ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 728, 2018-11-21 10:05

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, נפתח את ועדת החינוך, התרבות והספורט, 21 בנובמבר 2018, י"ג בכסלו התשע"ט.

יעקב מרגי: הנושא: משרד החינוך ביטל תוכנית בעלות מזערית שהעניקה השכלה למאות נשים וגברים בדואים של חה"כ מוסי רז, יוסי יונה, סעיד אלחרומי ושלי.

יעקב מרגי: אני גם הצטרפתי כי זה דיון חשוב.

יעקב מרגי: אני אגיד בדקה, ובכלל תעשו לי טובה, תקצרו, כי תכל'ס יש לנו לדעתי בשורות טובות, רק שאת הבשורות הטובות צריך לסדר.

יעקב מרגי: ראיתי את הפרסום בעיתון, ראיתי גם את אלמוג, כתב של הארץ שבאמת לקח את זה כנושא מאוד חשוב.

יעקב מרגי: דרך אגב, הרבה פעמים התקשורת עוזרת לנו למנף נושאים.

יעקב מרגי: התוכנית היא תוכנית מצוינת, תוכנית שנוגעת באוכלוסייה שהכי זקוקה לה.

יעקב מרגי: כבשת הרש, אין לי הגדרה יותר טובה לקחת את ה-2.5 מיליון, תיכף אנחנו גם נשמע את המספרים המדויקים כי היו כל מיני מספרים, אבל אין שום סיבה שתוכנית כזאת חשובה תילקח מאותם אזרחים ואזרחיות, גם נשים וגם גברים שזקוקים לה.

יעקב מרגי: תראו גם כמה חברי כנסת נמצאים פה, יהודים וערבים, כי בעיניי תוכנית כזאת בסופו של דבר עוזרת לחברה הישראלית כולה.

יעקב מרגי: אני אתחיל עם היוזמים, עם מוסי.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת מוסי רז, אתה רוצה להתחיל?

מוסי רז: כן, אני אגיד בקצרה, גם כי יש לנו יום קצר בוועדה וגם כי כבר אמרת את כל מה שצריך להגיד.

מוסי רז: זה לא מקרה שיש פה כל כך הרבה חברי כנסת.

מוסי רז: זה לא מקרה שאנחנו כולנו, נראה לי מכל הסיעות, מסכימים.

מוסי רז: מדובר בתוכנית חינוכית מאוד מוצלחת, מאוד לא יקרה, נגיד כך.

מוסי רז: לא יודע מה זה זול, אבל לא הרבה במונחים של מדינה, 2.2 מיליון, אם אני טועה, אפשר לתקן, שהצליחה לקדם בתקופה הזו מאות אנשים לעבר תעודת בגרות, לעבר לימודים.

מוסי רז: הרי לימודים לא מסתכם בזה שיש למישהו או למישהי תעודה בבית.

מוסי רז: זה מסתכם גם ביציאה לעבודה במקום להיות עול על החברה.

מוסי רז: אני לא אומר שכל מי שלא למד, הוא עול על החברה, אבל חלקים.

מוסי רז: במקום להיות עול על החברה - לפרנס את החברה, לשלם מיסים, לתרום לחברה, וגם אנחנו יודעים את המשמעות של זה לגבי הדור הבא של הילדים, הדור השני לבעלי השכלה שגם הם גדלים בתנאים יותר טובים ומקבלים השכלה, כך שכל אוכלוסיית המדינה יכולה רק להרוויח מזה.

מוסי רז: העלות באמת אפסית.

מוסי רז: אני מבין שאולי בזכותך, חברת הכנסת בן ארי, אולי בזכות אחרים נפתרה הבעיה לשנה הבאה, אבל צריך לפתור את הבעיה כפתרון קבע ולא רק לעוד שנה, כי אגב, זה סוג הדברים שפתרון לשנה הוא לא מספיק משמעותי כי אנשים רוצים ללמוד לא ליומיים.

מירב בן ארי: חד משמעי.

מירב בן ארי: צריך לתת להם גם אופק.

מוסי רז: צריך לתת להם את האופק שהם יתחילו ללמוד וגם יסיימו את הלימודים וכן הלאה, אז אני אשמח מאוד אם יש כאן תשובות לגבי השנים שלאחר מכן, כי תוכנית כזו לשנה זה נפלא, אבל זה ממש לא מספיק.

מירב בן ארי: צודק.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: חבר הכנסת יוסי יונה, גם מהיוזמים.

יוסי יונה: אני שמח שיש פה תמימות דעים.

יוסי יונה: תמימות הדעים שקיימת כאן בין הנוכחים, בין חברות וחברי הכנסת קשורה לעצם העובדה שמדובר באמת בסכום כל כך זניח, שבוא נאמר, בקלות השר יכול להעביר איזושהי החלטה.

יוסי יונה: לא צריך שום החלטות משמעותיות ורציניות כדי להבין שמדובר ב-2 מיליון שקלים.

יוסי יונה: זה מגוחך.

יוסי יונה: פה אני רוצה לומר, תמימות הדעים שלנו, גבירתי, למול הפערים הענקיים.

יוסי יונה: היום התפרסמה במקרה כתבה כאילו מישהו חשב עלינו, בדה מרקר, שעל מה מדובר?

