ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1166, 2018-11-20 10:35

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום פיצוי וסיוע לתושבים ולעסקים ביישובי עוטף עזה והדרום עקב המצב הביטחוני והפגיעה הכלכלית הנובעת מכך.

איתן ברושי: אפשר הצעה לסדר?

משה גפני: כן.

משה גפני: אני אאפשר לך אבל קודם נדע על מה אנחנו מדברים.

משה גפני: אנחנו קיימנו בנושא כמה דיונים ויצאנו מהם מאוד מתוסכלים.

משה גפני: אנחנו נעמוד באותו מצב גם היום.

מיכל בירן: מאוד מעודד.

משה גפני: אני פשוט מאתגר את עצמי ואני מאתגר אתכם בשאלה איך מתמודדים עם הדבר הזה.

משה גפני: תמונת המצב היא שכאשר יש אירוע מלחמתי, אירוע שברור לחלוטין גם מבחינת העובדות שהתושבים סובלים – בעיקר אלה התושבים על עוטף עזה והישובים שנמצאים 40 קילומטרים מהגבול – אז אני מציין לטובה את אמיר דהן.

משה גפני: אני מציין אותו לטובה כי מה שיצא לנו טוב מהישיבות הקודמות, גם הישיבות שעשינו ברמת גן וגם הדיונים אתו – הוא ממונה על העניין הזה – אלה דיונים טובים וכל מה שהוא יכול לעשות במסגרת החוק וכל מה שהוא יכול לעשות במסגרת התקנות, הוא עושה.

קריאה: לדעתי זה רוח המפקד.

מירי סביון: קודם כל אמיר וגם מנהל הרשות וכל הצוות.

איתן ברושי: המפקד הוא שר האוצר והרוח שלו היא כזאת שלא קרה כלום.

איתן ברושי: זאת רוח המפקד.

משה גפני: איתן, אנחנו עכשיו צריכים אותם.

משה גפני: אתה לא רב אתם עכשיו.

איתן ברושי: לא רב אתם.

איתן ברושי: התוצאה היא שעד עכשיו לא קרה כלום.

משה גפני: קרה.

משה גפני: אני קואליציה ואני אומר את האמת.

משה גפני: אני מציע שגם באופוזיציה, בואו נאמר את האמת.

משה גפני: הם רשות המסים.

משה גפני: הכתובת מולנו הייתה אמיר דהן ואני מכליל את כולם בעניין הזה, גם את מירי וגם את ערן יעקב שאז לא היה ברשות המסים.

קריאה: זה בסדר.

קריאה: הוא בדרך כלל חוטף את המכות, אז שיקבל גם את הברכות.

משה גפני: הוא מתנהג כמו שאנחנו מצפים ממישהו ברמתו.

משה גפני: הוא עושה את זה כמו שצריך.

משה גפני: אבל אני אתן דוגמה אחת מני רבות ואנחנו נצטרך לתקן את העניין הזה.

משה גפני: למשל הנושא של התיירות.

משה גפני: למשל, אבל זה לא המקרה היחיד.

משה גפני: הנושא של התיירות, יש יומיים בהם הייתה מלחמה, באה רשות המסים, על פי התקנות הקיימות ועל פי החוק הקיים שתכף נברר אותו, ואומרת תביא מה שהיה בשנה שעברה, ביום הזה ובשעה הזאת, מה הייתה התיירות בשנה שעברה אבל בשנה שעברה לא הייתה תיירות.

משה גפני: מה שקורה במציאות זה שבעצם הוא לא זכאי או שהוא זכאי למעט מאוד.

משה גפני: הוא זכאי למעט מכיוון שכל האזור נמצא במשך כל השנה – לא ביומיים האלה – במצב שאנשים לא באים לשם והתוצאה היא תוצאה קשה.

משה גפני: לא רק זה אלא גם ישובים שנמצאים בתוך ה-40 קילומטרים, לא נכללים ביישובי ספר.

משה גפני: נדמה לי שנצרים, אורים, ועוד כמה מקומות שאני לא מבין למה הם לא נמצאים.

איילת נחמיאס ורבין: דורות.

איילת נחמיאס ורבין: גבולות.

משה גפני: כל אלה שנמצאים באזור ההוא, למה הם לא נכללים?

משה גפני: כשהם לא נכללים, יש בעיה.

משה גפני: לא עוד אלא שהדבוראים – אנחנו לא אומרים יותר כוורנים – שהכוורות שלהם נמצאות באותם ישובים, הם לא זכאים מכיוון שהם לא ישוב ספר.

