ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 854, 2018-11-13 12:50

איתן כבל: שלום לכולם.

איתן כבל: צוהריים טובים.

איתן כבל: אני מבקש לפתוח את הישיבה השלישית של ועדת הכלכלה היום.

איתן כבל: הנושא שעל סדר יומנו הוא הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מתן שירותים באולמי שמחות, גני אירועים ודיסקוטקים), התשע"ז-2017, של חבר הכנסת אורן אסף חזן.

איתן כבל: אזכיר לך את הדברים – נגיד את זה בפתיח לקראת ההמשך – אומר שר הכלכלה: "לכן בשל מורכבות הסוגיה – איפה חבר הכנסת חזן?

איתן כבל: – חבר הכנסת חזן, בשל מורכבות הסוגיה, ועדת השרים לחקיקה תומכת בהצעת חוק זו בקריאה טרומית בלבד.

איתן כבל: היא תקודם בהסכמה עם משרד הכלכלה ותחזור לוועדת השרים לפני קריאה ראשונה.

איתן כבל: "

אורן אסף חזן: אני לא זוכר שהסכמתי לזה.

איתן כבל: אמרת: "תקודם בהסכמה.

איתן כבל: עכשיו אתה אומר ועדת שרים?

איתן כבל: אמרנו את הדברים.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: "

אורן אסף חזן: נכון, לא הסכמתי לזה.

איתן כבל: אני רק אומר לך, לא רק לפרוטוקול אלא אני אומר לך, כי אחר כך זה מגיע לקואליציה.

איתן כבל: זה לא העניין שלי, רק אני שם לך את הדברים מול העיניים.

אורן אסף חזן: אתה מקריא.

אורן אסף חזן: אמרת "ועדת שרים".

אורן אסף חזן: הסיכום היה שכולם יהיו בהסכמה.

איתן כבל: אני אומר את זה כדי שאדוני יידע.

איתן כבל: בבקשה תציג את הנושא.

אורן אסף חזן: ברשותך, היושב-ראש, אתה באמת נותן פה עבודה, זו כבר הישיבה השלישית של הוועדה ביום כמו היום, שאפו, כולנו יודעים מה היכולות שלך.

אורן אסף חזן: אישית אני גם מאוד אוהב אותך, אבל נגיע לזה אחר כך.

איתן כבל: לא תמיד עוזר כשאתה אומר את זה ...

אורן אסף חזן: שמור אותי מאוהביי, מה שנקרא ... משונאיי אשמר בעצמי.

אורן אסף חזן: לפני שאני נוגע בהצעת החוק, ברשותך, בשלושים שניות: קשה לי מאוד לדון בנושא הזה דווקא היום, בשעה שבדרום קורה מה שקורה.

איתן כבל: פתחנו בזה את הדיונים.

אורן אסף חזן: אז אני אומר ברמה האישית: אם חלילה תהיה למישהו ביקורת כלפיי אני מתנצל מראש, אבל בתפיסת העולם שלי, אני חושב שעצם קיום הדיונים היום הוא הניצחון האמתי שלנו.

איתן כבל: בוודאי.

אורן אסף חזן: השגרה שאנחנו צריכים להמשיך אותה היא הניצחון האמתי.

אורן אסף חזן: אז אם מישהו לקח את זה למקום רע, אני מתנצל.

אורן אסף חזן: הדבר שני, מתלווים אליי היום ילדים וילדות חמודים וחמודות, תהילה ואמילי, הראל ועדי.

אורן אסף חזן: הם מ"חינוך לפסגות", ילדים שהם ברף הגבוה של המצוינות והם מודל לחיקוי.

אורן אסף חזן: הם הגיעו היום לכנסת כדי להרחיב את האופקים שלהם וללמוד קצת מעבר לכותלי בית הספר.

אורן אסף חזן: אז קודם כול, היה לי כייף אתכם, וכייף שאתם כאן.

איתן כבל: היו כאן היום כבר הרבה ילדים.

אורן אסף חזן: אני חושב שכל הפרויקט הזה מקסים.

איתן כבל: שלוש שנים הפרויקט הזה פועל, ובאמת כל הכבוד.

אורן אסף חזן: עכשיו לגופו של עניין: אני התחתנתי בשעה טובה לפני שנה ושבעה–שמונה חודשים.

אורן אסף חזן: טוב שאשתי לא רואה את הפרוטוקול אז היא לא יכולה לכעוס שאני לא זוכר בדיוק מתי זה קרה.

אורן אסף חזן: כאשר התארגנתי לחתונה, וזו הייתה חתונת בזק כי חשבתי שכך הכי נכון, במקום להיכנס לכל הברדק של מחשבות של חצי שנה, שמונה חודשים – יש משהו קצת הלכתי:

אורן אסף חזן: יש יצר הרע שעובר בינו ובינה בתקופה הזאת לקראת הנישואין ורצינו להתגבר עליו.

אורן אסף חזן: באמת עשינו חתונה טובה.

אורן אסף חזן: גם האולם הציע הצעה מעניינת.

אורן אסף חזן: הוא אמר לי: אם אתה מתחתן בעוד שבועיים התפנה לי תאריך, תקבל הצעה "חבל על הזמן".

אורן אסף חזן: זה סיפור בפני עצמו.

אורן אסף חזן: מה שקרה לי בתהליך החתונה שלי ובארגון החתונה הוא שהתקשרתי בטלפון לבן דוד שלי.

אורן אסף חזן: גילוי נאות: הוא יושב כאן לצדי, קוראים לו יוסי גויטע.

אורן אסף חזן: עוד מעט הוא ידבר, נבקש בשבילו זכות דיבור.

אורן אסף חזן: אמרתי לו: "שמע, אני רוצה שתנגן בחתונה שלי.

אורן אסף חזן: " הוא אמר לי: "לפני הכול תגיד לי איפה אתה מתחתן.

אורן אסף חזן: " שאלתי: "מה זה משנה?

אורן אסף חזן: " הוא אמר לי: "אני לא יכול לנגן בכל אולם.

אורן אסף חזן: " שאלתי אותו: "מה זאת אומרת שאתה לא יכול לנגן בכל אולם?

אורן אסף חזן: " ואז הוא הסביר לי שיש אולמות שאם אתה רוצה להיכנס אליהם אתה צריך לשלם כסף כדי לקבל את הזכות להופיע ברשימה, שהיא מאוד מאוד מצומצמת.

אורן אסף חזן: בחלק מן האולמות, מעבר לכסף כדי להיכנס לרשימה, אם אתה גם פועל בפועל עליך לשלם אחוזים לאותו אולם.

אורן אסף חזן: הייתי בהלם.

אורן אסף חזן: פתאום נזכרתי שקצת יותר משנה לפני כן, כאשר אחי התחתן, בדיוק היינו בתחילת הכנסת ולא ממש הייתי מעורב, לאחי היה בר ואז כשהוא בא לאולם הוא אמר: "את הבר אני עושה כי יש לי בר ויש לי עובדים וצוות ויש לי רישיון ויש לי הכול".

אורן אסף חזן: האולם אמר לו: "רגע, יש לי פה רשימה של שני ברים, אתה יכול לקחת או מזה או מזה.

אורן אסף חזן: אתה רוצה לספק את המשקאות בעצמך?

אורן אסף חזן: אין בעיה, תשלם קנס של 5,000 שקל, בעצם תן להם 5,000 שקל על כך שהם לא עבדו ותעשה איזה בר שאתה רוצה".

אורן אסף חזן: לאט לאט אני יורד לשורש העניין וכותב על זה פוסט בפייסבוק ומקבל הודעות מפה ועד הודעה חדשה מאנשים.

אורן אסף חזן: אחת סיפרה לי שאימא שלה היא מעצבת וחלום חייה היה שאימא שלה תעצב לה את החתונה, אבל האולם שאליו היא הגיעה החליט שיש לו מעצבת בית ושום מעצבת אחרת לא תיכנס, אלא אם כן היא תשלם 12,000 שקל קנס למעצבת ואז שאימא שלה תבוא ותעצב.

אורן אסף חזן: או דברים פשוטים, כמו מעצבת שכבר לקחו אותה ורצו רק להוסיף עליה, כי הבחור עבד בחממה ובסוף השבוע נשארו הרבה פרחים.

אורן אסף חזן: אמר: "במקום לזרוק את הפרחים לפח נמלא את האולם".

אורן אסף חזן: אמרו לו: "אתה רוצה להכניס פרחים?

אורן אסף חזן: אין בעיה – תשלם".

אורן אסף חזן: ואותו דבר צלמים, ואותו דבר מגנטים, ואותו דבר כל האביזרים והתוספות בחתונה.

אורן אסף חזן: בסוף אני מגלה שהתעשייה הזאת הפכה להיות חונטה סגורה בתוך כל אולם.

אורן אסף חזן: מתוקף איזו זכות?

אורן אסף חזן: אני לא יודע.

אורן אסף חזן: אבל ברגע שבא זוג לאולם וקיבל ממנו באמת פרזנטציה מהסרטים על המזון ועל התאורה וההגברה – שגם זה סיפור בפני עצמו שתיכף ניגע בו – וקיבל כבר את מחיר המנה והרכיב את המנה ויודע בדיוק מה הוא רוצה והוא כל כך הוקסם מהטעם של האוכל והשף ומנהל האירוע והמחיר, אז הוא מגלה שהמחיר של המנה זה בעצם הדבר האחרון שהוא צריך להיות מוטרד ממנו, כי בשלב הזה הוא צריך להתמודד מול האולם עצמו לגבי יתר הספקים.

אורן אסף חזן: הדבר הזה הוא בעיניי סכנה אמתית.

אורן אסף חזן: אל"ף, כי אולמות אירועים לוקחים לעצמם את הזכות לעשות משהו שאני לא בטוח שהוא זכותם.

אורן אסף חזן: הם לא יכולים לקבוע מה מותר ומה אסור, מי כן ומי לא.

אורן אסף חזן: הדבר הזה פוגע בתחרות.

אורן אסף חזן: לפני שניגע ביוקר המחיה ובעלות החתונה אצל הצעירים, הוא פוגע בעסקים קטנים.

אורן אסף חזן: בסוף מי הם אותם צלמים וברמנים ועושי מגנטים וכל מיני שזירות לאירועים?

אורן אסף חזן: בסוף זה חבר'ה צעירים וצעירות, רובם בתחילת דרכם, שרוצים להצליח ולהתפתח, ובמקום שתהיה להם אפשרות להילחם על העתיד שלהם ולבנות את עצמם הם קודם כול צריכים להילחם להיכנס בכלל לשלב שיידעו מי הם.

אורן אסף חזן: אז זה גם עולה להם ביוקר וגם מקשה עליהם וגם הם קורסים.

אורן אסף חזן: ויש גם את הזוגות הצעירים, שבסוף חתונה במקום שתעלה X עולה פי כמה וכמה יותר מ-X, תלוי באולם, תלוי בתאריך ותלוי בדיוק מה מחפשים.

אורן אסף חזן: הדבר הזה צריך להיעצר.

אורן אסף חזן: צריך לפתוח את שוק החתונות לתחרות.

אורן אסף חזן: אין לי בעיה שכל אולם יציע, אבל שהאולם, גם הוא עצמו יהיה חלק מן התחרות.

אורן אסף חזן: זאת הסיבה מדוע אנחנו כאן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מניח שיש כאן נציגים של בעלי אולמות.

איתן כבל: תאמר בבקשה שם ותפקיד.

חנן בליטי: אני חבר בהנהלת התאחדות האולמות ואני גם מחזיק שני אולמות וגני אירועים בירושלים.

חנן בליטי: אני קצת חולק.

חנן בליטי: קודם כול, אני שמח שלקחת משהו לעשות בנושא הזה, רק לא כל כך ברור לי האם אתה מבין את המשמעות של יתר הדברים, מעבר לנושא.

חנן בליטי: בואו נשים את התקליטנים בצד.

חנן בליטי: אני כמקום, במה אני מייחד את עצמי?

חנן בליטי: בזה שאתן אוכל מסוים?

לאה פדידה: עוד לא שמעתי- - -

איתן כבל: סליחה, בחצי אוזן שמעתי את חברתי.

איתן כבל: אני מחזיר לרגע- - -

לאה פדידה: הנושא של התקליטן.

איתן כבל: לפני כן, אני חוזר לאורן חזן.

איתן כבל: התקליטן הוא על אותו עיקרון של שאר הדברים.

איתן כבל: אנא אמור לי בשני משפטים מה בעצם אומרת הצעת החוק שלך.

אורן אסף חזן: הצעת החוק שלי אומרת שהשוק יהיה פתוח לתחרות.