יוסי יונה: על הפערים האדירים בין האוכלוסייה הערבית לבין האוכלוסייה היהודית בתחום הדיגיטלי.

יוסי יונה: אפשר לומר שזה באמת כמעט כוסות רוח למת וגם את הכוסות רוח למת לקחו.

יוסי יונה: אני שמח מאוד לשמוע ממך, גבירתי, שעל פניו ישנה נכונות לתקן את העיוות הזה, אבל אנחנו באמת לא יכולים להסתפק בתיקון העיוות הקל הזה.

יוסי יונה: נדרשת כאן תוכנית הרבה יותר משמעותית עם תקציבים אדירים.

יוסי יונה: את אמרת ואני מסכים איתך לחלוטין, ברור שאנחנו מודרכים על ידי המחויבות לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל, אבל את המשכת וציינת ואני מסכים איתך לחלוטין, שכל השקעה של כל שקל בקרב האוכלוסייה הבדואית, בכל אוכלוסייה אחרת היא בסופו של דבר מניבה תשואות מדהימות עבור החברה שלנו, הופכת אותנו לחברה יותר הרמונית, יותר סולידרית ובוודאי שיש לה גם משמעויות כלכליות גדולות, אז מי ייתן ואלה שאחראים על העניינים הללו ייטו את אוזניהם ויעשו מעל ומעבר ל-2 מיליון השקלים, באמת הייתי אומר, כמעט העלובים הללו.

יוסי יונה: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, גם מהיוזמים, בבקשה.

סעיד אלחרומי: בוקר טוב לכולם, תודה כבוד יושבת הראש.

סעיד אלחרומי: אני אוסיף לדברי חבריי היוזמים בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: מאיפה נבע הסיפור הזה בכלל?

סעיד אלחרומי: במשך עשרות בשנים הייתה נשירה מאוד גדולה בקרב הבנות הבדואיות.

סעיד אלחרומי: זה היה מהמון סיבות, גם המרחק מבתי הספר התיכוניים, גם מנושאים שקשורים לתשתיות, להכרה בכפרים.

סעיד אלחרומי: זה סיפור ארוך.

מאיר כהן: ולתרבות.

סעיד אלחרומי: ולתרבות גם, ולכן בעשור האחרון אנחנו עושים קפיצה מאוד גדולה במניעת נשירה.

סעיד אלחרומי: אנחנו מתמודדים עם זה בצורה טובה מאוד, אבל בכדי להדביק את הפער של הנשים שכבר הפסידו, הן כבר בבית, אני מדבר על אלה שאמורים היו לסיים בשנות ה-2000, בשנות ה-90', באה התוכנית הזאת, תוכנית מאוד מזערית מבחינה כספית, אבל התמורה שנעשית בשטח היא מאוד קריטית לנשים הבדואיות.

מירב בן ארי: נכון.

סעיד אלחרומי: כשאנחנו מדברים על תעסוקה, אנחנו רוצים שאישה בדואית שמגיעה גם כשמהמפעל, למשל בשגב שלום איפה שאני נמצא יש מפעל שמעסיק כ-1,000 עובדים כשהרוב המוחץ מהן זה נשים.

סעיד אלחרומי: אישה שתדע לפחות את העברית הבסיסית, שתדע איך לתפקד במקום עבודה.

מירב בן ארי: איך אפילו להיכנס לאינטרנט, מה שיוסי אמר.

סעיד אלחרומי: בדיוק, ולכן ממכלול הנושאים האלה אני חושב שלא רק ל-2018-2019 כפי שכבר הובטח, אלא אנחנו רוצים שהתוכנית תימשך גם לשנים הבאות ואפילו להרחיב את זה לשאר היישובים.

סעיד אלחרומי: אני כאן חייב להודות לכל האנשים שנרתמו, גם עאידה בנושא התעסוקה בוועדה של המעמד לקידום האישה, גם פורום דו-קיום, גם כל העמותות שפעלו וכל האנשים, מתנ"ס רהט, כל מי שעשה ותרם.

סעיד אלחרומי: גם לאלמוג שבאמת העלה את הנושא ולכל חבריי חברי הכנסת מכל סיעות הבית שנרתמו.

סעיד אלחרומי: גבירתי יושבת הראש, אנחנו חייבים לצאת מכאן במסקנה ובדרישה חד משמעית שהתוכנית תימשך בשנים הבאות.

סעיד אלחרומי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: אני ברשות

מירב בן ארי: כם אתן לעאידה, כי היא קצת ממהרת.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה מאוד שקיימתם את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: פעם ראשונה שגילינו, זה היה אם אני לא טועה באפריל השנה, גיליתי באחד מהדיונים שהקדשתי לנושא תעסוקת נשים ערביות בדואיות בנגב בוועדה אצלי, שהתוכנית הזו הופסקה.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי זאת אחת ההצלחות של אחת התוכניות שהביאה גם הרבה נשים למקום יותר טוב, חיזקה אותן ונתנה להן אופציה להתחיל חיים חדשים.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי בקשר עם שר החינוך.

עאידה תומא סלימאן: שר החינוך טען שהאוצר לא נותן את הכסף.