משה גפני: הם נמצאים במקום שהוא לא ישוב ספר.

משה גפני: גם את זה צריך לשנות.

משה גפני: אני לא מבין את הסיבה למה זה כך.

משה גפני: יש כאן עלות כספית, אני מודה שיש עלות כספית אבל אי אפשר לעמוד מול האנשים האלה בשעה שהם נמצאים במצב מאוד קשה וכולנו מזדהים אתם ואנחנו רואים את המצב שבו הם נמצאים.

משה גפני: אני ביקשתי מהיועצת המשפטית של הוועדה להכין חוק שלא נשתמש בו.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו נשתמש בו רק אם אתם תהיו קשוחים.

משה גפני: אתם תגידו שלא, אי אפשר וכולי ולא תכללו גם את החלטת הממשלה שעשיתם לגבי מחצית הישובים כאשר ביטלתם את המצב הזה שאנחנו קבענו שמחצית הישובים שנמצאים כישוב ספר והמחצית השנייה לא נמצאת.

משה גפני: בקיצור, אנחנו נצטרך לעשות סדר כללי לגבי העניין הזה ואת הדיון הזה נקיים עכשיו.

משה גפני: איתן ברושי ביקש הצעה לסדר.

מיכל בירן: גם אני.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת.

איתן ברושי: חברי שרגא ברוש.

איתן ברושי: אני מדבר על המלט.

איתן ברושי: כפי שפורסם במקורות יודעי דבר וגם בתקשורת, הוחלט לא להטיל היטל היצף על יבוא המלט.

איתן ברושי: המשמעות היא סגירת המפעל בהר טוב, בבית שמש.

איתן ברושי: זה בניגוד לעמדות שאתה תומך בהם חברי יושב ראש הוועדה ואני מצטער שלא התקיים הדיון.

איתן ברושי: אינני יודע אם השרים חתמו או לא, יכול להיות שהם עשו זאת בחשאי, אבל אני כן מבקש שבמידה ואפשר, לקיים עוד השבוע דיון.

איתן ברושי: ההחלטה הזאת היא שגויה ובעיקר היא תוצאה של תפיסת עולם שאנחנו, לפחות רובנו, לא מסכימים לה.

איתן ברושי: המשמעות היא שהולכים להביא מלט - כאילו כדי להוזיל את הבנייה- במחירים נמוכים מהעלות שלו ביוון, בקפריסין או בתורכיה.

איתן ברושי: זאת שגיאה גדולה, זה עיוות גדול וזה חיסול של 200 משפחות ויותר.

איתן ברושי: אני מבקש שתתערב בזה אדוני היושב ראש.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

מיכל בירן: הצעה לסדר.

מיכל בירן: בפעם הקודמת היו שתי משימות פרקטיות עת יצאנו מהדיון.

מיכל בירן: האחת היא לגבי הישובים שנמצאים ב-7.4 כמו דורות וכמו ברור חיל.

מיכל בירן: שם אתה ביקשת מהממשלה לשנות את ההחלטה שלה ואני הייתי שמחה לדעת מה קורה עם זה.

מיכל בירן: הדבר השני הוא לגבי גבולות, צאלים, זאת אחריות של שר האוצר ושם ביקשנו ששר האוצר ישנה את זה.

מיכל בירן: אני אשמח לדעת בשני הדברים המאוד מאוד פרקטיים שציינת בפעם הקודמת, היכן אנחנו נמצאים היום.

משה גפני: אנחנו מחכים לתשובות.

משה גפני: אני דיברתי וכתבתי.

משה גפני: אני מחכה לתשובות שלהם.

מיכל בירן: גם שר האוצר לא ענה?

משה גפני: כן.

משה גפני: הצעת החוק שתכף נעביר אותה כוללת את הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: הצעה לסדר מאוד קצרה שלא נוגעת לעניין הזה אלא בעקיפין.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שתדע שמאז הדיון שאתה באדיבותך האדירה צריך לומר והמגויסות שלך לטובת התעשייה בנושא רכש הגומלין, עושים לנו תרגילים במשרדי הממשלה נון-סטופ, מוציאים מכרזים חדשים ללא רכש גומלין.

משה גפני: את מדברת שוב על התחבורה?

איילת נחמיאס ורבין: גם בתחבורה וגם בתשתיות.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך שפשוט אי אפשר לתאר איזה תרגילים עושים כאן.

איילת נחמיאס ורבין: אני שלחתי עוד מכתב והדיו בפרינטר נגמר לי.