אורן אסף חזן: זה הרציונל, שאם זוג רוצה להביא תקליטן, לצורך העניין, הוא לא יהיה מוגבל לרשימה שמציע לו האולם או לתקליטן ספציפי.

אורן אסף חזן: הוא יוכל לבקש הצעה מן האולם, מישהו שעובד עם האולם, ויוכל לבקש מכל מאות או אלפי התקליטנים ברחבי הארץ לקבל הצעה להופיע אצלו בחתונה.

אורן אסף חזן: וכך יתר הספקים.

אורן אסף חזן: האולם ייתן את השירות שלו.

אורן אסף חזן: אם ירצה למכור שירותים מעבר – אין בעיה, אבל שיהיו במסגרת תחרות.

קריאה: זה כולל גם את האוכל.

אורן אסף חזן: אגב, השירות של האולם, הבסיס שלו זה האוכל ולא רק האולם.

אורן אסף חזן: אני לא רוצה להכניס תחרות על האוכל באולם, זה לא, שיהיה ברור.

אורן אסף חזן: מבחינתי שירות של אולם זה המזון.

אורן אסף חזן: על אף שיש היום לא מעט אולמות שאין להם בעיה שייכנסו עם תחרות מבחוץ.

אורן אסף חזן: גם אז הם מביאים חברות קייטרינג שיתחרו, אבל זה לא משנה.

אורן אסף חזן: ועוד דבר, שהוא הכי חמור בעיני, בסוף גם מאוד משנה מי הלקוח, ואת זה צריך לזכור.

אורן אסף חזן: יש לקוחות שיש להם השפעה ציבורית, יש לקוחות שיש להם הד תקשורתי, יש לקוחות שיש להם גב כלכלי ויש לקוחות שיש להם יכולות משפטיות, שאיתם לא מתעסקים.

אורן אסף חזן: אבל על מי זה נופל?

אורן אסף חזן: על החלשים.

אורן אסף חזן: זה "שיטת מצליח", שכופים אותה כדי שתצליח על אלה שלא יכולים להיאבק.

ניר שפר: אני מהתאחדות האולמות.

ניר שפר: אמשיך את דבריו של חנן בליטי ואחדד.

ניר שפר: אין לנו שום בעיה עם תחרות, אנחנו מאמינים בתחרות והכול בסדר, רק צריך להבין שכל אולם קובע את נהלי העבודה שלו.

ניר שפר: כל עוד החוק של אורן חזן יעקר את היכולת שלנו לקבוע נהלים, כמו לבוש, כמו עישון – יש דברים שהם רגולציה בכלל, ברור שאסור לעשן.

אורן אסף חזן: סליחה, רגע.

ניר שפר: תן לי לדבר.

ניר שפר: לא הפרעתי לך.

ניר שפר: אסביר לך ובסוף אתה תבין.

איתן כבל: אורן חזן, תן לו.

איתן כבל: רק התחלנו.

איתן כבל: זה דיון שבו כל אחד מציג את עולמות התוכן שלו.

ניר שפר: כשמגיע ספק, יש לחלק את זה לשני דברים: יש את הרגולציה, כפי שאמרתי: עישון זה רגולציה, אסור לעשן; ויש את נהלי המקום.

איתן כבל: שעדיין לא קיימים.

איתן כבל: לצערי זו רעה חולה.

ניר שפר: אתה צודק לחלוטין ואנחנו נלחמים בזה.

לאה פדידה: אל תהרגו אותנו.

ניר שפר: אבל בטח ובטח כחלק מנהלי מקום צריכים להחתים ספקים על דבר כזה כמו עישון.

ניר שפר: כל מקום יצר את הסיפור של האירוח שלו.

ניר שפר: אנחנו רוצים שכאשר תקליטן מגיע למקום הוא יגיע לבוש בצורה נאותה, הוא לא ישתה אלכוהול במהלך העבודה שלו, כפי שאתם לא שותים אלכוהול במהלך העבודה שלכם, אלא אם אתם עושים לחיים לראש השנה.

ניר שפר: אני לא רוצה להלאות פה את חברי הוועדה, אבל יש הרבה מאוד נהלים שכל מקום יוצר לעצמו.

ניר שפר: זה בעצם שפת האירוח שלו.

ניר שפר: הצעת החוק הזאת באה לעקר את היכולת שלנו ליצור נהלים.

ניר שפר: זאת אומרת שכל די-ג'יי - - -

אורן אסף חזן: - - -

ניר שפר: תן לי לגמור את הדברים שלי עד הסוף.

ניר שפר: כיבדתי אותך.

ניר שפר: תכבד אותי בבקשה.

איתן כבל: סליחה, עוד לא הגענו לתקרה, לאט לאט.

איתן כבל: לא צריך להתחיל מלמעלה.

איתן כבל: לדעתי הוא בכלל לא הוא, זה חיקוי ...

ניר שפר: אנחנו צריכים להיות בעלי היכולת לשמור על הנהלים האלה, בטח באוכל ובאלכוהול.

ניר שפר: באלכוהול יש סיפורים שלמים, החל מזיופים.

ניר שפר: אני רוצה גם לקבוע נהלי עבודה.

איתן כבל: אני אתך.

איתן כבל: אני רוצה לשאול אותך.

איתן כבל: בואו נגיד כך: לו יצויר – אנחנו עכשיו הרי משוחחים.

איתן כבל: בדיון הזה מציגים את הנושא, זה דיון פתיחה.

איתן כבל: אני שואל אותך: נניח ואנחנו מצליחים לייצר קוד.

איתן כבל: דרך אגב, בנקודת המוצא אתה צודק.

אורן אסף חזן: בזה גם אני מסכים אתך.

איתן כבל: בסוף העסק שלך הוא מקום פרטי.

איתן כבל: אתה מבקש ממני בעצם להביא מישהו מעולם תוכן אחר.

איתן כבל: יכול להיות שהאיש הוא צדיק, אבל אני לא יודע.

איתן כבל: אתה אומר: עכשיו אתה מביא אותו כאשר האחריות בסוף היא עליך.

ניר שפר: ברור.

איתן כבל: שנייה, שנייה.

איתן כבל: אני מנסה לייצר איזו מסגרת, שאומרת: נניח, לו יצויר שאנחנו נצליח לייצר קוד.

איתן כבל: למשל – ואלה סתם דוגמאות, אני מדבר בקול, אני לא קובע מסמרות – רק תקליטנים שרשומים במקום מסוים, שיש להם הגנה על זכויות יוצרים, ביטוח וכל הדברים האלה.

אורן אסף חזן: שמגיעים לבושים לפי קוד לבוש.

איתן כבל: אני מבין לחלוטין את מה שאתם אומרים.

איתן כבל: איננו מתעלמים.

איתן כבל: עוד לפני שאמרתם, אני כבר מראש מבין את הבעייתיות שיש בהצעת החוק של אורן חזן.

איתן כבל: אבל מצד שני, אני לא יכול להתעלם ממה שאומר אורן חזן.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: בלי שנשים לב, אומר אורן חזן את הדבר הבא: בסופו של דבר אנחנו סוג של לקוחות שבויים.

אורן אסף חזן: חד-משמעית.

איתן כבל: אסביר, בשביל זה אנחנו פה, דנים בזה.

איתן כבל: למה אני מתכוון?

איתן כבל: אשים את החידוד של העניין.

איתן כבל: באתי אליך, אמרו לי שאתה אחלה, האוכל טעים, סבבה, גם ראיתי אירוע, נהניתי מאוד, אמרתי: אני רוצה להתחתן פה בפעם הראשונה.

לאה פדידה: יש הנחה על פעם שלישית?

לאה פדידה: ...

קריאה: אורן חזן, שלחנו לאשתך הודעה שאתה לא יודע מתי התחתנת.

קריאה: הרשתות סוערות.

אורן אסף חזן: 12 בפברואר, ט"ז בשבט.

אורן אסף חזן: הכול בסדר.

אורן אסף חזן: בואו נירגע.

איתן כבל: הוא אומר את הדבר הבא: באתי אליך, סבבה, אני רוצה.

איתן כבל: הוא אומר: התקליטן שלך מנגן מוזיקה של האייטיז.

איתן כבל: אני לא אומר שאני לא אוהב אותו אבל הטעם המוזיקלי שלי אחר.

ניר שפר: אין לי בעיה, תביא איזה תקליטן שאתה רוצה , כל עוד הוא עומד בנהלים שלי.

איתן כבל: תן לי לסיים.

איתן כבל: הרי התפקיד שלי לייצר איזונים.

איתן כבל: אני לא מוציא מתחת ידיי חקיקה בכפייה, אין דבר כזה.

איתן כבל: חקיקה היא מלאכת איזונים.

אורן אסף חזן: שכולם יהיו לא מרוצים.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: מה אני מנסה לומר?

איתן כבל: אגיד לך את האמת, אני זוכר כשהתחתנתי.

איתן כבל: אמרתי לבעל האולם: "אח שלי, עם כל הכבוד, את זה תשמע בבית, תזמין אותם אליך לבית, אני רוצה מוזיקה מסוימת".

איתן כבל: כל אחד עם השיגעונות שלו, עם הטרללת שלו.

איתן כבל: תזכרו עוד דבר, באמת אני אומר את זה, הנחת העבודה של אנשים כאשר הם מתחתנים, הם אומרים לעצמם: זה האירוע הכי חשוב שיהיה לי בחיים.

איתן כבל: עזוב את מה שיהיה אחר כך, אתה אף פעם לא יודע אבל כשאדם מחליט לקבל על עצמו להיכנס תחת החופה, בשבילו זה הרגע הכי גדול בחיים.

איתן כבל: יש כאלה שמתכננים עוד מהגן איך תיראה החתונה שלהם.

קריאה: בדרך כלל: מתכננות.

אורן אסף חזן: אספר לך על אחותי, אתה לא תאמין.

אורן אסף חזן: ואז בא האולם, ותאמין לי, אולם על הכיפק, ובסוף יצאה חתונה מיליון דולר, באמת.

לאה פדידה: בצפון אין לנו את הדברים האלה.

אורן אסף חזן: תיכף אסביר לך גם על הצפון.

אורן אסף חזן: את צודקת, באמת משנה איפה האולם.

חנן בליטי: גם במרכז אין את זה.

אורן אסף חזן: לא אעשה פה שיימינג לאף אולם.

אורן אסף חזן: אני מודיע לך שאם אתה אומר לי שאין דבר כזה, או שאתה משקר, ואני עדין, או שאתה לא מכיר את הענף שלך.

אורן אסף חזן: אל תעבוד עלינו.

חנן בליטי: אני כבר 23 שנים בענף שלי, אבל בואו נעשה לרגע סדר.

אורן אסף חזן: תן לי לסיים משפט, ברשותך.

אורן אסף חזן: כאשר אחותי התחתנה לפני חצי שנה, פלוס-מינוס, בהרבה מקרים עד שאני לא התערבתי, אני אומר לך, יצא לה המיץ.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: כי הגבילו אותה.

לאה פדידה: מחייבים על תאורה והגברה.

אורן אסף חזן: עוד לא הגעתי לתאורה והגברה.

אורן אסף חזן: אני לא נוגע בתאורה והגברה כרגע.

אורן אסף חזן: את יודעת למה?

אורן אסף חזן: כי אני מבין למה בעל עסק שמקים את העסק אין לו כרגע את הראש, את הכיוון, אולי את ההון הכלכלי להוציא עוד כמה מיליונים בשביל התאורה.

חנן בליטי: יש עוד הרבה שיקולים.

ניר שפר: כבוד היושב-ראש, אנחנו סוטים מן העיקר.

חנן בליטי: אני רואה שאין בעיה במה שהוא אומר.

חנן בליטי: רק דבר אחד אני רוצה להבין.

איתן כבל: עוד אל תבינו כלום, זה עוד לא תפקידכם להבין.

איתן כבל: אנחנו נתקדם עקב בצד אגודל, לאט לאט.

חנן בליטי: כפי שחברת הכנסת לאה פדידה אמרה, האם מתוך אותם דברים אפשר לייחד את אותם דברים שלגביהם אין מחלוקת?

איתן כבל: תן לי.

איתן כבל: בשביל זה אני פה.

לאה פדידה: בוא הנה, לפעמים כדאי לגור בפריפריה.

אורן אסף חזן: דרך אגב, אני התחתנתי בפריפריה.

איתן כבל: אתה רוצה שנתקדם?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לצייר את המצב.

איתן כבל: אני אומר: לוּ יצויר.

איתן כבל: אני מבין את זה, אבל תזכור שאני מבין את החתן והכלה שבאמת, אני אומר את זה לא בציניות, חלקם זה החלום הגדול שלהם.