עאידה תומא סלימאן: מה שהצחיק אותי, שיש תוכניות תחת הכותרת של גם תעסוקת נשים ערביות, גם קידום החינוך לנשים ערביות בדואיות, במיליארדים, שאף אחד לא יודע איך משתמשים בהן.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר קיימתי שישה דיונים ואני לא מצליחה לעשות tracking לכל הכסף ובמה משתמשים בו, ו-2 מיליון שקל, לא מצליחים למצוא אותם מתוך כל התקציבים האלה כדי להמשיך את התוכנית.

יוסי יונה: 60 מיליארד.

עאידה תומא סלימאן: לא, וגם יש תוכנית מיוחדת בעניין פיתוח הנגב, שיש בה תקציב מיוחד לתעסוקת נשים ולחינוך נשים ובכל זאת לא מוצאים את הכסף הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת החלטה הזויה במצב הזה.

עאידה תומא סלימאן: העניין של חינוך למבוגרים במיוחד לנשים וקידום תעסוקת נשים הוא אקוטי ביותר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על חתך גיל שכל התוכניות האחרות שמכינות את הנשים לתעסוקה הן לגיל הרבה יותר צעיר.

עאידה תומא סלימאן: נשארת שכבה של נשים בין גילאי 25-26 עד גיל 50 שהן כן יכולות מחר למצוא עבודה.

עאידה תומא סלימאן: לא חייבת להיות אקדמאית, אבל רק שידעו קצת קרוא וכתוב.

עאידה תומא סלימאן: הייתה הצלחה, הנשים באו.

עאידה תומא סלימאן: הנשים רצו ללמוד.

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק המשך לדיונים של אתמול.

עאידה תומא סלימאן: דברים מאוד חיוניים, דברים מאוד טובים.

עאידה תומא סלימאן: פתאום אין להם תקציבים, אז אני מאוד מקווה שזה לא יהיה עניין של פתרון זמני אלא להקצות את התקציב לשנים הבאות ושזה ימשיך להיות עם אלה שעשו את התוכניות, בעיקר ההצלחה שהייתה עם ארגוני הנשים.

עאידה תומא סלימאן: ככה גם נחזק את הארגונים וגם נחזק את הנשים.

מירב בן ארי: יופי, תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אני אקצר ואגיד, א', משקיעים הרבה מאוד כספים בתוכניות חינוך הבדואים בדרום כי אני מכיר את התוכניות האלה לפני ולפנים ועסקתי בהן.

מאיר כהן: לצערי הגדול לא משקיעים בתחומים אחרים ולא מטפלים בהסדרה הבדואית.

מאיר כהן: לא מטפלים ביישובים הבלתי מוכרים.

מאיר כהן: אני שומע ממשרד החינוך שלא כצעקתה.

מאיר כהן: אולי, גבירתי, אפשר לעבור למשרד החינוך ולשמוע אם אכן - - -

מירב בן ארי: באו לכאן הרבה חברי כנסת, אז אני מכבדת אותם.

מירב בן ארי: אני יכולה לעבור למשרד החינוך ברגע שתגידו.

מאיר כהן: להערכתי משרד החינוך פתר את העניין, אבל נכונים הדברים שלך ושל חברת הכנסת עאידה תומא.

מאיר כהן: צריכים לצאת מכאן בהתחייבות שזה לא משהו לשנה הבאה אלא זה טייס אוטומטי.

מירב בן ארי: חברי הכנסת, אם מישהו חשוב לו לומר עכשיו או שנעבור למשרד החינוך, מה שתחליטו.

מירב בן ארי: כן, טלב.

טלב אבו עראר: תודה, גבירתי היושבת ראש.

טלב אבו עראר: רציתי להתייחס לנקודה החשובה בפרויקט הזה שבא לשרת בעיקר נשים שלא השלימו את השכלתן או שנשרו.

טלב אבו עראר: הסיבה העיקרית לנשירה הזו, שביישובים הבלתי מוכרים אין בתי ספר תיכוניים, לכן הבנות בעיקר לא משלימות את ההשכלה שלהן או את בית הספר.

טלב אבו עראר: בית הספר מרוחק כ-10 ק"מ, ולכן בהתייחס גם להריסות הבתים שם, התשתיות הרעועות שם ביישובים האלו וגם היעדר תשתית חינוכית אפילו, אז מן הראוי, אם אפשר לחסוך כמה הריסות בתים בשנה כדי באמת לחסוך את זה להמשכיות של הפרויקט הזה.

טלב אבו עראר: הפרויקט הוא חשוב וחיוני מאוד לנשים האלה.

טלב אבו עראר: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אל נבארי, ביקשת לדבר?

כפיה אל נבארי: כן.

טל אברך: היא תדבר בערבית וחברת הכנסת זועבי תתרגם אותה.

מירב בן ארי: אוקי.

כפיה אל נבארי: (מדברת בערבית)

חנין זועבי: (מתרגמת את דברי כפיה אלנבארי) אני מהכפר הלא מוכר טלארה, כפיה נבארי.

חנין זועבי: אין תוכנית לפיתוח הכפרים הלא מוכרים, בגלל זה אני לא מדברת עברית.

חנין זועבי: יש לי קבוצה של נשים, מורכבת מ-15 נשים בכל הגילאים.

חנין זועבי: אלה שמשתתפות בתוכנית, אנאלפביתיות.

מירב בן ארי: היא השתתפה בתוכנית הזאת?