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת מבקשת ממך שנעשה דיון המשך דחוף כי אתה אמרת שאתה הולך לדבר עם השרים.

משה גפני: וזה מה שעשיתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך שהחשכ"ל בכבודו ובעצמו צריך להגיע לדיון הזה.

שרגא ברוש: אני מבקש להוסיף.

שרגא ברוש: אתמול היה דיון אצל מנכ"לית משרד התחבורה אליו באה היועצת המשפטית מיכל עכביה ממשרד האוצר.

שרגא ברוש: שאלה אותה מנכ"לית התחבורה איזה תועלת כלכלית יש ברכש גומלין והיא אמרה לה שאין תועלת כלכלית.

שרגא ברוש: אז היועצת המשפטית מחליטה שאין רכש.

שרגא ברוש: המנכ"לית אומרת שאם זה כך, מה אתם רוצים מאתנו?

שרגא ברוש: נגמרה הישיבה והלכו הביתה.

שרגא ברוש: אלה האוטובוסים ואלה המלט.

שרגא ברוש: אני אומר לך יותר מזה.

שרגא ברוש: אני דיברתי עם שר הכלכלה ושאלתי אותו מה הוא הולך לעשות במלט.

שרגא ברוש: הוא אומר שהם חושבים אולי להקל עליהם ולהוריד כל מיני מסים.

שרגא ברוש: שאלתי אותו איזה מסים הוא יורד?

שרגא ברוש: למשל, כמו הבלו הזה.

שרגא ברוש: איפה שמעת במדינת ישראל שעל מפעל מסוים מורידים את הבלו ועל מפעל אחר לא?

שרגא ברוש: לך תסתכל על ירוחם, על נגב קרמיקה.

שרגא ברוש: הוצאתם הודעות לעיתון אבל איפה המפעל?

שרגא ברוש: איפה העובדים?

שרגא ברוש: חבר'ה, זה לא יכול להיות בפופוליזם.

שרגא ברוש: אני אומר לכם שזה לא רק המלט ואלה לא רק האוטובוסים אלא זאת הרכבת הקלה.

שרגא ברוש: פורסם בירושלים מכרז בלי רכש גומלין.

שרגא ברוש: תל אביב כבר הודיעו שהם יעשו מה שעושים בירושלים וזה אומר בלי רכש גומלין.

שרגא ברוש: אם אתם לא רוצים, תודיעו.

משה גפני: אנחנו עוד לא מודיעים.

משה גפני: היינו בטוחים שהולכים לבחירות והמתח ירד.

משה גפני: סתם.

משה גפני: אני צוחק.

שרגא ברוש: עוד ילכו לבחירות.

משה גפני: אני עשיתי את כל מה שאמרתי שאני אעשה.

מיכל בירן: כמו תמיד.

משה גפני: אם לא תהיה ברירה, אנחנו נקיים כאן דיון ואני אבקש להביא את השרים ואת החשכ"ל.

משה גפני: אני חושב שזו מכה לתעשייה באופן שאי אפשר אפילו לתאר אותה.

איילת נחמיאס ורבין: לעומת מה שאנחנו כן מקבלים מהרכש.

איילת נחמיאס ורבין: איזו בורות לומר שלא מקבלים מרכש גומלין.

משה גפני: איילת, אנחנו ממוקדים עכשיו במה שביקשת ממני כל הזמן.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: בעוטף.

איילת נחמיאס ורבין: רק שמונה חודשים.

משה גפני: אני מבקש להתמקד בדיון הזה כי בנושאים האחרים שהם חשובים מאוד מאוד – גם רכש הגומלין וגם הנושא של היטל ההיצף בנושאים, בעיקר במלט אבל לא רק -אנחנו נקיים דיונים אחרים.

משה גפני: אי אפשר את כל הצרות שבעולם להביא בישיבה אחת כי כך לא נוכל לתקן.

משה גפני: חיים ילין, בבקשה, אתה ראשון הדוברים.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, תודה.

חיים ילין: יש לי אחר כך עוד ישיבה.

משה גפני: אל תצא.

משה גפני: אנחנו צריכים אותך כאן.

חיים ילין: אני מחכה שיקראו לי מוועדת העבודה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני באמת אומר לך שעוד כראש רשות אני זוכר את המלחמות שהיו כאן עת היית יושב ראש ועדת הכספים, על הסעיף שנקרא ביטחוני, איך בכלל שמים סעיף ביטחוני כשמשקללים את כל הנושא.