איתן כבל: יש כאלה, זה לא רק בנות, עם כל הכבוד, יש גם הרבה בנים שידעו תמיד בדיוק שאת כריעת הברך הוא רוצה לעשות כך, ושזה יהיה השיר שלו.

איתן כבל: כמוני, שהיה לי שיר מסוים שרציתי שינוגן בחתונה שלי.

אורן אסף חזן: אתה לא היית צריך לכרוע ברך ...

איתן כבל: גם בזה אתה צודק.

איתן כבל: אני מנסה לומר לכם עכשיו בשיא הרצינות, בואו ננסה לחשוב, קצת לצאת מתוך הקופסה ולייצר סוג של אמות מידה, ששני הצדדים יודעים להתמקם בעבורם, ולהגיד: "יש דברים שאני לא".

איתן כבל: למשל אולם אירועים, למשל אוכל.

ניר שפר: אוכל ואלכוהול.

איתן כבל: הנה, כבר עשינו התקדמות.

אורן אסף חזן: אמרתי את זה בדברים שלי.

איתן כבל: אדוני מפריע לי לעזור לו.

איתן כבל: סוף סוף יהיה לך חוק שאתה מעביר.

אורן אסף חזן: יש לי כבר 12 חוקים שיזמתי, אולי אפילו יותר, אבל מי סופר ...

איתן כבל: וואלה, באמת?

איתן כבל: כפרה עליך.

איתן כבל: בואו נתקדם.

איתן כבל: בואו ננסה לייצר קוד שאומר: לי ברור, כפי שאמרתם, אלא אם כן זה אולם אירועים שנותן רק את האולם כמקום ואומר: "חבר'ה, אני לא מתערב לכם בכלום, יש לי פה אולם, תביאו את מי שאתם רוצים, תעשו את מה שאתם רוצים כל עוד אתם שומרים על המקום על פי הכללים שקבענו לעצמנו".

איתן כבל: כולם יכולים גם להרוויח מזה.

איתן כבל: נכון, זה גם בעל אולם.

איתן כבל: דרך אגב, אם אתם שואלים אותי, הרוב גם מצליחים בזה, כשבעל האולם מציע הצעה ואומר לו: "אח שלי, יש לי פה הצעה".

איתן כבל: כולם יודעים שאתם עובדים איתם, זה בסדר, אין לי בעיה עם העניין הזה.

איתן כבל: הנקודה היא שיש כאלה, ואני מכיר, שרוצים את העיצוב המיוחד שלהם, את הטאץ' המיוחד שלהם, ובתנאי שהוא עומד בסטנדרט של המקום.

ניר שפר: אין לנו בעיה עם זה.

איתן כבל: ואתה יודע לייצר.

איתן כבל: יפה לומר את זה אבל אחר כך צריך לראות איך מיישמים.

יהודה כהן: כשאתה אומר "טאץ' אחרון", אבל לא כשאתה אומר מלכתחילה להביא בעל מקצוע אחר, כי אחר כך תחליף אותי.

יהודה כהן: שמי כהן יהודה ואני מייצג פה כרגע את גן האירועים "גן הוורדים".

יהודה כהן: הוא ביקש ממני לייצג אותו ואני נמצא פה בשמו של משה מ"גן הוורדים".

יהודה כהן: כשאתה מתכוון לטאץ' אחרון - - -

אורן אסף חזן: רק שאלה על האולם שאתה מייצג, מכיוון שאמרת שם ספציפי: האם ב"גן הוורדים" יש רשימת "מומלצים", במירכאות?

יהודה כהן: לא בדקתי את זה.

אורן אסף חזן: יש או אין?

קריאה: יש.

איתן כבל: אני מניח שיש.

אורן אסף חזן: אני אומר לך שיש.

יהודה כהן: יש אולמות שאין להם רשימות מומלצים.

לאה פדידה: מומלצים זה משהו אחר.

ניר שפר: הדיון הוא לא על אולם כזה או אחר.

איתן כבל: דרך אגב, חברים יקרים, אתם מזכירים לי דיון מעולם תוכן אחר שהוא דומה.

איתן כבל: להבדיל אלף אלפי הבדלות, כשעובר מישהו תאונת דרכים ואז הוא צריך להגיד לאיזה מוסך הוא הולך או איזה שמאי הוא לוקח.

איתן כבל: כאשר אתה הולך למוסך, המוסך מציע לך שמאי מסוים.

איתן כבל: הרי זה הבלגן הגדול שאני מנסה להתמודד אתו.

איתן כבל: כאשר אתה הולך לחברת הביטוח – לכל אחד יש את העצה שלו.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, בבקשה משפט אחד כדי להרגיע את כל הצדדים.

אורן אסף חזן: אני מקריא לך מתוך חוזה של אולם גדול במרכז, מילה במילה: "עמלה: בהמשך לסיכום עם מנהל מחלקת המכירות, עמלת תפעול הינה 20% מגובה העסקה, ובתמורה תצורפו לרשימת הספקים המורשים.

אורן אסף חזן: " אתה מבין שרק פה, על הסיפור של די-ג'יי, לפני שנגעתי בשאר, אתה מעלה את המחיר לכל הפחות ב-20%, רק בשביל הזכות - - -

ניר שפר: שלא ילכו למקום הזה.

ניר שפר: יש תחרות חופשית, יש אינטרנט, הכול פתוח.

ניר שפר: שלא יעשו אצלו אירוע.

לאה פדידה: התשובה שלך לא אחראית.

אורן אסף חזן: מהנקודה הזאת בדיוק נולדה הצעת החוק.

אורן אסף חזן: היושב ראש, עם כל הכבוד - - -

איתן כבל: תאמין לי שזה לא פשוט גם כשהם הסכימו.

אורן אסף חזן: אז קודם כול להגיד את האמת.

איתן כבל: אורן חזן, מעכשיו אתה לא מוציא מילה.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: נעבור לבן דוד שלך.

יוסי גויטע: כתבתי כמה דברים.

יוסי גויטע: זה ארוך יחסית אבל עדיף שתשמעו.

איתן כבל: אם אנחנו סובלים את בן הדוד שלך אנחנו יכולים לסבול אותך ...

יוסי גויטע: לפני שאתחיל, הייתה לנו שיחה בחוץ עם בעלים של מקום מאוד מאוד נחשב, שממוקם יחסית במרכז, וכאשר דיברנו בחוץ הוא אמר לי: זה חוק הזוי, ודיבר על הקייטרינג.

יוסי גויטע: אני מסכים אתו, שנושא של אוכל חייב להישאר של האולמות.

קריאה: אוכל ואלכוהול.

יוסי גויטע: זה דבר אחד.

יוסי גויטע: הוא מדבר על נושא של אלכוהול, אבל הם צריכים להבין שזוג היום מביא את הדי-ג'יי, הוא מביא את הספק.

יוסי גויטע: זאת אומרת שעל סמך זה שהוא שילם כסף הוא הזמין את שירותיו, שירותיו של הדי-ג'יי.

יוסי גויטע: כאשר די-ג'יי מגיע לאולם אירועים הוא צריך לכבד את אולם האירועים שהוא נמצא בו.

יוסי גויטע: הוא נחשב אורח באולם.

יוסי גויטע: אבל מצד שני, הוא הוזמן על ידי הזוג.

לאה פדידה: אבל הוא צריך לשלם.

לאה פדידה: כשאתה בא לאולם, נגיד שאתה מורשה וכן הלאה, אתה צריך לשלם לו?

חנן בליטי: מה זה "מורשה"?

לאה פדידה: נחמדה או לא נחמדה – כשאני מדברת אתה שומע.

חנן בליטי: סליחה.

חנן בליטי: אני רוצה רק לחדד את מה שאומר חברי.

לאה פדידה: כאשר מגיע הדי-ג'יי אתה צריך לשלם לבעל האולם על מערכת הסאונד שהוא יצר?

דרור מנור: יש מקומות שכן ויש מקומות שלא.

איתן כבל: אני בטוח שאתה צודק.

איתן כבל: יש מקרים שונים.

יוסי גויטע: הזוג משלם.

יוסי גויטע: בהתחלה כשהם מגיעים מראים להם אולם יפה, הכול טוב ויפה, אומרים להם: זה האולם, זה המחיר.

יוסי גויטע: ואז כשהם נכנסים לפרטים אומרים להם: אתם צריכים גם הגברה ותאורה, אבל זה ספק חיצוני.

יוסי גויטע: אבל הספק החיצוני הוא תכלס 50% האולם ו-50% הספק, כלומר גם כאן האולם גוזר קופון.

יוסי גויטע: זה לא מעניין אותי.

יוסי גויטע: בצדק הם עשו את זה.

יוסי גויטע: למה?

יוסי גויטע: כי ברגע שהם מגיעים עם הגברה מבחוץ זה יכול לגרום נזק לאולם, לכלים שלו.

יוסי גויטע: זה לא הנושא.

יוסי גויטע: הנושא של הגברה ותאורה – זה לגיטימי וטוב.

חנן בליטי: אז כבר אנחנו מסכימים על שלושה דברים ואין עליהם מחלוקת.

קריאה: לא נאמר שאין מחלוקת.

יוסי גויטע: אגיד לך דבר פשוט מאוד.

יוסי גויטע: נמצאים פה שני בעלי אולמות.

יניב בלומנפלד: עשו את זה במשך שנים.

יניב בלומנפלד: אני בעל חברת הגברה ותאורה שנקראת "אפקט".

יניב בלומנפלד: דרך אגב, רוב האירועים שאני עושה הם לא באולמות אירועים עקב כך שלפני שני עשורים השתלטו שתיים–שלוש חברות בארץ, שלא נציין את שמן, על רוב אולמות האירועים ומתוקף זה שהן יושבות שם גם כל דבר שאתה רוצה לשדרג – נגיד שהגיעה להקה לחתונה שלך.

יניב בלומנפלד: בדרך כלל הלהקה לא יכולה להשתמש בהגברה של המקום כי היא ממוקמת מעל רחבת הריקודים וההגברה צריכה להיות פרונטלית, ולכן כבר יותר נוח לך לבקש מהם את התוספות הנדרשות מאשר להביא את חברת ההגברה של האומן, מה שעוד יותר מעבה להם את העבודה ויוצר להם מונופול.

יניב בלומנפלד: ברשותכם אני רוצה להרחיב את היריעה.

איתן כבל: תן לו רק לסיים.

יוסי גויטע: אסיים את דבריי תכף.

יוסי גויטע: אגיד לך משהו פשוט מאוד: גם בנושא של ההגברה שעליו הוא דיבר, לגיטימי שאולם שם הגברה באולם שלו, זה לגיטימי מאוד, אבל מצד שני, צריך להבין שיש חברות שמתפעלות את זה וקוראים לחברה X.

יוסי גויטע: מגיע הלקוח, אומרים לו: "או-קיי, באת אליי כי אתה צריך לשלם לי עבור הגברה ותאורה, אז עולה לך הגברה ותאורה 10,000 שקל, אבל אם תיקח די-ג'יי שאני מכיר זה יעלה לך 7,000 שקל".

יוסי גויטע: יש פה סינדול, מסנדלים אותנו דרך הגברה ותאורה, מסנדלים אותנו דרך רשימות מומלצים.

יוסי גויטע: ועכשיו אשמח לקרוא את מה שהכנתי.

לאה פדידה: יש לי שאלה.

לאה פדידה: אני חייבת להבין את זה.

לאה פדידה: זה מה שאומרים לי, שאם אני לוקחת את הדי-ג'יי הזה המחיר הוא 7,000 שקל?

לאה פדידה: או שמכריחים אותי?

אורן אסף חזן: יש מקומות שמכריחים.

יוסי גויטע: את חייבת לקחת את התאורה וההגברה שלהם.

יוסי גויטע: אז יש מקומות שאומרים לך: אני בעל חברת ההגברה ואם את רוצה לא לשלם 10,000 שקלים, אם את רוצה לשלם 7,000 שקלים אז קחי את הדי-ג'יי שלי.

אורן אסף חזן: זה דבר אחד, ובלי קשר לזה, גם מחייבים אותך – ועזבי לרגע את ההגברה – אומרים לך - - -

יוסי גויטע: למה המחיר של הגברה ותאורה לא נמצא במחיר של שכירת האולם?

לאה פדידה: אז כן אפשר להעסיק מישהו אחר.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: אני מסביר שוב.

אורן אסף חזן: רגע, תעצרו כולם.

אורן אסף חזן: אעשה לכם סדר.

אורן אסף חזן: הוא מציג לך פן נוסף.

אורן אסף חזן: הוא אומר לך: בלי קשר, בתוך המסגרת של המורשים, נניח שיש חמישה מורשים להגברה, הוא אומר: "מהחמישה, אם תיקח את האחד הזה ספציפית אתן לך עוד הנחה".