חנין זועבי: כן, היא אחראית על קבוצה של 15 נשים.

חנין זועבי: (ממשיכה בתרגום) – הן לא מקבלות שום תמיכה אפילו ממועצת אל קאסום, לא מבחינת השכלה, לא מבחינת תוכניות בידור, תוכניות תרבותיות.

חנין זועבי: אני שואלת מה תפקידה של הכנסת בתחום הזה.

חנין זועבי: אנחנו סובלות הרבה.

מירב בן ארי: רגע, אני לא מצליחה להבין.

מירב בן ארי: היא כן הייתה בתוכנית?

חנין זועבי: (ממשיכה בתרגום) אנחנו התחלנו עם עמותת "סידרי" רק שני מפגשים ואחר כך הם הפסיקו את התוכנית בגלל שהמורה הייתה מתנדבת ואמרו שאין תקציב.

יהודית גידלי: אם היא הייתה מתנדבת, לא צריך לשלם בשבילה.

יהודית גידלי: למה אין תקציב?

מירב בן ארי: כן, לא הבנתי.

חנין זועבי: (ממשיכה לתרגם) היא התנדבה אבל היא לא יכולה להתנדב לחודשים ארוכים, אז היא התנדבה רק לחודשיים ואם אין כסף היא לא יכולה להמשיך להתנדב.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: אוקי, חברי הכנסת.

מסעוד גנאים: תחילה, תודה על העלאת הנושא ולחברים המציעים.

מסעוד גנאים: אני חושב, עצם הנוכחות של חברי הכנסת מעידה עד כמה חשוב לכולם.

מסעוד גנאים: אני מתחילת השנה, מינואר, שלחתי שאילתה למשרד החינוך ושלחו לי תשובה.

מסעוד גנאים: בתשובה לזה אני רוצה שתהיה התייחסות.

מסעוד גנאים: אין ספק שהתוכנית היא חשובה.

מסעוד גנאים: הם התייחסו לזה שהתקציב קוצץ בגלל שבהחלטת ממשלה 3708 היה כ-3 מיליון לאוכלוסייה הערבית בדואית בדרום פלוס ירושלים.

מסעוד גנאים: אמרו, לפי ההחלטה השנייה של הממשלה, 2397, קוצץ התקציב הזה.

מסעוד גנאים: בגלל זה התוכנית הופסקה.

מסעוד גנאים: האם זה נכון?

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: סליחה, מי את?

טל אברך: אני מפורום דו-קיום.

טל אברך: אנחנו כתבנו את נייר העמדה.

טל אברך: רק רציתי להעיר משהו אחר כך אם אפשר.

מירב בן ארי: בסדר.

ג'מעה אזברגה: גבירתי היושבת ראש, תודה רבה על הדיון המעניין הזה ותודה למציעים, מוסי וסעיד ושאר האחרים.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שהתוכנית הזאת הופסקה לפני שלושה או ארבעה חודשים אפילו בכפרים המוכרים.

ג'מעה אזברגה: יש 30 בנות שלמדו לפני שלושה או ארבעה חודשים והפסיקו אותם, בלקיה.

ג'מעה אזברגה: כפרים בלתי מוכרים, התוכנית הזאת לא קיימת שם בכלל ואני חושב שזה הזמן אולי להכניס את זה וצריך להרחיב את זה לכפרים הבלתי מוכרים, אחרת זה לא שווה, אתה מטפל כאילו בכיבוי שריפות.

ג'מעה אזברגה: הנושא השני שאני חושב שחלק מהתקציבים הועברו לרשות והם לא עוסקים בזה בכלל.

ג'מעה אזברגה: יש חלק מסוים מהתקציב של הרשות להתיישבות הבדואים שהם אמורים להתעסק בלימוד נשים מבוגרות וזה לא קורה לצערי הרב.

ג'מעה אזברגה: אני חושב, ההצעה הכי ברורה, כיוון שאנחנו כולנו מסכימים והוועדה ואני חושב שאין חולק, גם אופוזיציה וגם קואליציה וגם ערבים וגם יהודים.

ג'מעה אזברגה: כיוון שאנחנו כולנו מסכימים בואו נוציא המלצה חד משמעית שיחזירו את התקציב.

ג'מעה אזברגה: חייבים לעשות תוכנית חומש.

ג'מעה אזברגה: זה לא הולך לשנה אחת.

ג'מעה אזברגה: אתם כל הזמן בכיבוי שריפות.

ג'מעה אזברגה: צריך לעשות תוכנית לחמש שנים הבאות, כי אתה הולך לשנות אוכלוסייה שלמה מצורת חיים מסוימת לצורת חיים אחרת בכפייה.

ג'מעה אזברגה: לצערי הרב זה מה שקורה.

ג'מעה אזברגה: יש לזה תופעות לוואי.

ג'מעה אזברגה: אחת מתופעות הלוואי, שאתה לא מלמד את האנשים מקצועות חדשים כי אתה גם משנה את צורת החיים שלהם.

ג'מעה אזברגה: זה מה שרציתי להגיד, שיעשו תוכנית חומש.

ג'מעה אזברגה: הכי חשוב, לפחות לחמש השנים הבאות.

ג'מעה אזברגה: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את משרד החינוך.

מירב בן ארי: יהודית גיגי, מפקחת באגף חינוך מבוגרים מחוז דרום.