משה גפני: על מה אתה מדבר?

חיים ילין: החלטת ממשלה מ-2007.

חיים ילין: לא ידענו בכלל איך נבנה עוטף עזה ושם הנושא הביטחוני לא קיים.

חיים ילין: המילה הזאת, ביטחוני, לא קיימת ולא הייתה קיימת גם בחקיקות.

חיים ילין: אנחנו הגענו היום למקום הזה.

חיים ילין: אני תמיד שואל את עצמי למה אנחנו כל הזמן צריכים לברך ולומר תודה כשאנשים עושים את עבודתם או צריכים לעשות את עבודתם.

מיכל בירן: שאלה טובה.

חיים ילין: לא יודע.

חיים ילין: קטונתי מלהבין את הדברים האלה.

חיים ילין: להפך.

חיים ילין: אני חושב שצריך לתת עוד כפתורים למס רכוש ולא כל הזמן רק לשרים ולממשלה.

חיים ילין: לא יכול להיות – ויושבים כאן ראשי רשויות – שהם יבואו להתחנן בפני הממשלה כדי ללחוץ על אמיר או שייתנו לאמיר כלים כדי שיוכלו להפעיל.

חיים ילין: לרוב זה לא הפיצוי הישיר אלא זה הפיצוי העקיף.

חיים ילין: בואו נשים את הדברים על השולחן.

חיים ילין: אין שום בעיה במדינת ישראל עם מפעל בדרום אשקלון נפגע מקאסם, חברים, שמהתחלה ועד הסוף המפעל הזה ישוקם.

חיים ילין: זה שהוא לא מכר, זה שהשיווק שלו נפגע, אלוהים גדול ותעלו לרגל לראש הממשלה ולשר האוצר, תתחננו בפניהם ואז הם גדולים.

חיים ילין: למה הם גדולים?

חיים ילין: הם צריכים להגן על מדינת ישראל וזה אומר פיזית עלינו האזרחים אבל גם על הכלכלה, גם על הביטחון הכלכלי.

חיים ילין: בלי ביטחון כלכלי, כבוד היושב ראש, אין התיישבות בכלל, בטח לא בעוטף עזה.

משה גפני: זה הדיון.

חיים ילין: אני יודע.

חיים ילין: לכן אני מברך על הדיון ומברך על התקנות שצריכות להיות אבל הן חייבות להיות אוטומטיות לפחות בכל מה שאנחנו קוראים עוטף עזה והסביבה.

חיים ילין: יש החלטות שהן לא נוגעות אליהם אבל אנחנו כאן חייבים כמחוקקים לנסות להסדיר אותן.

חיים ילין: אם בכיסופים בזמנו היו צימרים וסגרו אותם מתוך החלטה ביטחונית ואת כל הצימרים העבירו לגבולות ולצאלים, ושם פיתחו, זה בגלל שאם מועצה אזורית אשכול רוצה לחיות ורוצה שיהיו בה עסקים, היא לא יכולה לשים אותם בקו הקדמי.

חיים ילין: תסלחו לי, יש כאלה שאני מכיר אותם, באופן קבוע אוהבים את תיירות המלחמות, הם באים עם המשקפת והם רוצים כמה שיותר אבל אנחנו לא מתעסקים בזה.

חיים ילין: את גבולות ואת צאלים אתה לא יכול לפצות אם אין החלטה מיוחדת.

חיים ילין: יותר מזה.

חיים ילין: בעקיף, השאלה היא מה התחום.

חיים ילין: הרי מה קרה כאן?

חיים ילין: בדרך כלל כשפותחים במבצע, ואני מדבר במושגים של מבצע ולא של מלחמה, הדבר הראשון שאנחנו כראשי רשויות לוחצים הוא על הממשלה לקבוע החלטה של מצב מיוחד בעורף, מל"ח, כי ברגע שמפעילים את הכפתור הזה, אמיר כבר יודע לעבוד.

חיים ילין: אבל כאן לא הפעילו כלום.

חיים ילין: 72 שעות אף אחד לא דיבר ואף אחד לא הפעיל.

קריאה: רק ביטלו את הלימודים.

חיים ילין: אף אחד לא עשה כלום, חוץ מדובר צה"ל וצה"ל.

משה גפני: מה אתה מציע?

חיים ילין: אני מציע לתת למס רכוש או בחקיקה או בתקנות אוטומטיות ולא כל פעם לבוא לכאן ולומר מה יקרה.

חיים ילין: זה עד ה-31 בדצמבר?