אורן אסף חזן: אני עוד לא הגעתי לשם.

אורן אסף חזן: אני מדבר על השלב של להיות בתוך חמישה המורשים, או שישה או שבעה.

אורן אסף חזן: אני מדגיש שוב, הצעת החוק הזאת באה לטפל בזוגות, ביוקר החתונות, ולטפל בעסקים הצעירים, כדי שתהיה להם אפשרות לתחרות שווה.

אורן אסף חזן: צריך להבין את זה.

איתן כבל: אורן חזן והחברים: תפסת מרובה – לא תפסת.

איתן כבל: האמינו לי, כבר הבנתי את העניין.

איתן כבל: יש כאן שני מעגלי התייחסות.

איתן כבל: יש מעגל אחד, שזה זכותו של בעל המקום, אלא אם כן הוא מונע ממך או מסנדל אותך.

אורן אסף חזן: זה בדיוק הצעת החוק.

איתן כבל: דהיינו, אם הוא אומר לך: "אח שלי, אתה רוצה די-ג'יי?

איתן כבל: יש לי די-ג'י, וזה יעלה X שקלים.

איתן כבל: " אתה שומע את השם של הדי-ג'יי ואומר: "אני כבר מזמן לא עם אלביס פרסלי, אני מאז כבר במקום אחר", אני מציג סתם דוגמה, "ואני רוצה להעביר".

איתן כבל: אז אומרים לך: "דע לך, אם אתה מביא מישהו אחר, הוא לא ברשימה שלי ותצטרך להוסיף עוד כסף".

איתן כבל: זאת שאלה.

תומר ורד: קודם כול זה קיים.

אורן אסף חזן: זה בדיוק הסיפור, היושב-ראש.

אורן אסף חזן: לגבי אלכוהול - - -

איתן כבל: עזוב אותי.

איתן כבל: אנחנו עכשיו מדברים על הדי-ג'יי.

איתן כבל: עשה לי טובה.

איתן כבל: אתה כבר שותה עוד לפני ששמעת מוזיקה?

אורן אסף חזן: אני לא צריך לשתות כדי להיות בראש טוב.

איתן כבל: זה לא קשור, זה נכון, אפשר לשווק אותך.

איתן כבל: .. אני מנסה לומר את הדבר הבא כדי להיות ממוקד מאוד מאוד: במה שתלוי בי, בלי קשר עכשיו, אורן חזן הביא לפה נושא.

איתן כבל: מבחינתי זה צריך להיות בתוך מסגרת מסודרת.

איתן כבל: אני בעד בעלי האולמות, שדיברו אתי.

איתן כבל: אני רוצה לעזור לכם, אבל לא אאפשר מצב שבו קבוצה שלמה מוצאת עצמה שבויה.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה מאוד מאוד ברורה.

איתן כבל: זאת אומרת, שנמצא את עצמנו במצב שבו יש קבוצה – אתה יכול להגיד לו "אח שלי, אין בעיה, יש לי עלויות".

איתן כבל: תן לי להמשיך, אנחנו מבינים עניין.

חנן בליטי: יש לי רעיון איך לפתור את הבעיה.

איתן כבל: חנן בליטי יש לי הצעה אליך.

איתן כבל: אין לי ניסיון בהפעלת אולם אבל יש לי ניסיון בחקיקה.

איתן כבל: אני ממליץ לך באמת באמת שתמתין.

איתן כבל: אם תוכל לעזור לנו אני בוודאי אשמח אבל אני ממליץ לך שתמתין.

איתן כבל: אל תצא מגדרך לפני שראית את התמונה הכללית.

איתן כבל: אני בא עכשיו ממקום - - -

חנן בליטי: אני עוזר לך בתשובה.

איתן כבל: אבל תן לי לעזור לך.

איתן כבל: זאת עצה שלי אליך.

חנן בליטי: קיבלתי.

חנן בליטי: תודה.

איתן כבל: תאמין לי.

איתן כבל: קיבלת ממני עצה.

איתן כבל: אני יכול להגיד: "האדם לא הבין מה הוא אומר".

איתן כבל: אני לא רוצה.

איתן כבל: יש פה תמונה הרבה יותר רחבה מכפי שהתחלנו להציג.

איתן כבל: יש כאן כמה מעגלי התייחסות.

איתן כבל: יש מעגל של החובות של בעל האולם כלפי מקבל השירות, מה המקסימום שהוא מחויב לו, מה הוא יכול למנוע ממנו מלהכניס ומה הוא המקום שבאותו רגע הוא הופך להיות מכשול, שלא נדבר על מקומות שיכול להיות שזה האולם הקרוב למשפחה מסוימת או בעולמות תוכן כאלה או אחרים והם רוצים לערוך את החתונה או את האירוע באזור X ולא רוצים להתחיל ללכת למקומות אחרים.

אורן אסף חזן: זה מקטין את המחיר בכל הארץ.

איתן כבל: יש מי שמתחתנים בחורף, יש מי שמתחתנים במקום מרוחק.

ניר שפר: יש היצע גדול מאוד, יש תחרות.

איתן כבל: ברוך השם.

איתן כבל: אני לא אומר את זה ממקום לא טוב.

איתן כבל: אני רוצה שנהיה ממוקדים.

איתן כבל: לפני שאעביר את הדברים ליועץ המשפטי וניתן לניר קפלן מהתאחדות המלונות ואאפשר לכל אחד שכבר הגיע לכאן, רק צריך שלא נסטה וכל אחד יתחיל לצאת מחוץ לאטמוספירה.

איתן כבל: אנחנו מדברים על זוג שרוצה להתחתן באולם אירועים.

איתן כבל: הוא מגיע וחותם על החוזה על פי כל דין.

איתן כבל: לשיטתי העניין של האוכל הוא "עבדאן".

ניר שפר: ואלכוהול.

איתן כבל: ואלכוהול.

איתן כבל: אלא אם כן – לפעמים הזוג מביא.

איתן כבל: אבל האלכוהול צריך להיות לדעתי גם כן חלק.

לאה פדידה: בר אקטיבי זה משהו אחר.

אורן אסף חזן: מילה על האלכוהול.

אורן אסף חזן: כל פעם הם זורקים את זה לאוויר אבל זה פיקציה ובלוף, ואסביר לך למה.

קריאה: זה לא פיקציה.

אורן אסף חזן: עצור.

אורן אסף חזן: אסביר לך למה זה פיקציה ובלוף.

אורן אסף חזן: אציג דוגמה אישית.

אורן אסף חזן: אגב, גילוי נאות: אני אוהב מאוד את אולמות האירועים, אני מבלה באולמות אירועים, זה הבילוי שלי.

אורן אסף חזן: לפחות ארבע פעמים בשבוע אני באולמות חתונה.

אורן אסף חזן: רוב המקומות עושים לי כבוד, האמן לי, כאילו אני החתן בכל מקום.

אורן אסף חזן: אין לי שום דבר נגד אולמות האירועים.

אורן אסף חזן: לא אגיד את שם האולם.

אורן אסף חזן: אני שומע מוזיקה ונדלק.

אורן אסף חזן: עזוב אותך.

אורן אסף חזן: יצא לי להיכנס לאולמות אירועים שלא הייתי מוזמן, לא של החתן ולא של הכלה.

לאה פדידה: יש לך הרגלים מוזרים.

איתן כבל: את יודעת שפעם הוא הכין לי שווארמה, "חבל על הזמן".

אורן אסף חזן: העניין של האלכוהול הוא פיקציה, שיהיה ברור.

אורן אסף חזן: לעתים אולם אומר לך: "אין לי בעיה שלא תיקח את הבר שלי, תביא איזה בר שאתה רוצה אבל בתמורה לזה תשלם 5,000 שקל קנס".

ניר שפר: זה תקלה חמורה.

אורן אסף חזן: או שירותי מזיגה: "תיקח ממני את הברמנים, ואתה חייב להביא X ברמנים על כל אורח".

אורן אסף חזן: אם זה לא היה כך אז באמת הייתי מאמין שהסיפור על האלכוהול תקין.

לאה ורון: זה גם במסעדות, אם אתה רוצה להביא אתך יין אתה משלם קנס.

אורן אסף חזן: הדבר השני, גם בתוך מסגרת – וזה הדבר הכי מדהים פה – גם במקרים שלוקחים את הבר של האולם, כל זוג מביא מעבר לכך את האלכוהול פרימיום שלו מהבית.

אורן אסף חזן: לא ראיתי אף אחד בודק, לא מגבילים אף אחד.

אורן אסף חזן: אז בואו, או שרוצים להגיד את האמת ולמצוא את הפתרון, או שרוצים אחרת.

אורן אסף חזן: זהו.

ניר שפר: האמת לא אצלו פשוט.

לאה פדידה: יש לי שאלה.

לאה פדידה: כתוב פה שזה חל על דיסקוטקים.

לאה פדידה: עוד יש משהו כזה שנקרא דיסקוטקים במדינה?

ניר שפר: נהיה קצת יותר ממוקדים.

ניר שפר: יש את הנושא של הרגולציה, שברור לכם שכל ספק צריך לעמוד בה, ויש את הנושא של נהלי המקום.

ניר שפר: אין לנו שום בעיה, אם די-ג'יי יעמוד בנהלי המקום - - -

איתן כבל: ניר שפר, תן לי.

איתן כבל: שמעתי אתכם, הבנתי את הראש שלכם.

איתן כבל: אל תפריעו לי לנסות לעזור לכם ולמצוא את נקודת האיזון.

איתן כבל: תקשיב לי עכשיו היטב.

איתן כבל: אין דבר כזה נהלי מקום.

איתן כבל: נוהל מקום – זה לא כל אולם.

איתן כבל: הרי יש הבדל גדול בין עשרת הדברות ואחר כך בין רש"י שבוחר לו כל אחד.

איתן כבל: אם זה כל אחד עם הרש"י שלו, לא נצא מזה.

ניר שפר: אבל לכל אחד יש את הייחוד שלו.

ניר שפר: אתה צריך להבין את זה.

ניר שפר: אם יש לי אולם צמחוני – חשוב לי שתבין - - -

איתן כבל: למה, בגלל הגובה שלי אתה מעליב אותי?

איתן כבל: מה זה "שתבין"?

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: תן לי.

ניר שפר: כל מקום חייב לקבוע את הנהלים שלו.

איתן כבל: תן לי, רגע.

איתן כבל: באת עם ההרצאה מהבית.

ניר שפר: לא מהבית.

איתן כבל: כן מהבית.

איתן כבל: עשה לי טובה, עכשיו אתה תקשיב לי.

איתן כבל: בסוף אני שצריך להחליט, ברשותך.

איתן כבל: לא באתי ממקום של להיות נגד.

איתן כבל: אני בעד, אבל אני חושב שיש פה בעיה וצריך לתת עליה את הדעת.

איתן כבל: אני מבין, אני רוצה שאנחנו נקשיב האחד לשני.

איתן כבל: פתאום אני מוצא את עצמי בכל כך הרבה חוקים שעסקתי בהם בעולמות תוכן אחרים כשאומרים: "מה אתה רוצה?

איתן כבל: ביישוב הזה אתה לא יכול להתקבל כי כולם צמחונים, בזה – כך וכך".

איתן כבל: יש מה שנקרא כללי יסוד בסיסיים שאמורים קודם כול לשרת מערכת יחסים של לקוח ונותן שירות, הדברים הבסיסיים.

איתן כבל: אין מיקוח.

איתן כבל: אין ויכוח בינינו.

איתן כבל: לא אבקש שיגישו בשר באולם אירועים שהמיתוג שלו הוא טבעונות; לא אבקש במקום שנותן בשר להכריח אותו ולומר: "אני עכשיו רוצה, או שתיתן לי מסיבה טבעונות או לא חשוב".

איתן כבל: אני גם יודע להגיע להבנות בעניין האלכוהול, מבלי לפתוח את זה עכשיו.

איתן כבל: נגיע לזה בהמשך.

איתן כבל: גם שם יש ליבה.

איתן כבל: אפשר לייצר את הכללים האלה.

לאה פדידה: את הגרגוס אתה יכול להביא לבד.

איתן כבל: אני לא בא לפגוע במטה לחמו של בעל האולם, אבל אני גם לא רוצה למצוא את עצמי שבוי של בעל האולם.

איתן כבל: לכן נשמע את החברים האחרים.

חנן בליטי: אני רוצה להגיד משהו שהוא דווקא קולקטיבי.

חנן בליטי: עזוב עכשיו אותי כבעל אולם.

חנן בליטי: אני מייצג גם את התאחדות האולמות, 500 בעלי אולמות.

חנן בליטי: אני הגזבר של ההתאחדות.