מירב בן ארי: בבקשה, גבירתי, בואי תעשה לנו סדר, לחברי הכנסת באירוע הזה.

מירב בן ארי: אם אפשר, גם כמה מילים על התוכנית.

יהודית גיגי: מכובדיי, שלום רב, שמי יהודית גיגי ואני ממונה על מחוז דרום וירושלים באגף לחינוך מבוגרים.

יהודית גיגי: שמחתי לשמוע שכולנו רואים בתוכנית הזאת כתוכנית חיונית.

יהודית גיגי: אני אציג כאן שמשרד החינוך משקיע תקציבים נרחבים וגדולים לשיפור מערכת החינוך במגזר הבדואי.

יהודית גיגי: המשרד פעל ליישום החלטת ממשלה 3708 שהסתיימה בתשע"ז ומיישם בימים אלה את תוכנית החלטת הממשלה 2397 המעניקה תקציבים רבים לחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי.

יהודית גיגי: בהחלטת הממשלה 3708 הוקצו תקציבים לטובת הפעלת תוכנית להשלמת השכלת מבוגרים והיא פעלה בכל המחוז.

יהודית גיגי: בהחלטת הממשלה הנוכחית 2397 התקציב קוצץ.

יהודית גיגי: בשל ההכרה בחשיבות התוכנית ותרומתה, נעשו ניסיונות רבים מול משרד האוצר על מנת להביא להפעלתה גם השנה, אך ללא הצלחה.

יהודית גיגי: למרות זאת במאמצים מיוחדים אושרו בנובמבר 2018 - 2 מיליון ₪ להפעלת 15 כיתות להמשך הפעלת התוכנית להשלמת השכלה.

טלב אבו עראר: 15 כיתות מתוך 24.

יהודית גיגי: 15 כיתות לפתיחה מיידית בכל עשרת הרשויות.

יהודית גיגי: מ-2019 ואילך לא נוכל להמשיך להפעיל את התוכנית ללא מקור תקציבי מסודר.

יהודית גיגי: אני מבקשת להדגיש שהתוכנית לא תוקצבה מתוקף החלטת ממשלה וזה מקור המימון שלה.

יהודית גיגי: היא לא בוטלה, היא יושמה במלואה.

יהודית גיגי: כל התוכנית של 3708 יושמה במלואה.

מסעוד גנאים: היה צריך לחדש, אבל לא חודשה בהחלטה החדשה.

יהודית גיגי: אבל ברמה המיידית הוקצו כ-2 מיליון ₪ כדי להמשיך את הרצף.

מירב בן ארי: עכשיו, בנובמבר, לפתוח את הכיתות.

מירב בן ארי: שאלות, בבקשה.

סעיד אלחרומי: את דיברת על 2 מיליון שקל שהוקצו לשנה, מתוך כמה שאמורים להיות?

מירב בן ארי: העלות של התוכנית היא 2.3, נכון?

יהודית גיגי: 2.2.

סעיד אלחרומי: 200,000 שקל, ההפרש, לשנה אני מדבר.

סעיד אלחרומי: לשנה הבאה, האם משרד החינוך התבקש לממן את התוכנית ולעשות הסבה של תקציבים בתוך תקציב המשרד או שספציפית האוצר לתוכנית הזאת אמר לכם להוריד את זה או שאמר לכם, תסתדרו בתוך התקציב?

מירב בן ארי: הרי התקציב הוא כל כך הרבה, 60 מיליארד, תוכנית שעובדת.

מירב בן ארי: כמה שנים התוכנית קיימת?

יהודית גיגי: התוכנית הזאת קיימת חמש שנים אחרונות.

מירב בן ארי: מדדתם אותה, כמה נשים, גברים יצאו מהתוכנית?

יהודית גיגי: כן, בוודאי.

יהודית גיגי: אנחנו פתחנו כבר 99 כיתות, 1,950 לומדות בעיקר.

יהודית גיגי: גברים מעט מאוד, רק - - - האחרון ודווקא בביר הדאג' הייתה לנו קבוצה של גברים.

יהודית גיגי: חברים, אני באה מהשטח.

יהודית גיגי: אני מכירה את כל הסוגיות.

מירב בן ארי: הרוב נשים.

יהודית גיגי: הרוב נשים.

יהודית גיגי: אנחנו הגדרנו בהצלחה להוציא כל אישה מהבית ולבוא למרכז השכלה.

מירב בן ארי: כמה זמן האישה לומדת?

יהודית גיגי: זה תלוי ברמתה של האישה.

יהודית גיגי: אם היא באה למסלול של 12 שנות לימוד השלמת השכלה, אז המסלול נבנה בהתאם לעולמן של הנשים.

יהודית גיגי: זו לא למידה אינטנסיבית.

יהודית גיגי: אם זה מתאים לה עם שלושה ימים, אנחנו בונים.

יהודית גיגי: אין אצלנו שנת לימודים, גם לא שנה קלנדרית.

יהודית גיגי: יש תוכנית שמותאמת לצרכים של הלומד.

מירב בן ארי: אז בסוף אחרי שהיא סיימה את ה-12 שנות לימוד?

יהודית גיגי: 12 שנות לימוד, היא הולכת להכשרה תעסוקתית או היא הולכת למכינה קדם אקדמית אם היא צעירה.