חיים ילין: מה יקרה אם זה יקרה ב-1 בינואר?

חיים ילין: אנחנו כאן עוד פעם.

איילת נחמיאס ורבין: בכל מקרה אנחנו יודעים שזה רלוונטי.

חיים ילין: ב-1 בינואר אנחנו שוב כאן, שוב נאמר תודה, שוב נתחנן, שוב ראשי הרשויות יבואו לכאן ויתחילו את המלחמות שלהם.

חיים ילין: דעו לכם, הדבר הקשה ביותר הוא להיות בתווך בין התושב לבינכם, וזה לא אני אלא אלה ראשי הרשויות.

חיים ילין: הם צריכים להילחם.

חיים ילין: הם נלחמים מול אותו מוסד שבסוף צריך לתת להם תקציבים של חינוך, של רווחה, של החלטת הממשלה.

חיים ילין: קשה להילחם על זה וגם להילחם על זה בלי שאף אחד לא ייפגע.

חיים ילין: בסוף מי נפגע?

חיים ילין: הם כראשי רשויות כי התושבים באים נגדם.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, לגבי התקנות האלה, אני רוצה שאמיר יאמר ליאם הן כוללות גם את המסלולים הירוקים ואת המסלולים האדומים, גם של החקלאות, גם של התעשייה, גם של עסקים קטנים, כי אם זה לא כולל את כל הדבר הזה, התקנות האלה לא שוות כלום.

משה גפני: הם תכף יאמרו מה הם עושים.

חיים ילין: אני לא אהיה כאן כשאמיר עונה, והוא תמיד יכול להרים אלי טלפון ואני אדבר אתו, אני רוצה לדעת שזה קיים.

חיים ילין: מהפצמ"ר הראשון על נחל עוז, אמיר ואני ביחד.

חיים ילין: הוא גדל הרבה יותר ממני.

חיים ילין: אתה רואה לאן הוא הגיע ולאן אני הגעתי.

חיים ילין: כל אחד מגיע לאן שהוא מגיע.

חיים ילין: אנחנו מכירים הרבה מאוד שנים ואנחנו מבינים בדיוק מה הבעייתיות.

משה גפני: מה קשור הפצמ"ר לאן שהגעת?

חיים ילין: אני הייתי יושב ראש נחל עוז כשהוא היה שמאי היחידי באזור.

חיים ילין: אני אומר את הדברים כמו שהם כי יש כאן

חיים ילין: סכנה גדולה ואני אומר את זה לכולם.

חיים ילין: יש לא מעט שטחים בתוך עוטף עזה שבעלי הקרקע או מי שחוכר אותם בכלל לא גרים בעוטף.

חיים ילין: אם כבר, נלך עד הסוף.

חיים ילין: הם גרים ברמת השרון, הם גרים בתל אביב.

חיים ילין: כפי שחלק מהשרים מתבטא, הם במדינה אחרת ולא במדינת עוטף עזה.

חיים ילין: שים לב, מה שקובע כאן זאת הכתובת של בעל הנכס, אם אין פגיעה ישירה.

חיים ילין: אם יש עקיפה, אמיר יענה על זה.

חיים ילין: הדבר הנוסף והאחרון עליו אני מדבר הוא מרכז החיים.

חיים ילין: כל השמות שאתם שמעתם כאן על דורות, רוחמה, ברור חיל, צאלים, גבולות ואורים, שישה ישובים שהם מחוץ לעוטף, דובר שלפחות 50 אחוזים מהמועצה – ותמיר ידבר על זה כי הוא המועצה שהכי נפגעת בקטע הזה – אנחנו קיבלנו החלטה אחרי צוק איתן להכניס מעל 50 אחוזים מהישובים כהחלטה מיוחדת.

חיים ילין: אי אפשר להתמודד.

חיים ילין: אל תעמידו את ראשי הרשויות במקום שהם לא מסוגלים לנהל את המועצה.

חיים ילין: חצי מהם מקבלים וחצי מהם לא מקבלים, אבל הגנים, בתי הספר וכל מוסד לימודי ועבודה, נמצאים בתוך העוטף וכולם באותו מקום.

חיים ילין: המצב הוא שזה מקבל וזה לא מקבל.

חיים ילין: אני אספר לכם משהו.

חיים ילין: זה שמוביל את הילד שלו מחוץ לעוטף לתוך העוטף, יותר מסוכן מזה שמוביל את הילד שלו לגן באופניים כי במקום הזה יש לו מיגון אבל בדרך לעוטף אין לו מיגון אבל אלה נדפקים ואלה לא.