חנן בליטי: אני מוכן לתמוך במהלך של חברנו אורן חזן, בתנאי אחד: לגבי תקליטנים אנחנו מוכנים, כל התאחדות האולמות, לתמוך בזה, בתנאי שהתקליטנים שיגיעו לנגן יהיו בעלי הרשאה של זכויות יוצרים.

אורן אסף חזן: קיבלת.

חנן בליטי: הרי אתם אלה שמנגנים את המוזיקה, לא אנחנו.

חנן בליטי: אני אומר לך, אני מוכן לתמוך.

יניב בלומנפלד: מה זה הרשאה מאקו"ם?

אורן אסף חזן: עזוב.

אורן אסף חזן: קיבלת.

דרור מנור: מה פתאום?

לאה פדידה: אתה טועה.

לאה פדידה: הדי-ג'ייז לא ירצו לשלם.

אורן אסף חזן: הדי-ג'ייז לא משלמים.

אורן אסף חזן: האולם לא משלם עבור זה.

אורן אסף חזן: בני הזוג משלמים.

קריאה: הזוג משלם דרך אתר האינטרנט.

דרור מנור: Welcome to מדינת ישראל.

דרור מנור: תנו לי לסיים.

איתן כבל: לאה פדידה ואורן חזן, מרגע זה בלי רשות שלי אף אחד לא ידבר.

איתן כבל: חנן בליטי, אתה בינתיים גורם הבעיה מספר אחד כי אני רוצה שאתה תגיד את הדברים שלך אחרי ששמעת את הכול.

איתן כבל: אני מכיר את הבעיה ועסקנו בה פה כאשר דיברנו על זכויות יוצרים, האם הכול נופל על האולם.

איתן כבל: אני לא רוצה לפתוח את זה עכשיו.

איתן כבל: אני מנסה לקבוע כללי משחק אחרים עכשיו.

איתן כבל: בלי משים אתה רוקד צעד קדימה ושני צעדים לאחור.

איתן כבל: עכשיו לא תגיד מילה.

איתן כבל: אני רוצה לשמוע את האורחים הנוספים ואז נתכנס לראות איך אנחנו יכולים להתמודד עם העניין.

איתן כבל: בבקשה.

ניר קפלן: אני מהתאחדות המלונות בישראל.

ניר קפלן: אנחנו נבקש החרגה או התייחסות לבעיה שלנו.

ניר קפלן: ראשית בעניין המזון, אני מבין שאין חולק עם הוועדה, שהבינה שהיא לא יכולה להכניס את המזון לתחרות.

איתן כבל: אין חולק.

איתן כבל: תתקדם.

ניר קפלן: אגב, אפתיע אתכם: אין לנו בעיה בעניין הדי-ג'יי.

איתן כבל: כל עוד הוא עומד בכללים ומשלם לאקו"ם זה בסדר.

ניר קפלן: הבעיה שלנו היא בתחום העיצוב.

אורן אסף חזן: עוד לא הגענו לזה.

ניר קפלן: קחו מלון פאר או קונצפט שיש לו עיצוב ספציפי.

ניר קפלן: אקדים ואומר שאצלנו רוב האירועים הם כנסים וימי עיון ולא שמחות.

ניר קפלן: הצעת החוק הזאת בנוסח שלה היום חלה גם על הכנסים ועל ימי עיון, וזה בעייתי.

איתן כבל: אני מסכים.

איתן כבל: תתקדם הלאה.

ניר קפלן: בעניין של האירועים הפרטיים והחתונות הפרטיות, שזה פחות מ-50% אצלנו, כדוגמה סתמית וגם בלי אישורם, אבל נניח מלון "וולדורף אסטוריה", יש לו עיצוב ספציפי אמריקאי, עם יותר מחמישה כוכבים.

ניר קפלן: כאשר אתה עושה אצלו אירוע, יש חבילות עיצוב: שהווילון הוא סגול והכיסא סגול, או שהווילון ורוד והכיסא ורוד.

לאה פדידה: זה לא תואם לעיצוב מרוקאי.

ניר קפלן: בא עכשיו מישהו – אשתי היא מרוקאית, היא הייתה נעלבת ממה שאמרת.

אורן אסף חזן: התחתנת ב"וולדורף אסטוריה"?

ניר קפלן: התחתנתי ב"באר של סבא", וגם אני סבלתי ממה שאתה אמרת.

אורן אסף חזן: אחלה של מקום.

ניר קפלן: באופן אישי אני יכול להזדהות פה עם הדברים שנאמרו.

אורן אסף חזן: אם גם אתה סבלת אז אתה מבין למה אנחנו פה.

ניר קפלן: אני מזדהה אתך.

ניר קפלן: אבל במלונות זה קצת שונה.

אורן אסף חזן: מילה אחת על המלונות: "וולדורף אסטוריה" זה דוגמה אחת, ומנגד אני יכול להציג לך את "דיוויד אינטרקונטיננטל", שכמעט בכל לילה יש שם חתונה ובכל לילה יש שם עיצוב אחר לחלוטין.

אורן אסף חזן: גם כאן אנחנו חוזרים אל מה שאמר היושב-ראש, שצריכה להיות מסגרת, ואפשר לעשות חריג לכלל.

אורן אסף חזן: את זה אני מקבל.

ניר קפלן: אני חוזר לדוגמה השנייה של "וולדורף אסטוריה".

ניר קפלן: רק אסיים את הדוגמה, רק עוד משפט.

איתן כבל: חברים, אנחנו עכשיו לא באירוע ...

ניר קפלן: כבוד היושב-ראש, מכיוון שהמלון מוכר גם חדרים ולינה ואירוח, לא נוכל לפגוע בעיצוב של הלובי, של הכניסה, של אולם האירועים, שכל אורח יעשה מה שבא לו, כי זה יפגע לנו בשאר הביזנס.

ניר קפלן: לכן בעניין של עיצוב כן צריך לאפשר למלון את הפררוגטיבה שלו לבחור ולהחליט ולהציע את המעצבים.

ניר קפלן: זה דבר אחד.

ניר שפר: זה אותו דבר עם אולם אירועים.

איתן כבל: יש לי שאלה.

איתן כבל: אתה לא חייב לענות לי תשובה כי יכול להיות שאתה לא יודע.

איתן כבל: אם האולם שלך הוא גלאט כשר ואני לא רוצה גלאט כשר, אני רוצה הכשר של הרבנות.

ניר קפלן: זה בעייתי אצלנו מאוד.

ניר קפלן: לא נכנסתי לתחום המזון כי אמרת שלא.

איתן כבל: זה גם עניין של מחיר.

איתן כבל: אני אומר: אני אדם שמסתפק בהכשר של הרבנות הראשית.

איתן כבל: מה רע?

ניר קפלן: כבוד היושב-ראש, זה אסור לי.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: - - -

איתן כבל: חיכיתי למשפט הזה.

איתן כבל: הרי לכאורה אפשר לומר: "לך לאולם אחר".

איתן כבל: מה הבעיה?

איתן כבל: שאין אולם אחר.

איתן כבל: אפשר לדבר?

איתן כבל: עכשיו אני בעל הבית פה.

איתן כבל: העניין הוא כזה.

איתן כבל: קודם כול תאמרי שם ותפקיד.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אני ממשרד המשפטים.

איתן כבל: פשוט הפרוטוקול גם צריך להתבשם בנוכחותך כאן.

איתן כבל: אגיד לך, הילה דוידוביץ, את יודעת את זה.

אורן אסף חזן: יש פה מישהו ממשרד הכלכלה?

לאה ורון: כן, אילנה מזרחי מן הרשות להגנת הצרכן.

אורן אסף חזן: היא טובה לנו.

איתן כבל: הילה דוידוביץ, אני רוצה לומר את הדבר הבא: הרי מה העניין?

איתן כבל: אם אלה כללי המשחק אז בעצם אין לך לאן ללכת.

איתן כבל: אתה לא יכול להגיד: "תלך לכל מקום אחר".

איתן כבל: אם בכל מקום אתה צריך לבוא, והוא אומר לך: "יש לי את הדי-ג'יי שלי, יש לי את העיצוב שלי, יש לי את המגנטים שלי, יש לי את הצלמים שלי," בעצם אתה עובר רק מאולם לאולם.

איתן כבל: אני רוצה להיות בגוש דן.

איתן כבל: דרך אגב, יש אולם כפי שציינת בחיפה שבדיוק פנוי באותו יום.

אורן אסף חזן: אני התחתנתי בדרום.

אורן אסף חזן: אני לא רוצה שיגידו שעשיתי פרסום, לכן אני לא אומר את שם האולם.

אורן אסף חזן: אתו לא הייתה לי בעיה.

אורן אסף חזן: יכול להיות שזה בגלל שזה אני, אני לא יודע, אבל לא נתקלתי בבעיה.

אורן אסף חזן: אולמות אחרים לידו, גם בדרום, הייתה בהם בעיה; מלונות במרכז – הייתה בהם בעיה.

איתן כבל: נגיע גם לעניין הזה.

איתן כבל: דעתכם הייתה ברורה לי עוד לפני שדיברתם.

אורן אסף חזן: לא עלינו, אם יש משפחה עם בעיות בריאות, האבא לא יכול לנסוע יותר מרבע שעה מן הבית, יש במרחק רבע שעה נסיעה שני אולמות, זו המגבלה.

אורן אסף חזן: החתן רוצה שהאבא יהיה בחתונה.

אורן אסף חזן: זו המגבלה.

אורן אסף חזן: אז מה, יגידו לו: "לא, או שתשלם או לא"?

איתן כבל: אני רוצה לומר גם לנציגי בעלי האולמות, יש לי הצעה.

איתן כבל: הבעיה הרבה יותר פשוטה ממה שאנחנו פה מנסים לצייר, כלומר הפתרון שלה הרבה יותר פשוט ממה שאנחנו מנסים לצייר כאן.

איתן כבל: אם יש רצון טוב, בסוף בסוף אנחנו לא רוצים שסתם חאפרים יסתובבו לנו בתחום.

ניר שפר: אבל אם יש לך יכולת שליטה ולא תוכל לקבוע עשרת דברות כי זה מאות עסקים – אני לא מדבר על המקרה שלי, אבל אולם רכש ציוד של עיצוב ורוצה לתת את פתרונות העיצוב מטעמו, אתה לא יכול להגיד לו - - -

איתן כבל: הכול פתיר, האמן לי.

אורן אסף חזן: שוב, אני חוזר לעיצוב, צריך להכיר את המציאות.

אורן אסף חזן: המציאות היא - - -

לאה פדידה: אבל אנחנו משלמים עבור זה.

אורן אסף חזן: המציאות היא שכמעט בכל אולם יש מעצב בית.

אורן אסף חזן: זה לא מישהו שנמצא שם כי הוא חלק מן החברה אלא הוא מישהו ששילם כסף כדי לקבל את הזכות להיות המעצב הבלעדי.

ניר שפר: לא בהכרח.

ניר שפר: הוא השקיע בציוד, כמו גם בבית המלון.

אורן אסף חזן: רגע, אתה משחק לי עכשיו לידיים.

אורן אסף חזן: כפי שהוא השקיע בציוד, כך גם עסק עצמאי פרטי, בחורה צעירה או גבר צעיר שחלמו להקים חברה לעיצוב גם השקיעו.

אורן אסף חזן: התחרות צריכה להיות שווה.

אורן אסף חזן: זה דבר אחד.

אורן אסף חזן: דבר שני, הוא או היא השקיעו בעיצוב.

אורן אסף חזן: מגיעים בני הזוג להתחתן והעיצוב לא מתאים להם.

ניר שפר: אנחנו בעד תחרות.

חנן בליטי: אז איך אני קובע את הסטנדרט שלי במקום?

חנן בליטי: אמר לך המלון: הוא רוצה לקבוע סטנדרט.

חנן בליטי: דרך אגב, אנחנו בדיוק כמו המלונות.

לאה פדידה: יצא לי ללוות הרבה זוגות.

לאה פדידה: בעיצוב אנחנו משלמים לכם לחוד, על כל מנורה במרכז שולחן – 100 שקלים, אם את רוצה מנורה כזאת או אחרת.

יוסי גויטע: זה נחשב כאילו חברה חיצונית.

לאה פדידה: לא משנה, משלמים את זה לאולם.

לאה פדידה: אני לא יכולה להביא משהו מעצמי?

ניר שפר: את יכולה להביא את מי שאת רוצה, כל עוד הוא עומד בסטנדרטים של המקום.

אורן אסף חזן: אתה פשוט לא דובר אמת, או שאתה לא מודע לשוק, ואני לא מאמין שאתה לא מודע לשוק.

חנן בליטי: כשאתה מדבר על השוק – השוק הוא לא עור אחד.

חנן בליטי: כפי שחברי הכנסת לא זהים אחד לשני כך השוק יש בו גוונים.