מירב בן ארי: אז זו לא איזו פעילות ערב שהיא באה.

יהודית גיגי: לא.

יהודית גיגי: חבר'ה, זו למידה עם תוכניות פדגוגיות, עם הישגים, עם תעודות.

מירב בן ארי: אבל האירוע הזה שבו את מצמצמת לה ב-12 שנות לימוד ובסוף היא יכולה ללכת להכשרה מקצועית והולכת לעבודה, בעצם פתחת לה פתח שאת תשלמי הרבה פחות ברגע שהיא תצא לתעסוקה.

סעיד אלחרומי: אני מכיר כאלה שהלכו לאקדמיות.

מירב בן ארי: על ה-2 מיליון שקל אי אפשר למצוא מקור תקציבי לתוכנית כזאת שעובדת?

יהודית גיגי: נמצא לשנת 2018-2019.

יהודית גיגי: משרד החינוך עשה מאמץ.

יהודית גיגי: הוא מצא.

יהודית גיגי: המשך – זה משרד החינוך.

יהודית גיגי: לא יוכל לשאת?

יהודית גיגי: זה צריך להיות מאוזן מתוקף החלטת ממשלה.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין את זה.

מירב בן ארי: אני התמודדתי עם מקרים הרבה יותר קשים עם הרבה יותר כסף.

מאיר כהן: אם מותר לי להגיד, תראו, היות ואני ציינתי שאני מכיר את המערכת, זה בדיוק מסוג הדברים שכנראה מישהו במשרד החינוך, ושוב, אני מבין שבמשרד ואני יודע, מקצים הרבה מאוד כסף, אבל דווקא בגלל הסכומים הגדולים זה מתסכל שהמשרד על זה נאחז בקרנות המזרח ואומר, אם האוצר לא ייתן אז אנחנו לא נחדש.

מאיר כהן: חבריה, רק בדרום יש בערך ניוד של כ-400 מיליון שקלים לכל הסיפור של הפזורה הבדואית ואם באמת זה בנפשכם, אני משרד החינוך, זה אפילו לא צריך להגיע לתקשורת.

מאיר כהן: אם את חושבת שזה פותח פתח לעתידם של האנשים, על שר החינוך לפתור את זה בלי שזה יגיע לשום מקום.

מירב בן ארי: גם הקטע זה שגם יש את נגב גליל, גם משרד החקלאות.

מירב בן ארי: יש כל כך הרבה משרדים שעוסקים בבדואים.

מאיר כהן: הייתי שר.

מאיר כהן: אני יודע שכשברצוני, אני יכול לפתור במסגרת אם הנושא הוא חשוב, במסגרת המשרד לפתור את העניין, וכשאני לא כל כך חושב שזה חשוב, אז אני בא ואני אומר, אם האוצר לא ייתן לי, אני מצטער, הנה, אני טובל את ידיי ואומר שהכול בסדר.

מאיר כהן: זה באמת מביש מבחינת המשרד שצריכים להגיע לכאן עשרה חברי כנסת ולדון ב-2 מיליון שקלים כשכולם יודעים.

מאיר כהן: אני מכיר את משרד החינוך לפני ולפנים.

מאיר כהן: יש שם בהינף יד 10 מיליון שקלים שאני ההדיוט יכול להצביע עליהם עכשיו, ודווקא בקטע הזה של אותן נשים חלשות מהפזורה הבדואית שמגיעות בגשם ובימים לוהטים לאותם פחונים ללמוד עברית, אז בזה מורידים להם 2 מיליון שקלים ומביאים את זה לוועדת החינוך בכנסת ישראל?

מאיר כהן: זה מביש.

מאיר כהן: אני אומר לך, גבירתי, לא צריך אפילו לפנות לשר האוצר.

מאיר כהן: זה מביש.

מאיר כהן: צריך לפנות לשר החינוך ולהגיד לו, אתה תמצא את המקור התקציבי ל-2 מיליון שקלים.

מאיר כהן: מה זה הדבר הזה?

מאיר כהן: זה מביש.

מאיר כהן: היו באים אלי כראש עיריית דימונה, הייתי נותן להם את זה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: לפעמים הכי קשה לדבר בתחום של המובן מאליו וכולם היום שמחו שיש 12 חברי כנסת, 10 חברי כנסת, אבל זה מזעזע.

חנין זועבי: זה מזעזע שכל חברי הכנסת של הרשימה המשותפת ועוד ארבעה מחוץ לרשימה המשותפת צריכים להגיע בשביל ה-2 מיליון שקל, וזה אומר הכול.

חנין זועבי: אני לא חושבת שאם היה מדובר בתוכנית, סליחה שאני עושה את ההשוואה, מאיר עכשיו יכעס - - -, יגיד לי, למה את מכניסה את הפוליטיקה?

חנין זועבי: כמובן להרס בתים יש וכמובן להרס כפרים יש וכמובן לגירוש פלשתינים מהנגב יש, אבל אין את ה-2 מיליון?

חנין זועבי: אני מסכימה עם כל מה שאתה אמרת, שאנחנו לא צריכים לפנות לשר האוצר ושזה עניין של רצון.

חנין זועבי: אין רצון, לא אין כסף.

חנין זועבי: אין כסף זה שטות.