חיים ילין: לא מדובר על מיליוני שקלים.

חיים ילין: בואו נשים את הדברים על השולחן.

חיים ילין: אלה ישובים קטנים, אלה מעט מאוד משפחות שצריך לתמוך בהן ולעשות סדר בדבר הזה.

חיים ילין: מאחר שראש הממשלה אמר שאין לו פתרון לחמאס, אין לו פתרון לעזה, וכנראה באמת אין לו פתרון, שלפחות בקטע הזה זה יוסדר.

חיים ילין: אני לא שמעתי אף ראש מועצה שמבקש שהמזוודות עם המזומנים שעוברות לעזה, יעברו גם אליהם למועצה אבל בהחלט החלטת ממשלה שבאה ומפצה צריכה להיות.

חיים ילין: בסופו של דבר צריכה להיות החלטת ממשלה שמפצה את האזורים האלה.

חיים ילין: האזורים האלה, בעקבות זה שיש דיון נכון בין הממשלה לבין ראשי המועצות, הם הכפילו את עצמם בשלוש מלחמות, מה שלא קרה בשום אזור.

חיים ילין: תשאלו את עצמכם למה זה קורה שם ולא במקומות אחרים, ואני לא רוצה לדבר על אזורים אחרים כדי לא לפגוע אבל אני רוצה לשים את עוטף עזה ואת האזור הזה ולומר שהוא צמח למרות המלחמות.

חיים ילין: אני עוזב לוועדת העבודה.

משה גפני: אל תלך לפני שאתה לא חותם על הצעת החוק שאני מביא.

חיים ילין: אני חוזר.

משה גפני: הם לא קראו לך.

משה גפני: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, שותפים לדיון החשוב ובעיקר תושבי עוטף עזה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, גברתי היועצת המשפטית, השאלות שמוצגות במסמך שלך עם התשובות שאת כותבת, הם הפתרון ויש כאן מחדל גדול.

איתן ברושי: הדיון הזה הוא קודם כל כתב אישום חריף נגד הממשלה ובראשות משרד האוצר ורשות המסים.

איתן ברושי: ידעו לנהל שבעה-שמונה חודשים את המציאות הקשה, את ימי הקרב והאש, כאילו לזה לא היה צריך חוקים ותקנות.

איתן ברושי: יאמרו התושבים שימי האש היו כמעט כמו ימי צוק איתן.

איתן ברושי: עכשיו מסתבר – ולא בפעם הראשונה – ואדוני, יחד אתך העלינו במליאה את נושא התיירות ואמרת לשר התיירות שיש לו מספיק כסף ושייתן פיצויים.

איתן ברושי: עכשיו אומרת הממשלה, בלי קשר לביקורת – ואני לא מתייחס כרגע לביקורת הצבאית – שעכשיו, בתום הימים הקשים והחודשים, השבועות והימים, אין לה פתרון איך לשלם ויושבים כאן אנשי התיירות שלא קיבלו שקל אחד.

איתן ברושי: בדקתי את זה עם משרד הביטחון.

איתן ברושי: לא אצטט שמות של אנשים.

איתן ברושי: משרד הביטחון רצה להפעיל מצב מיוחד בעורף ומי שהתנגד, זה משרד האוצר ולא בפעם הראשונה.

איתן ברושי: אני הייתי מנכ"ל משרד ממשלתי בלבנון השנייה, אמרו בוא נעשה מל"ח בלי לקרוא לזה מל"ח.

חיים ילין: זה לא בגלל זה.

חיים ילין: הם לא רצו להודיע לחמאס שהולכים לפתוח במלחמה.

איתן ברושי: הייתי עוזר שר הביטחון ולפני פתיחת עמוד ענן ביום שישי התקבלה החלטה בפורום שהשתתפתי בו להכריז מצב מיוחד עם הכדור הראשון.

איתן ברושי: כך היה במבצעים אחרים.

איתן ברושי: המצב המיוחד בעורף שהיה אפשר להפעיל אותו גם אחרי הפתיחה, הוא המרכיב לפתרון גם במסמך של היועצת המשפטית.

איתן ברושי: אתם לא מוכנים לפי דעתי לאשר את זה כרגע.

איתן ברושי: אתם אחראים למה שקרה כאן.

איתן ברושי: אתם יצרתם מצב של כאוס.

איתן ברושי: אתם אומרים שאין לכם כלים לשלם ולהם יש כלים להיות בממ"דים בלי סוף?