קריאה: אבל אתה מייצג אותם, אתה מייצג את האולמות.

חנן בליטי: מזכירת הוועדה התחתנה אצלי וגם טל התחתן אצלי.

חנן בליטי: אני יכול להגיד לך שהשוק שונה מאוד.

אורן אסף חזן: מי שאין אתו בעיה – אין אתו בעיה.

אורן אסף חזן: אז אצלך אין בעיה.

אורן אסף חזן: אתה מגן על אלה שעושים בעיות?

ניר קפלן: אני לא מגן.

איתן כבל: אז אין בעיה.

איתן כבל: להיפך.

איתן כבל: משפט אחרון.

ניר קפלן: כדי להניח את דעתו של חבר הכנסת אורן חזן, לא רק שאין לנו בעיה עם הדי-ג'ייז, שאנחנו בעד, אלא כך גם בעניין הצלמים וכולי.

ניר קפלן: המוקד הוא עניין האוכל, כי יש לנו בעיה של כשרות.

ניר קפלן: יש בעיה בתחרות.

ניר קפלן: אני שמח שיש פה אנשים ממשרד המשפטים.

ניר קפלן: רשות ההגבלים העסקיים צריכה להתערב כי אסור לפי החוק לעשות הסכם שאוסר עליי להתחרות ואסור לעשות הסכם שמחייב אותי כצרכן, אסור לעשות הסכם שכובל אותי רק לספק אחד.

ניר קפלן: יכול מאוד להיות שהוועדה צריכה לקרוא לרשות ההגבלים העסקיים להתערב.

יניב בלומנפלד: רציתי להגיד לגבי הרחבת היריעה, אני חושב שכל הבעיה פה – אתה מדבר הרבה על מסגרת.

יניב בלומנפלד: הבעיה כאן, שכל השוק הזה פרוץ.

יניב בלומנפלד: אם מחר אני רוצה לפתוח חברת בר אני הולך לרואה חשבון ופותח חברה או עוסק מורשה ואני חברת בר, ואז אולמות האירועים חוששים שיגיעו חברות בר לא מנוסות שידפקו את השם של האולם.

יניב בלומנפלד: אדם מקבל חוויה כללית באירוע, גם של בר, גם של די-ג'יי, וזה מה שהוא חש.

יניב בלומנפלד: אותו לקוח לא יודע את ההבדלים.

איתן כבל: אתה צודק, זאת הבעיה.

איתן כבל: אני מבין את זה אך עדיין לא יודע איך אנחנו נותנים לזה מענה.

יניב בלומנפלד: אני יודע.

יניב בלומנפלד: אני בעלים של חברה ואני היום רוצה לקבל טכנאי הגברה ותאורה לחברה שלי.

יניב בלומנפלד: אין פה בית ספר מוסמך שבו אדם מקבל תעודה.

ניר שפר: אין סטנדרטים.

יניב בלומנפלד: נניח שמפרסם עכשיו יושב-ראש המנעולנים בארץ שיש אגודת מנעולנים ומי שרוצה להיות מנעולן יקבל תעודה.

איתן כבל: דרך אגב, אני מכיר אותו.

יניב בלומנפלד: הוא הקים את האגודה.

יניב בלומנפלד: אותו אדם שמתקין היום גשר תאורה או אותו אדם שנותן לך משקה, גם אם זה ספק שכביכול עומד אצלם בתנאים, הרי מי הוא אותו ספק – זה אותו אחד שהם קשרו אתו קשר עסקי.

יניב בלומנפלד: כל אחד כזה הוא בעצם ילד שהוא יוצא צבא או בן 30 שעבד בזה אולי יום, אולי שנה, אולי יותר.

יניב בלומנפלד: ספֵק אם יש לו ניסיון.

איתן כבל: מה הפתרון?

יניב בלומנפלד: כנראה לחוקק חוק.

יניב בלומנפלד: לדוגמה, אני כספק של משרד הביטחון צריך להביא ISO 9001, אישור של מכון התקנים שאני עומד בדרישות.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: גם אתה עכשיו סוגר לנו את השוק.

יניב בלומנפלד: למה?

חנן בליטי: זה להכניס אותנו להוצאות, ולשם מה?

יניב בלומנפלד: כדי שיעמדו בתקנים מסוימים ואז תוכל להביא אותם.

אורן אסף חזן: די-ג'יי לא צריך לעמוד בתקן.

יניב בלומנפלד: הוא כן צריך לעמוד, בוודאי שכן.

ניר שפר: רק שנשלם את הכסף עבור אותן עלויות שהוא מדבר עליהן.

אורן אסף חזן: איזו התקדמות, היושב-ראש.

יוסי גויטע: הוא רוצה שנשלם על הזכויות.

יוסי גויטע: אז אין בעיה, תוותרו על ההגברה.

יוסי גויטע: אני צוחק.

יניב בלומנפלד: למה?

יניב בלומנפלד: תשלם על הזכויות.

יניב בלומנפלד: מה קרה.

יוסי גויטע: אני צוחק על זה.

תומר ורד: אנחנו הקשבנו בסבלנות.

תומר ורד: אני מתחום המוזיקה, תחום הדי-ג'ייז.

תומר ורד: אנחנו נציגים כרגע מטעם איגוד התקליטנים הישראלי.

תומר ורד: כמה מילים עליי: אני מתעסק בתחום החתונות ב-25 השנים האחרונות, סדר גודל של 2,000 חתונות מאחוריי.

תומר ורד: את הנוכחים כאן אני מכיר, כמובן את ניר שפר, ומגיע לו המון קרדיט.

תומר ורד: אתם לא יודעים, אבל יש לו באמת את אחד המקומות היפים אז הוא לא מדבר סתם, הוא מדבר מכיוון שחשוב לו מאוד לשמור על המקום, ואני אומר את זה למרות שלכאורה יש כאילו ניגוד אינטרסים בינינו.

תומר ורד: לא.

תומר ורד: מה שניר שפר אומר – אני יכול לחתום על כל מילה.

תומר ורד: הדי-ג'יי לא צריך לשתות אלכוהול בעמדה ולא לעשן, ועליו לבוא בלבוש הולם.

תומר ורד: כבר עבדתי מספר פעמים אצל ניר שפר וכיבדתי את זה.

תומר ורד: מבחינת הדי-ג'ייז, יש לנו בעיות קצת שונות מן התחום הצר הזה של ההופעה, כי גם אנחנו מן הסתם, ואתה יודע את זה, חשוב לנו להיראות טוב על העמדה.

תומר ורד: אנחנו בעידן של תקשורת ופייסבוק – רוב הדי-ג'ייז הנורמליים יודעים לכבד את עצמם, לכבד את הלקוחות שלהם וגם את המקום.

תומר ורד: הבעיה שלנו קצת שונה, בתחום האפור.

תומר ורד: אורן חזן, היוזמה שלך מבורכת אבל יכול להיות שהיא קצת תפספס את הדברים שבמשך שנים אנחנו מנסים לעשות משהו לגביהם, אבל אני חייב להודות, אנחנו קצת סקפטיים.

תומר ורד: מדובר על הדברים הקטנים האלה.

תומר ורד: אציג דוגמה.

תומר ורד: אלה דברים שאתם אולי לא לוקחים אותם בחשבון אבל הם קיימים.

תומר ורד: העלינו את זה, דיברנו על זה, אבל בפועל לא ראיתי שיש איזה פתרון לגבי זה.

תומר ורד: זוג "סגר" עם אולם כזה או אחר במקום יפה מאוד.

תומר ורד: ברגע שהזוג אומר למקום שהוא רוצה להביא די-ג'יי משל עצמו, המקום – לא כל המקומות, אבל יש מקומות שעושים את זה – אומר להם: אין בעיה, אתם יכולים להביא די-ג'יי מבחוץ, לכאורה יש לכם חופש, תבחרו מה שאתם רוצים, אבל תצטרכו לשלם תוספת של סכום כזה או אחר.

איתן כבל: על מה?

תומר ורד: לצורך העניין, על ההגברה.

לאה פדידה: על הגברה בכל מקרה משלמים.

אורן אסף חזן: מטילים עליך קנס בגלל שהבאת די-ג'יי מבחוץ.

אורן אסף חזן: זה מה שקורה.

תומר ורד: בדיוק, בגלל שהוא לא מומלץ.

ניר קפלן: אנחנו נגד קנסות.

אורן אסף חזן: אמרתי את זה.

אורן אסף חזן: אתה בטוח שהקשבת לדברים שלי?

תומר ורד: אני חסיד של אותנטיות ואגיד לכם אילו עוד דברים נופלים בין הכיסאות.

תומר ורד: אציג לכם עכשיו דוגמה של משהו שחוויתי שלשום.

תומר ורד: אם אתם תמצאו איזשהו פתרון, אשמח.

תומר ורד: זוג שלח לי הודעה: "אהלן, קוראים לי ...

תומר ורד: קיבלתי את המספר שלך מאחותי, אתה היית הדי-ג'יי בחתונה שלה שהייתה מעולה.

תומר ורד: אני מחפש כרגע די-ג'יי לחתונה שלי לתאריכים ...

תומר ורד: האם זה רלוונטי?

תומר ורד: " זה היה רלוונטי וקבענו פגישה.

תומר ורד: אותו זוג הלך לאולם כזה או אחר שהייתה בו רשימת מומלצים ספציפית מאוד.

תומר ורד: אחרי הפגישה עם האולם הזוג ביטל איתי את הפגישה.

תומר ורד: אני חקרתי קצת.

תומר ורד: זה היה קשור לרשימת המומלצים של המקום.

תומר ורד: זה התחום האפור.

אורן אסף חזן: אבל זה לא אפור.

אורן אסף חזן: זה בדיוק מה שאמרתי בפתח דבריי.

אורן אסף חזן: אתה בטוח שהקשבת לי, שהיית פה?

אורן אסף חזן: זה בדיוק מה שאמרתי, שהם קובעים לעצמם רשימת מאושרים – נקרא לזה מאושרים ולא מומלצים – שמשלמים כסף כדי להיות ברשימה.

לאה פדידה: גם מאושרים וגם מעושרים.

אורן אסף חזן: הם משלמים כסף כדי להיות ברשימה, וכל די-ג'יי שהוא מחוץ לרשימה או לא יכול בכלל להיכנס, או אם ייכנס הוא משלם כסף כדי להיכנס.

אורן אסף חזן: על זה הצעת החוק.

אורן אסף חזן: חבל שלא הקשבת לי.

תומר ורד: איך תאכוף את זה?

תומר ורד: זו השאלה.

אורן אסף חזן: נטיל קנסות.

אורן אסף חזן: בואו קודם נעביר את זה, שזה יהיה בחוק.

אורן אסף חזן: אני מכיר את הבית הזה מצוין, ואיתן כבל מכיר אותו טוב יותר ממני.

אורן אסף חזן: כדי להגיע לזה עברתי שלוש שנים.

אורן אסף חזן: אני אומר לך, לא סתם עברתי שלוש שנים.

אורן אסף חזן: הדיבור על תחרות בתוך האולמות התחיל עוד לפני, כי את הסיפור של הגברה ותאורה הכרתי בלי קשר, מן היום-יום, בכל חתונה שאליה אני מגיע.

יניב בלומנפלד: אבל איך אתה שומר על האיכות?

אורן אסף חזן: הגשתי את הצעת החוק הזאת לפני שנה ושמונה חודשים, ואנחנו פה לראשונה.

אורן אסף חזן: כדי להעביר אותה בקריאה הטרומית היו מלחמות עולם.

אורן אסף חזן: תן לנו להתקדם.

יניב בלומנפלד: אבל איך אתה שומר על בעלי האולמות, שלא ייפגעו מחלטוריסטים שיהרסו להם אירועים?

אורן אסף חזן: התשובה פשוטה מאוד: אפשר לחייב בביטוח, שזה דבר שיש לכל הדי-ג'ייז היום.

יניב בלומנפלד: לא לכולם.

אורן אסף חזן: אז אין בעיה: שיעשו ביטוח.

אורן אסף חזן: אני הגון.

אורן אסף חזן: אפשר לקבוע כללים שלא עולים כסף, מצד אחד, אבל הם שומרים על האיזון מול האולם, מצד שני.

ניר שפר: ואם הוא לא מקיים את הכללים האלה, מה קורה?

אורן אסף חזן: אל תקבל אותו.

אורן אסף חזן: את זה אמר לך איתן כבל בדקה הראשונה של הישיבה.

ניר שפר: אז אנחנו נקבע כללים ואין בעיה.

יניב בלומנפלד: מי קובע מה הכללים?

אורן אסף חזן: אנחנו נקבע.

