי מאוד מוזר.

רז דקל: ואז פניתי בעניין הזה גם לגופי האכיפה, ומבחינת גופי האכיפה זה לא ניתן לאכיפה.

רז דקל: זאת אומרת, על פניו, אם יש לך אדם שהמכון אמר לו, אדוני היקר אתה לא כשיר לנהוג.

רז דקל: הלך לוועדת הערר ואמרה לו ועדת הערר, אתה כשיר לנהוג אבל רק בדרך למועדון ו- - - וחזרה הביתה, לא משנה, במגבלות שנתנה, והחזירה לו את הרישיון.

רז דקל: מכל בחינה מעשית לאיש יש רישיון נהיגה מלא.

ישראל אייכלר: בסדר, אבל אם שוטר ימצא אותו, אם הוא ינהג לא כמו שצריך אז הוא יסתכל ברישיון ויראה שמותר לו לנסוע גם - -

איתמר גרוטו: אני יודע שדעתי קצת שונה, בסוף האחריות הרבה היא על הבנאדם.

איתמר גרוטו: גם אני לגבי אימא שלי, היא מבוגרת, אני יודע שאם יתנו לה אישור כזה לנהוג מהבית שלי לבית שלה או משהו כזה אז זה מה שהיא תעשה.

איתמר גרוטו: כי בסוף רוב האנשים הם - -

ישראל אייכלר: אחראים, בוודאי.

איתמר גרוטו: אז ככה אנחנו גם נקפיד במשפחה, אתה יודע - -

אפי רוזן: למעשה בשאלה שלך אתה סגרת עכשיו את כל המעגל של האנומליה של התהליך ואני אגיד למה אני אומר את זה.

אפי רוזן: הלא מה קורה – ועדת הערר הופכת מעט יותר מ-50% מהחלטות המכון הרפואי.

אפי רוזן: אז הברנש אומר, נו, יש לי סיכוי.

אפי רוזן: זאת אומרת, הוא רץ להוציא את ה- - הוא אומר, שווה לי 1000 שקלים כי על כל שניים אחד מקבל חזרה את הרישיון.

אפי רוזן: מדוע זה קורה?

אפי רוזן: ברוב מוחלט של המקרים ועדת הערר לא הופכת את ההחלטה של המכון ב-100%.

אפי רוזן: היא סבורה, כמו ד"ר רז דקל, ד"ר רז דקל מנהל ניהול סיכונים במסגרת הזו, הוא אומר, אני לא לוקח סיכון, לא מינו אותי לקחת סיכון.

אפי רוזן: ועדת הערר שיושבים בה שלושה פרופסרים שנחשבים מהטובים במשק, אומרים רק רגע, אני ראיתי שברנש פלוני רשאי לנסוע מרחוב כצנלסון בגבעתיים נניח ועד לבית חולים תל השומר.

אפי רוזן: כך כתוב בוועדה.

אפי רוזן: ואז אתה שואל את הוועדה למה – הוא לא רשאי לנהוג אבל הוא הולך כל יום לטיפול רפואי מסוים שהסכנה ש- - - זאת אומרת, שוועדת הערר רואה הפוך, היא אומרת שליטול ממישהו רישיון צריך סיבה טובה-טובה מאוד.

אפי רוזן: הדבר הזה מייצר באמת את הבעיה שאנשים תולים תקווה בוועדת הערר, רצים ומשלמים הון תועפות.

אפי רוזן: אבל צריך להבין, אני חושב שהמכון הרפואי עושה עבודת קודש.

אפי רוזן: התפקיד שלו הוא לקיים ניהול סיכונים הכי נכון לילדים שלנו למדינת ישראל.

ישראל אייכלר: כן, אבל אני דווקא יותר בשיטת ועדת הערר.

ישראל אייכלר: כי כל אדם הוא שונה, היא צריכה להתרשם מהאדם.

ישראל אייכלר: לפעמים יש אדם זקן שאומר, אני צעיר כמו בן 20, אתה יודע מיד שהוא לא מסוגל.

ישראל אייכלר: אבל אם הוא בא ואומר, אני יודע שאני חלש ואני נזהר ואני רק צריך לנסוע לקופת חולים כי זה התרופות שלי וזה עולה לי הון תועפות לנסוע עם מונית אז כן הייתי נותן.

רז דקל: זה בדיוק מה שהמכון עושה.

רז דקל: אבל המקרים שהמכון פוסל, המכון פוסל יחסית למדינות מקבילות במערב מעט מאוד אנשים, ואנחנו באמת בית הלל באופן קיצוני.

רז דקל: במטוטלת הזאת שבין ניידות לבטיחות אנחנו נוטים באופן קיצוני לניידות.

רז דקל: המקרים שנפסלים הם לא מקרים אפורים, הם מקרים של אפור כהה מאוד.

ישראל אייכלר: אני חייב לסיים את הדיון בגלל השעה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לברך את נציגי המשרדים וכל השותפים בהנהלת המערכת לביצוע בדיקות ביעילות ובמהירות.

ישראל אייכלר: אני לא תמיד מברך.

ישראל אייכלר: הפעם אחרי שלושה דיונים אני רואה התקדמות גדולה מאוד ושיתוף הפעולה בין המשרדים גם הוא חשוב מאוד.

ישראל אייכלר: הוועדה התבשרה כי אגרה לנבדקים תופחת משמעותית מ-624 שקלים ל-117 שקלים לכ-2800 נבדקים בשנה בקריטריון חשמל סוציאלי.

ישראל אייכלר: אנחנו מברכים על כך.

ישראל אייכלר: נציגת האוצר של ועדת האגרות בישרה לוועדה כי ועדת האגרות רואה בחיוב הפחתת אגרות לאזרחים חולים, זקנים, נכים שנשלחו שלא ברצונם, אבל צריכה לקבל הוראה ממשרד התחבורה והאוצר.

ישראל אייכלר: נפח פעילות המכון עלה ב-10% מהשנה שעברה.

ישראל אייכלר: יש עדיין צעדים לשיפורים.

ישראל אייכלר: הובטח כי עד סוף השנה יבחר ספק חיצוני לעשיית המבחנים.

ישראל אייכלר: אנחנו נשמח לקבל מכתב ביום שזה יהיה, עדיין ב-2018 שהמכרז מסתיים או אושר.

ישראל אייכלר: אנחנו מקווים שכבר בתחילת 2019 המערכת כולה תעלה בשלמות לאוויר.

ישראל אייכלר: משרד התחבורה הודיע לוועדה כי כאשר נבדק נפסל מסיבות רפואיות משרד התחבורה יטפל בפנייתו ולא כפי שהיה בעבר.

ישראל אייכלר: פה מדובר על תחבורה ציבורית ו- - - אז צריך לעדכן את זה.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת מהביטוח הלאומי שברגע שלקחו מנבדק עם מוגבלות את הרישיון מיד יעבור לזכאות לניידות ללא רכב עד שיקבל את הרישיון חזרה, שלא יצטרך לעבור עוד פעם את התהליך של האישור של הוועדות הרפואיות.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים שמשרד התחבורה יעשה דירוג באגרות בין אנשים שנשלחו על ידי רופאים, חולים, קשישים בעלי מוגבלויות לבין סיבות אחרות עברייניות לבדיקה.

ישראל אייכלר: לעניין חובת ניהול הפרוטוקול – הוועדה רשמה לפניה את הודעת משרד התחבורה כי אכן יש למסור לנהגים החלטה מנומקת ומפורטת בזמן המתאים בלי שיהוי מיותר.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכולכם שהייתם איתנו.