חנין זועבי: מולכם יושבים 13 חברי כנסת.

חנין זועבי: לפחות לא לזלזל בשכל שלנו ובחשיבה שלנו.

חנין זועבי: לא אין כסף, אין רצון.

חנין זועבי: אתם לא רוצים.

חנין זועבי: אפילו בלי עדיפות אפשר למצוא 2.3 מיליון.

חנין זועבי: הדבר שאנחנו משוחחים על התוכנית הזאת זה בגלל שלא נגיד, אנחנו לא רק דורשים להחזיר את התוכנית הזאת במסגרת תוכנית החומש, אלא להרחיב אותה לכפרים הבלתי מוכרים, להכניס את הנשים של יפו ששם אחוז האנאלפביתיות הוא פי 6 מהאחוז בקרב הנשים היהודיות.

חנין זועבי: הם חושבים אותנו לדוש בתחום הדרישה הכי מינימלית של 2 מיליון שקל של הנשים האלה בשביל לא להעלות ולהגיד, אנחנו צריכים להרחיב את זה ליפו.

חנין זועבי: ערביות ביפו לא יכולות לקלוט פסקה, טקסט של עיתון ולענות על שאלה של כן או לא, לכן אני לא יודעת מה להגיד.

חנין זועבי: אנחנו חייבים להגיד שהמצב הזה, אנחנו לא מקבלים.

חנין זועבי: זה חוסר רצון של משרד החינוך.

חנין זועבי: יש את הכסף, אבל אולי הכסף הולך לעמותות למיניהן, לעדיפויות למיניהן של שר החינוך ולא לחלק הכי מוחלש בחברה בנגב.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: שמוליק משתי"ל.

שמוליק דוד: שמוליק דוד משתי"ל.

שמוליק דוד: יש בייסורי איוב של חנוך לוין סיטואציה של העניים שחיים ומגרמים את העצמות של העניים האחרים.

שמוליק דוד: אנחנו מדברים כאן על אוכלוסייה שבמשך שנים חוק לימוד חובה לא חל עליה, קציני ביקור סדיר לא היו לה, שירותי חינוך זמינים לא היו לה.

שמוליק דוד: עד היום גני ילדים נמצאים במחסור.

שמוליק דוד: חלק גדול מבתי הספר נמצאים בקרוואנים צפופים מטים לנפול, חמים בקיץ, קפואים בחורף, ובמצבים מאוד קשים אוכלוסייה שנחסך עליה כסף במשך עשרות שנים כי לא נתנו לה את השירותים שמדינת ישראל לפי חוק לימוד חובה אמורה לתת.

שמוליק דוד: החיסכון הזה ממשיך גם היום והיום התוכנית הזאת חיה על שאריות של שאריות.

שמוליק דוד: בעבר היא חיה על שאריות של תוכנית החומש ל-2017 וב-2018 היא חיה על תקציב מיוחד.

מירב בן ארי: שמוליק, איך קוראים לתוכנית?

שמוליק דוד: התוכנית להשלמת השכלה לנשים בדואיות או התוכנית להשלמת השכלה של הדרום.

שמוליק דוד: התוכנית הזאת פועלת במשך שנים ביוזמות של ארגונים חברתיים שגייסו גם משאבים מיוחדים לעניין הזה למרות שהיא תוכנית שמדינת ישראל רק מהבושה צריכה להפעיל אותה כי זה שירות הכי בסיסי: אוריינות א-ב, יכולת לקרוא, יכולת לעשות חישובים בסיסיים, יכולת להקריא לילד ספר זה ה-א-ב שמדינת ישראל הייתה צריכה לתת ליישובים האלה ולאוכלוסייה הזאת לפני שנים.

שמוליק דוד: מה שצריך לעשות זה להטיל כאן קנס על בושה.

שמוליק דוד: פשוט להציב את העניין הזה שמשרד החינוך נותן את הכסף הזה כדי לפצות את הנשים האלה על היסטוריה ארוכה של אפליה נגדן.

מירב בן ארי: תודה רבה, שמוליק.

מירב בן ארי: כן, מה רצית להוסיף?

טל אברך: אני רק אגיד שמה שכיפה אמרה מקודם ומשרד החינוך אמר, אם הן מתנדבות אז למה צריך לתת כסף?

טל אברך: אז לא, זו עמותת "סידרי" מפעילה גם כיתות בנוסף בגלל שאין מספיק כיתות.

מירב בן ארי: הבנתי את זה.

מירב בן ארי: זה היה נראה לי מוזר.

טל אברך: אז אני רק אומרת שבגלל שאין בכפרים הלא מוכרים, אז אין להם איך להגיע לעיירות ולמועצות.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני מכיר את "סידרי", אני מכיר את התוכנית הזאת ואת הנשים.

אחמד טיבי: "סידרי" היא עמותה מעולה, עושה עבודה מצוינת, אבל התוכנית קיימת בעוד מקומות, סעיד, ברהט ומקומות נוספים.

אחמד טיבי: 2 מיליון שקל למתן תוכנית כזאת זה נורא.

אחמד טיבי: לא יודע מה עומד מאחורי השיקול של לבטל תוכנית כזאת ב-2 מיליון שקל.

מירב בן ארי: דיברת עכשיו עם מנכ"ל המשרד?