יניב בלומנפלד: איך אתה קובע שהוא עומד בכללים?

תומר ורד: אציג דוגמה נוספת: מקום שאני אישית אוהב מאוד.

תומר ורד: קיבלתי שיחת טלפון מהמקום הזה: "היי, תומר, נשמח שתהיה ברשימת המומלצים שלנו".

תומר ורד: נשמע סבבה, מה אכפת לי שימליצו עליי?

תומר ורד: "אנחנו מוכנים לשלם לך סדר גודל של 2,200 ש"ח" – שליש מן המחיר הרגיל שלי.

ניר שפר: הם רצו לעזור ללקוח.

יניב בלומנפלד: - - -

תומר ורד: בסופו של דבר הם יצרו שם רשימה מסוימת.

איתן כבל: די-ג'יי שמקבל 2,000 שקל – לא לוקחים אותו כי המחיר שלו כל כך נמוך ...

תומר ורד: זה קורה.

תומר ורד: כבודו, אפרופו מה שאמרת, הצגת דוגמה: היה זוג שהגיע אליי ואמר לי: "האולם נותן לנו די-ג'יי בחינם".

קריאה: מה רע?

תומר ורד: מדהים, אחלה.

תומר ורד: בואו נהרוס את כל הענף לגמרי.

קריאה: זה לא אמתי.

תומר ורד: בסופו של דבר הם נפגשו עם הדי-ג'יי בחינם של האולם והם החליטו לשלם לי את המחיר המלא שלי.

תומר ורד: החתונה הייתה בשבוע שעבר.

תומר ורד: ברוב המקרים זה נופל.

תומר ורד: זה יצר מצב של זילות בכל נושא התקלוּט.

תומר ורד: הדי-ג'ייז קצת ירדו ברמה, המחירים ירדו, יש פחות איכות, יש די-ג'ייז שהם פחות עמוקים כי כל די-ג'יי היום יכול לקנות פלטה ולעשות מיקסים.

ניר שפר: יש סטנדרטים.

ניר שפר: זה בדיוק העניין.

אורן אסף חזן: זה בסדר, זה המהות של תחרות.

תומר ורד: אין בעיה עם תחרות.

חנן בליטי: גם אתה התחלת בתור ילד.

חנן בליטי: מה אתה רוצה?

חנן בליטי: עבדת כבר 25 שנים ועכשיו בא בחור צעיר שיצא מהצבא, קנה פלטה.

חנן בליטי: דרך אגב, הם מוכשרים מאוד, אני רואה אותם, והם מתחרים, וזה בסדר גמור.

תומר ורד: שתהיה תחרות, אבל למה שיעבדו בחינם?

תומר ורד: למה להרוס לנו את הענף?

חנן בליטי: רוצים לעזור לזוגות.

יוסי גויטע: אבל זה לא עוזר.

יוסי גויטע: אז למה אתם לוקחים 350 שקל למנה?

יוסי גויטע: קחו 200 שקל למנה ותעזרו לזוגות.

יוסי גויטע: באתם שני נציגים של האולמות.

יוסי גויטע: את האולם שלו אני מכיר והוא בסדר, וגם את שלך, עבדתי באולם שלך.

יוסי גויטע: הכול בסדר, אין עמלות ואין קנסות.

יוסי גויטע: אבל אם אתה מייצג את הכלל – תראה מה הכלל עושה.

תומר ורד: בסופו של דבר, כרגע אנחנו נמצאים במצב שיש די-ג'ייז שהם נפלאים ומוכשרים אבל הם הפסיקו לתקלט.

תומר ורד: הם התחילו לעשות כל מיני דברים נוספים, דברים אחרים.

תומר ורד: לא בגלל שהם לא היו די-ג'ייז טובים אלא בגלל שלא הייתה להם קומבינה עם האולם הזה או האולם האחר.

תומר ורד: זה שרשרת מזון: זה מתחיל באולם האירועים, שלפעמים מכשף את הזוג, מכניס אותם להלך רוח מסוים.

תומר ורד: תודה לך על ההקשבה.

אליהו מלך: אני היועץ המשפטי של התאחדות בעלי האולמות.

אליהו מלך: אגיד רק שתי מילים.

אליהו מלך: הבנתי את עניין האיזון שאתה מדבר עליו.

אליהו מלך: אני חושב שזה הדבר הנכון.

אליהו מלך: צריך לזכור שיש כאן אחריות, ולפי ההצעה כפי שאני מבין אותה זה עלול להוביל למצב שהאחריות נשארת עליי ואילו הסמכות לא שלי.

אליהו מלך: את זה צריך לפתור לדעתי.

איתן כבל: יש כאן שתי בעיות שצריך לתת עליהן את הדעת.

איתן כבל: האחת, כפי שאתה אומר, בסוף הרי מה העניין?

איתן כבל: זה השם של האולם.

איתן כבל: במצב הזה, כשאתה מביא מישהו מבחוץ – ועזוב עכשיו אם יש כללים או אין כללים – עלולים ליצור מצב שהוא השאיר "חרבנה".

איתן כבל: אתה הולך לחתונה ולא יודע שהדי-ג'יי הוא בכלל לא של האולם.

אורן אסף חזן: כולם יודעים שהדי-ג'יי הוא לא של האולם.

ניר שפר: אז הפרחנית.

ניר שפר: לא משנה מי.

איתן כבל: באף אירוע לא יודעים מי הוא הדי-ג'יי, מה הדי-ג'יי ולמה הדי-ג'יי.

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: אורן חזן אומר כך כי הוא עובר מאולם לאולם והוא יודע.

יוסי גויטע: אתה יודע מי בונה את השם של האולמות?

יוסי גויטע: הספקים.

קריאה: אולי להיפך.

איתן כבל: יוסי גויטע, אתה מנהל משא ומתן עכשיו באולם?

איתן כבל: אתה מפריע לי עכשיו.

איתן כבל: אני מנסה למצוא איזון.

איתן כבל: יש פה שאלות כבדות משקל, לא פשוטות, גם מבחינת המערכת הממשלתית, משרד המשפטים.

איתן כבל: יש כאן מישהו מרשות ההגבלים העסקיים?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אנשי רשות ההגבלים העסקיים לא הגיעו.

קריאה: חשוב שהם יהיו.

איתן כבל: את כל הדברים האלה נצטרך לדעת.

איתן כבל: לפני שאני מסכם, יהודה כהן, משפט, ואאפשר לשתיכן להתבטא וליועץ המשפטי.

איתן כבל: בבקשה.

יהודה כהן: אבל למה משפט קצר?

איתן כבל: אמור את דבריך.

יהודה כהן: שמעתי פה את התקליטנים.

יהודה כהן: כמי שעבר את חוק הרעש באולמות, עם יובל שטייניץ, והייתי יוזם של החוק הזה בשם התאחדות בעלי האולמות, זה בא בגלל התקליטנים.

יהודה כהן: אולמי "רסיטל" בתל אביב, אולמי "גן טל", מה שקרה שם, התקליטנים היו באים, חשבו שזה דיסקוטק, היו מפציצים ברעש, ובעל האולם אומר להם: "תנמיכו טיפה כי יש פה אנשים".

קריאה: אז אמרו לבעל האולם: "מי אתה בכלל?"

יהודה כהן: התקליטן אומר לו: "יאללה, יאללה, מי אתה?

יהודה כהן: " למה להגיד "מי אתה"?

יהודה כהן: את זה עבר בעל אולם "רסיטל" שהשקיע הון, ואז האורחים אומרים: "איזה אולם חרה".

יוסי גויטע: כי לא הייתה לו הגברה שם.

יוסי גויטע: הדי-ג'יי הביא את ההגברה.

יוסי גויטע: אולם "רסיטל" נהרס כבר לפני כמה שנים.

יהודה כהן: תן לי לדבר.

יהודה כהן: כאשר אתה דיברת אני ישבתי בשקט.

יוסי גויטע: אין בעיה, בבקשה.

יהודה כהן: יזמנו את הצעת החוק.

יהודה כהן: ומה עשינו?

אורן אסף חזן: התחלת לחלק פה הוראות?

יהודה כהן: יצרנו את רחבת הריקודים עם התנאים של המוזיקה כדי למקד, כדי שהמוזיקה לא תפריע לאנשים שנמצאים באולם.

אורן אסף חזן: על זה אין ויכוח כרגע.

איתן כבל: אורן חזן, תאפשר לו, תן לי להגיע לסיכום.

איתן כבל: עכשיו כל אחד שופך את מה שיש לו.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיע למנה העיקרית היום.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: בבקשה.

יהודה כהן: תקליטנים חושבים שהם נכנסים לבית שלהם ועושים ככל העולה על רוחם, חושבים שזה דיסקוטק.

יהודה כהן: הם לא חושבים על המלצרים שזה פוגע להם באוזניים.

איתן כבל: אני זוכר את הדיון הזה.

איתן כבל: אתה לא צריך לחזור עליו.

איתן כבל: הייתי בו.

יהודה כהן: לכן אני אומר, בנושא הזה הרי לכל אולם יש אפיון משלו.

יהודה כהן: בואו למשל לבני ברק, שם מנה עולה 50 שקל.

יהודה כהן: אני רוצה לשים בירה באולם – חבר'ה, לא נותנים להכניס לשם בירה, כי הרבי לא מרשה.

יהודה כהן: מה זה עוזר לנו?

יהודה כהן: אז מה אם אתה רוצה בירה או אם אתה רוצה קוניאק ויש לך את האפשרות?

אורן אסף חזן: הדוגמאות לא נכונות.

איתן כבל: לא משנה.

איתן כבל: זה על אחריותו.

יהודה כהן: תבוא לבני ברק ותראה.

אורן אסף חזן: גם באולמות בבני ברק אני מבלה, אל תדאג, ולא מעט.

יהודה כהן: שם אסור.

יהודה כהן: אם אתה זוכר את הרב שפירא זיכרונו לברכה, יושב-ראש ועדת הכספים, שהיה איש אמיד מאוד ורצה לעשות חתונה ב"הילטון" – הרבי לא הרשה לו.

יהודה כהן: הוא אמר לו: "אני רבי של 50 שקל למנה, לא של 500 שקל למנה.

יהודה כהן: " לכן יש קריטריונים לכל מקום.

יהודה כהן: לכל אולם יש את הנתונים שלו.

יהודה כהן: מה שקורה פה – בעלי אולמות נלחמים על הלקוחות, נלחמים בציפורניים.

יהודה כהן: אין להם 365 ימי עבודה בשנה, אין להם.

יהודה כהן: אין להם שבתות, אין להם ימי שישי, אין להם חגים, אין להם את תקופת העומר, אין להם את כל הימים האלה.

יהודה כהן: הם נלחמים על הזוגות.

יהודה כהן: אם ניקח למשל את "נסיה" מול "אגדתא", האמינו לי, הלקוח מסתובב בכל האולמות האלה והתחרות היא על הלקוח.

יהודה כהן: לא בשביל דבר כזה או דבר אחר.

יהודה כהן: יש שמירה.

יהודה כהן: אם אין משמעת של תקליטן לבעל אולם – ועוברים את זה לא פעם - - -

אורן אסף חזן: רק להבין: המשמעת נקנית בכסף?

אורן אסף חזן: אם הייתי יודע שהרשימה הזאת היא תלוית משמעת הייתי מדבר אחרת, אבל עובדה שכל מי שמשלם יכול להיות ברשימה.

יהודה כהן: אני רוצה לדבר על מקרים שקרו.

יהודה כהן: לא יכול להיות שתקליטן נכנס לאולם ומפעיל מכונת עשן.

יהודה כהן: כך קרה באולמי "רון" בבת ים.

יהודה כהן: אין שם אחריות.

יהודה כהן: מה קרה?

יהודה כהן: חנקו 25 אנשים בתוך האולם.

יהודה כהן: על מי האחריות באותו רגע?

יהודה כהן: התקליטן אמר: "לא, זה מהמיזוג של בעל האולם".

יהודה כהן: מאולמי "רון" בבת ים יצאו 25 אמבולנסים.

יהודה כהן: עבור האירוע לא שילמו, את הנזקים לא ספגו, שום דבר.

יהודה כהן: מה קורה בסוף עם התקליטן?

יהודה כהן: לוקח את הציוד והולך הביתה.

אורן אסף חזן: למה בעל האולם הכניס מכונת עשן?

יהודה כהן: מה פירוש למה?

יהודה כהן: - - -

יוסי גויטע: העשן הוא של הגברה ותאורה.

קריאות: - - -

איתן כבל: לדעתי הוא מדבר שוטף.

איתן כבל: הייתה לכם הזדמנות לומר ולא אמרתם.

איתן כבל: עכשיו הוא אומר.

יהודה כהן: תנו לי לדבר.