איתן ברושי: לשלם את המחיר.

איתן ברושי: בוועדת החוץ והביטחון אמרתי אתמול שהם לא יחידה צבאית שבאה והולכת אלא הם כל החיים בקו הזה של הגדר, אז עכשיו המדינה עושה להם חשבון כמה הם עולים?

איתן ברושי: האמירה הזאת של מצב מיוחד בעורף גם פותרת את השאלה של המרחקים כי היא יכולה לחול על כל הישובים שמגדירים את זה לתקופה בה מדובר ואז זאת לא שאלה אם שבע, שמונה או תשע.

איתן ברושי: אני לא נכנס כרגע לוויכוח הזה וזה לא הדיון הזה.

איתן ברושי: הדיון של הטבות המס לא קשור לפיצויים.

איתן ברושי: אין בעיה של פיצוי ישיר אבל עיקר הנזק כאן הוא בנזק העקיף.

איתן ברושי: מה אומרת ההחלטה?

איתן ברושי: שגית, את חייבת לפתור את הבעיה.

איתן ברושי: הוכרז מצב מיוחד בעורף, תקראו את הדוח על מלחמת לבנון השנייה.

איתן ברושי: שם בעצם נוצרה התפיסה לפיה לתת את הכלים לעורף זה לא אם המלחמה לא מצליחה אלא זה תנאי להצלחה בחזית.

איתן ברושי: רק אורך נשימה של העורף הוא תנאי להצלחה של צה"ל בחזית ולא להפך.

איתן ברושי: אתה מוכרח להבין גפני.

איתן ברושי: אתה כתבת מכתבים ואף אחד לא ענה על המכתבים האלה.

איתן ברושי: היו כאן ישיבות.

משה גפני: דיברתי אתם.

איתן ברושי: לא קרה שום דבר.

איילת נחמיאס ורבין: כמה מכתבים אני הצגתי בוועדה הקודמת?

משה גפני: הרבה.

איילת נחמיאס ורבין: ודאי.

איילת נחמיאס ורבין: זה לעג לרש.

איתן ברושי: אין קשר לקואליציה ואופוזיציה.

איתן ברושי: אנחנו לעולם לא היינו אופוזיציה למדינה.

איתן ברושי: אנחנו באים מההתיישבות ואנחנו מלווים אותם.

איתן ברושי: יש כאן מחדל גדול וצריך לפתור אותו עכשיו ורק בדרך אחת, שהוועדה תקבל החלטה שהיא קוראת לממשלה, שבישיבת הממשלה ביום ראשון יחליטו על מצב מיוחד בעורף ולקבוע תאריך שבו מחליטים על מצב מיוחד בעורף.

איתן ברושי: זה כולל פיצוי בגין אובדן ימי עבודה, כולל פיצוי לגבולות שהם יותר מ-20 קילומטרים.

איתן ברושי: מה זה הוויכוח הזה על יישובי ספר?

איתן ברושי: אני מסיים ואני מקריא לכם מתוך הכללים.

איתן ברושי: אלה כללים שהממשלה כתבה.

איתן ברושי: אלה כללים שנכתבו בדם.

איתן ברושי: לא חיכו לכם עם הכללים האלה.

איתן ברושי: תשתמשו בהם.

איתן ברושי: איך אתם לא מתביישים לשבת כאן ולהגיד שאתם לא הולכים לשלם?

איתן ברושי: דיברתי אתכם.

איתן ברושי: אין לכם כללים, אז שגפני יאשר את הכללים.

איתן ברושי: מה זה הדבר הזה?

איתן ברושי: אם היה צריך לפתוח מחסני חירום, מישהו היה מחכה לכללים?

איתן ברושי: זה כמו מחסני חירום.

איתן ברושי: אתם פוגעים באנשים הכי יקרים.

איתן ברושי: כתוב כאן שיותקנו תקנות במסגרתן הוגדרו הישובים שבאזור שבו הוכרז מצב מיוחד בעורף כיישובי ספר למשך תקופת ההכרזה.

איתן ברושי: אז אתם מבלבלים כאן את המוח.

איתן ברושי: אתם פוגעים באנשים, אתם לא יודעים את הכללים ואתם לא מבצעים את השליחות שלכם.

איתן ברושי: זה לא הפרצוף האמיתי של מדינת ישראל.

איתן ברושי: אי אפשר לתת להם מחמאות בלי גבול וכשצריך לשלם, עושים במכנסיים.