אחמד טיבי: עכשיו דיברתי עם שמואל אבואב.

מירב בן ארי: מה הוא אמר?

אחמד טיבי: אמר, אני אבדוק ואתה תקבל תשובה היום.

אחמד טיבי: אמרתי לו, 2 מיליון.

אחמד טיבי: אמר, נמצא פתרון, אז אני מקווה שנמצא פתרון.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: יש עוד מישהו שרוצה להוסיף?

מירב בן ארי: אוקי, אז אני אסכם כך.

מירב בן ארי: קודם כול חבר הכנסת טיבי יוסיף ואני אעזור מה שצריך מול משרד החינוך.

מירב בן ארי: זה לא עניין מורכב.

מירב בן ארי: טיפלנו בדברים מורכבים יותר.

מירב בן ארי: אני חייבת להגיד משהו למשרד החינוך.

מירב בן ארי: אני לא מאמינה כמובן ליפול על השליח.

מירב בן ארי: את עושה את עבודתך ועושה אותה טוב והיינו בסיור של ועדת החינוך מספר פעמים במגזר הבדואי.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים כמה תקציבים משקיעה המדינה במגזר הבדואי בפיתוח, חינוך ורווחה, ועדיין אני אומרת שלבוא לפה כי אי אפשר למצוא 2 מיליון שקל לתוכנית שבסוף המדינה תשלם הרבה פחות, כי בסוף אותה אישה, בגלל זה גם שאלתי בדיוק מה זה כדי לחדד.

מירב בן ארי: אותה אישה בסוף הולכת לעבוד, הולכת לקורסים, הולכת ללמוד.

מירב בן ארי: היא עולה פחות כי היא לא נתמכת בקצבאות, כי היא לא זקוקה לסיוע אחר של המדינה, אז נכון, זה משרד אחר אולי כי זה רווחה וזה חינוך, אבל בסוף שלא לדבר על הילדים שלה שרואים אותה, שלא לדבר על בן הזוג שלה שרואה אותה ושיש דמות הרבה יותר משמעותית בבית, אבל לא נדבר על השלכות רוחב של ועדת החינוך.

מירב בן ארי: זה אנחנו עושים בדרך כלל.

מירב בן ארי: אני מבקשת שתחזרי למשרד שלך ותודיעי, א', על האירוע שהיה פה עם באמת מספר חברי הכנסת, הרבה יותר חברי כנסת מנציגים, על המחויבות כאן של חברי הכנסת לבוא ולפתור את העניין הזה.

מירב בן ארי: אני אדבר גם עם השר.

מירב בן ארי: אני אדבר עם המשרד שלו.

מירב בן ארי: טיבי דיבר עכשיו עם המנכ"ל.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים למצוא פתרון ל-2019 ואילך.

מירב בן ארי: גם שאלתי אם התוכנית עובדת, אמרת שכן.

מירב בן ארי: יש לה פתרונות.

מירב בן ארי: זו לא איזו תוכנית שלא הצליחה.

מירב בן ארי: מילא אם היא נכשלה חלילה, אבל התוכנית מוצלחת, אז למה לשלוח את הנשים האלה הביתה?

מירב בן ארי: מה האינטרס?

ג'מעה אזברגה: מירב, יש להם תוכנית לחמש השנים הבאות.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אזברגה, עכשיו חודש נובמבר, קיבלנו כרגע תשובה ש-2 מיליון שקל נמצאו.

מירב בן ארי: זו תשובה שמספקת אותנו להיום.

מירב בן ארי: כדי לבחון את 2019 ואילך אנחנו נדבר עם השר ונבדוק.

מירב בן ארי: אנחנו נוודא שהכסף הזה יעבור לאוכלוסייה שצריכה אותו.

מירב בן ארי: זה מביך אותי לפנות לכחלון על זה.

מירב בן ארי: אני אפנה לכחלון אם כלו כל הקצין, אבל מדובר בתקציב השני בגודלו במדינה, קצת פחות מביטחון.

מירב בן ארי: אני לא סתם חתמתי על הדיון הזה ולא סתם גם וידאתי לפני שאת מגיעה, שזה נפתר, כי לא הייתי מנהלת דיון שבו היית אומרת לי שאין אפילו לעכשיו.

מירב בן ארי: לאור העובדה שכבר ידענו שזה נפתר כשהגעתי לפה, בגלל זה אמרתי את זה בדברי הפתיחה שלי, אז גם בדברי הסיכום אני אומרת שאנחנו ננסה בכל יכולתנו כדי שגם יהיה תקציב ל-2019 ואילך.

מירב בן ארי: אני מתחייבת על זה.

יהודית גיגי: משפט אפשר?

מירב בן ארי: כן.

יהודית גיגי: לא מדובר ב-2 מיליון כי זו תוכנית בדרך כלל ארוכת טווח.

יהודית גיגי: זה לפחות 10 מיליון לטווח הארוך.

מירב בן ארי: 2 מיליון לשנה, בסדר גמור.

מירב בן ארי: גם כשמדברים על 22 מיליארד זה עד 2035.

סעיד אלחרומי: בתוך תוכנית החומש של הבדואים יש מעל למיליארד שקל לחינוך.

מירב בן ארי: נכון, אז מה הסיפור פה?

מירב בן ארי: בגלל זה זה עוד יותר מוזר.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.