יהודה כהן: דיברתם ואני ישבתי בשקט.

יהודה כהן: חברות הבר שנכנסות – לא סתם מנעתי אותן.

יהודה כהן: יש פה תקנות לכשרות אחידה לברים.

יהודה כהן: התברר שהם היו מכניסים תולעים בתוך משקאות, ובסוף מנענו אותם.

יהודה כהן: הייתה לי מלחמה מול כל הברים.

יהודה כהן: היו להם במשקאות החריפים תולעים.

אורן אסף חזן: למה?

יהודה כהן: ככה זה.

אורן אסף חזן: אה, אתה מדבר על טקילה עם תולעים.

יהודה כהן: כן.

יהודה כהן: זה גרם לנו זעזוע.

יהודה כהן: התברר לנו שאותו ברמן יום לפני כן נתן משקאות חלביים ונכנס לי לאולם עם המשקה בכלים החלביים שלו.

יהודה כהן: למי יש אחריות לדברים האלה?

איתן כבל: יהודה כהן, הבנו.

אורן אסף חזן: אין לי ויכוח אתך על שום דבר ממה שאמרת, אבל זה לא הצעת החוק.

יהודה כהן: יש לנו אחריות גדולה על כל אורח ואורח, וזה לא אחריות שלהם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הילה דוידוביץ ממשרד המשפטים, מה עמדתכם?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: קודם כול, הממשלה החליטה לתמוך בקריאה הטרומית בהצעת החוק.

אורן אסף חזן: את כועסת על הממשלה?

אורן אסף חזן: באמת הם לא בסדר ...

הילה דוידוביץ-בלומנטל: יש לי עמדה מקצועית, ויש בסוף החלטה של הממשלה.

קריאה: יש עמדה מקצועית.

קריאה: כדאי להקשיב לה.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אני מציגה.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: שוחחתי עם אנשי רשות ההגבלים עסקיים, לא פה.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: למיטב הבנתי אין בעיית תחרות.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: במרבית אזורי הארץ אין בעיית תחרות בין האולמות.

איתן כבל: זה לא תחרות.

איתן כבל: יש פה טעות גדולה מאוד.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אני חושבת שלקרוא לצרכן "צרכן שבוי" בהקשר הזה, לתפיסתי זה לא כל כך מדויק.

אורן אסף חזן: משהו אישי: היית לאחרונה באירוע חתונה או בריתא או מסיבת יום הולדת שהתקיימה באולם?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: כן, אני נשואה.

אורן אסף חזן: לא שאלתי אם התחתנת.

אורן אסף חזן: שאלתי אם היית לאחרונה באירוע שאת מכירה את הפרטים שלו.

אורן אסף חזן: לא שאלתי אם התחתנת או לא, אני לא נכנס לך לבית.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: כן.

אורן אסף חזן: לא נתקלת בדבר הזה בשום מקום?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: נתקלתי.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: כשאני התחתנתי גבו ממני עוד סכום כסף על תאורה ואמרו לי: "זה התנאי של המקום, אם את רוצה להתחתן פה," סכום לא מבוטל.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: יכולתי ללכת לאולם אחר.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: באותו אזור גאוגרפי היו כמה אולמות.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: יכולתי לבחור אולם אחר.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אבל נניח את זה בצד.

אורן אסף חזן: אנחנו עוד לא בתאורה.

אורן אסף חזן: אנחנו בבסיס, בספקים החיצוניים.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אני רוצה להתמקד בטיעונים המשפטיים.

אורן אסף חזן: אני רוצה להתמקד בספקים החיצוניים.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: יש פה כמה נקודות שאני רוצה להעלות.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: יש פה עניין של חשיפה משפטית, כאשר מחייבים.

איתן כבל: לא עכשיו, חבר'ה, יש לי בדיוק שלוש דקות לסיים.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: צריך לזכור שיש פה בעל אולם.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה הקניין שלו, זה הרכוש שלו.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: כאשר מחייבים אותו לאפשר לספקים חיצוניים להיכנס לאולם שלו יש גם עניין של חשיפה משפטית.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה דבר שצריך לחשוב עליו ולבדוק.

איתן כבל: לא אמרתי שלא.

איתן כבל: על זה אני מסכים.

אורן אסף חזן: גם בקניון זה קניין פרטי ואנחנו מחייבים כל מיני תנאים.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אני רק מעלה נקודות.

איתן כבל: הילה דוידוביץ, בזה את צודקת.

איתן כבל: פתחתי ואמרתי: יש כאן קניין פרטי וצריך למצוא את נקודות האיזון הנכונות, ובתנאי שצריך לדעת איפה הקו שממנו והלאה הוא כבר מנצל את העובדה הזו.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה מה שצריך להבין.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אני חייבת להגיד, אני חושבת שצריך להתמקד בזה.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: הנחת המוצא מנקודת מבט משפטית היא שיש חופש חוזי ויש חופש עיסוק.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: כאשר אנחנו רוצים להתערב – אני מתמקדת בטיעונים המשפטיים – צריך להבין מה בדיוק הבעיה ואיפה הקו ואיפה הגבול.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: פה אני חייבת להגיד שמהדיון עד עכשיו לא לגמרי הבנתי.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: כל אחד הביא את הדוגמאות שלו, אבל בצורה יותר מספרית ומאומתת לא הבנתי מה בדיוק היקף הבעיה, כמה אולמות באמת מתנים כך ולא מאפשרים.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: צריך באמת להבין וריאציות של חוזים.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אני יודעת שיש כל מיני סוגים של חוזים.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: יש מי שעושים רשימה: "תבחר מן הרשימה"; יש מי שאומרים: "יש ספק אחד, אתה חייב את הספק הזה".

הילה דוידוביץ-בלומנטל: יש כל מיני וריאציות.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: כן הייתי שמחה שיהיה איזשהו מצג נתונים עובדתי.

יהודה כהן: על ידי יושבת עורכת דין בר טל מאולמי "דוריה" בדרום.

איתי עצמון: אני מצטרף אל מה שאמרה עורכת הדין דוידוביץ.

איתי עצמון: כמובן כמו בכל חקיקה צרכנית שהוועדה הזאת מוציאה תחת ידיה, כדי לפגוע בזכויות יסוד לקניין ולחופש עיסוק צריך הצדקה, צריך נתונים.

איתי עצמון: אני מצפה שלקראת הדיון הבא אולי יהיה כאן נציג הרשות להגבלים עסקיים שיציג בפני הוועדה אם יש בעיה של תחרות וכוח שוק מוגזם של ענף אולמות השמחה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם.

איתן כבל: קודם כול, אני חושב שאפשר, ועוד איך, למצוא את נקודת האיזון.

איתן כבל: אורן חזן, אני בטוח שאין לך כוונה לפגוע בקניין.

אורן אסף חזן: ממש לא.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: אני רוצה שנבין.

איתן כבל: זאת נקודת יסוד.

איתן כבל: אני אומר: יש קניין פרטי.

איתן כבל: הוא אומר: "אתה רוצה – תעשה אירוע אצלי, אם אתה לא רוצה – תעשה אירוע במקום אחר.

איתן כבל: " אבל יש פה בעיה.

איתן כבל: הילה דוידוביץ, סביב העניין הזה יש הרבה אולמות, אבל זה דרגות אחרות, זה רמה אחרת, לא כל אולם דומה לאולם השני.

איתן כבל: אני רוצה דווקא בסטנדרט הזה, למשל כמו באולם של ניר שפר, אני רוצה אולם בסטנדרט גבוה.

איתן כבל: אתה בעלים של איזה אולם?

ניר שפר: אומר לך את השם אחר כך.

ניר שפר: אני לא עושה פרסומת.

ניר שפר: באתי כנציג ההתאחדות.

תומר ורד: האולם שלו נקרא "ביער" והוא נמצא בחדרה.

איתן כבל: בסדר, נהיית עכשיו הצנוע הידוע ...

איתן כבל: עזוב, בסך הכול אני שואל אותך.

איתן כבל: וואלה, הייתי שם.

איתן כבל: עד שמצאתי את המקום ...

איתן כבל: נזכרתי, זה היה לפני זמן רב.

יניב בלומנפלד: דרך אגב, ייאמר לזכותו שהתקנתי אצלו תאורה של גרילנדות באירוע בחוץ ולא נדרשתי לשלם עמלה.

ניר שפר: עכשיו אורן חזן מייעץ לי עסקית ואני כנראה אגבה ממך ...

איתן כבל: אני מבקש שני דברים.

איתן כבל: אורן חזן, קודם כול אני מבקש שתשב איתם והם ישבו אתך.

איתן כבל: תביאו לכאן, אם אתם מסוגלים, את אותן נקודות שבאמת שנויות במחלוקת.

איתן כבל: אני כבר יכול לנחש מה תהיינה אותן נקודות שנויות במחלוקת.

איתן כבל: הרי בסוף, אין לנו רצון לפגוע בזכות הקניינית.

איתן כבל: לא אוכל לקדם את הצעת החוק אם היא תתנגש בצורה קיצונית בזכות הקניינית, בזכות היסוד.

איתן כבל: תיפול אחר כך לידיים של משרד המשפטים, ואין לי עניין בזה.

איתן כבל: אני רוצה למצוא את הנקודה הנכונה.

איתן כבל: בעניין הדי-ג'ייז, עם כל הכבוד לכולם, גם לאולמות, ולזכויות יוצרים, יש סיפור לא פשוט איתם.

איתן כבל: כבר דנו פה בעניין הזה.

איתן כבל: מצד אחד, כפי שאתה אומר, רוצים לעזור לחבר'ה צעירים, אבל גם כמעט כל אחד ששמע שלושה שירים נהיה די-ג'יי והוא מתמקצע תוך כדי תנועה.

איתן כבל: אני לא רוצה לפתוח את זה.

איתן כבל: אורן חזן, שב איתם.

איתן כבל: תנסו להגיע לנקודת איזון שתוכל להיות נקודת המוצא.

איתן כבל: כאן סקרו או סרקו – אפשר את שתי הוורסיות – את מגוון הבעיות שבהן אנחנו יכולים להיפגש ולהתמודד איתן.

איתן כבל: אני אומר לכם: צריך לעשות כאן סדר, לא מהפכה.

איתן כבל: אין צורך במהפכה, אבל אפשר כאן להסדיר את העניין בצורה מכובדת.

איתן כבל: בכל מקרה הוא צריך אחר כך לתאם עם הממשלה.

אילנה מזרחי: אני מהרשות להגנת הצרכן.

אילנה מזרחי: אני רוצה להגיד שני משפטים.

אילנה מזרחי: דבר ראשון, כאשר אתם ניגשים לעשות את התיאום וסיעור המוחות לגבי מה נכון יהיה להסדיר ומה החלוקה ומה הרשימה, צריך לקחת בחשבון, היו מקומות בחקיקה שהתערבו בהתניה של שירותים, למשל בחוק הפופקורן ו - - -

איתן כבל: בוודאי.

אורן אסף חזן: כך אמרתי אתמול ליהודה כהן, שגם בית הקולנוע אמר שהאוכל אצלו הוא קניין, והיום אפשר.

אילנה מזרחי: בחקיקה, כמו בחקיקה – ואני מצטרפת כאן גם לדברים של היושב-ראש וגם לדברים של הילה דוידוביץ – צריך להראות מה הכשל והאם ההתניה מוצדקת.

אילנה מזרחי: כאשר אתם ניגשים לסיעור המוחות, זה הדבר הראשון שאתם צריכים לתת לו את תשומת הלב המרכזית.

אילנה מזרחי: דבר נוסף אחרון שאני רוצה להגיד, אולי השימוש במונח "לקוח שבוי" לא נכון כאן, אבל כן יש מחקרים בתחום הצרכנות - - -

אורן אסף חזן: הוא לקוח שבוי לעניין הספקים, לא לעניין האירוע.

אילנה מזרחי: רק רגע.

אילנה מזרחי: זה דווקא משהו שהולך לתמוך בך.

אורן אסף חזן: אמרתי שאת לטובתנו.

אילנה מזרחי: אני רק אומרת שאולי "לקוח שבוי" זה מונח לא נכון בהקשר הזה אבל כן יש מחקרים התנהגותיים בנושא הצרכנות שמעידים על כך שצרכן יש לו נטייה לספוג עלויות אחרי שהוא כבר הגיע למקום והתרשם וראה וסיפרו לו שהמנה עולה כך וכך.

איתן כבל: אין לו ברירה.

איתן כבל: את צודקת.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה עניין שקשור לגילוי.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אנחנו בעולם של גילוי.

אורן אסף חזן: אני בעולם של התחרות ויוקר האירוע.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: ישיבה מעניינת.

איתן כבל: הישיבה נעולה.