איתן ברושי: כולכם אובדי עצות ולא יודעים לשלם כסף לתיירות.

איתן ברושי: זאת בושה לממשלה.

איתן ברושי: צריך לשנות את זה עכשיו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רק רוצה לומר לך ואני חוזר על זה הרבה פעמים.

משה גפני: אנחנו הולכים בתהליך רגיל עם בעיות קשות מאוד כאשר הפעם אנחנו הולכים צעד קדימה.

משה גפני: אנחנו נשמע מה הם הדברים שהממשלה מתכוונת לעשות באמצעות רשות המסים.

משה גפני: נשמע.

משה גפני: יספק אותנו – הנה מה טוב.

משה גפני: צריכים להביא את התקנות – נאשר אותן.

משה גפני: אם זה לא מספק אותנו, אנחנו נתווכח ונעשה שינויים.

משה גפני: אם השינויים לא יהיו מקובלים עליהם, יש לנו עוד דרך והדרך היא להביא חקיקה.

משה גפני: אין דבר שיש לנו יכולת מעבר למה שאיתן אומר כל הזמן, להגיד לממשלה לקבל החלטה.

משה גפני: בסדר, אני אגיד לממשלה.

משה גפני: אז אמרתי ואם הם לא מקבלים החלטה, מה אנחנו עושים?

משה גפני: מה הכוח שיש לנו בידיים?

משה גפני: זה הכוח שגם קואליציה וגם אופוזיציה יתאחדו סביב חוק כי אז לפחות יתקיים דיון יותר משמעותי כשאתה בא עם יכולות ביצוע.

משה גפני: סתם לקבל החלטה, אין בעיה, אני אקבל החלטה, אנחנו מזדהים עם יישובי עוטף עזה, 40 קילומטרים, ואנחנו אומרים שצריך לתת להם את הכסף שבעולם, הכול יפה ואני הולך לפריימריס.

משה גפני: פתרונות מעשיים.

משה גפני: את מה שעברנו בפעמים הקודמות ויצאנו מאוד מאוכזבים.

משה גפני: רשות המסים עשתה את מה שהיא יכולה לעשות, את מה שהנחו אותה, ובסופו של דבר זה לא פתר את הבעיה.

משה גפני: אני לא אסכים שתהיה הוראת שעה.

משה גפני: אני אומר את זה מראש.

משה גפני: אם זה נכון, אז זה נכון.

משה גפני: כל פעם נקיים דיון?

משה גפני: מה זה הוראת שעה?

משה גפני: אני אכלתי את עצמי בפעם הקודמת כשהסכמתי להוראת שעה והסכמתי.

משה גפני: למה הסכמתי?

משה גפני: בגלל שאמרתם לי שאם לא אסכים להוראת שעה, אין תקנות.

משה גפני: הפעם יש לי כנראה אומץ ללכת עוד חצי צעד קדימה, עד שתפילו אותי בדרך.

משה גפני: אני לא אסכים להוראת שעה.

משה גפני: אם זה נכון, אז מתי שקורה משהו יש את התקנות.

מיכל בירן: יש כאן הרבה עניינים וכל חבר כנסת לקח על עצמו לטפל בפינה כלשהי וכולם צודקים.

מיכל בירן: אני מברכת אותך על יוזמת החקיקה.

מיכל בירן: אני מקווה שאפשר יהיה להצליח להשלים את זה כי נראה לי שאין לנו הרבה זמן.

מיכל בירן: בסוף אני חושבת על דורות וברור חיל שלקחתי על עצמי ובסופו של דבר הם שולחים את הילדים שלהם לבית ספר בעוטף עזה, חיים את כל החיים, משלמים את כל המחירים אבל 400 מטרים שמים אותם מחוץ לגבול.

מיכל בירן: אני מצטערת, אני רוצה להיות היום ממש פרקטית.

מיכל בירן: מה אנחנו יכולים לעשות חוץ מהצעת החוק שזה גדול ועולה יותר כסף.

מיכל בירן: יש גם דברים שהם באמת גרושים והם מאוד קלים לתיקון.

מיכל בירן: את לא חקיקה ולא כלום אלא החלטה של שר האוצר על שלושה ישובים, רק לתקן את מה שהממשלה עתה בעצמה ממש לפני שנה, מתי שזה היה.

מיכל בירן: מה אנחנו יכולים לעשות כאן כדי להפעיל עוד לחץ.

משה גפני: אני מסכים אתך.

משה גפני: מה שאמרתי, אמרתי בגדול.

משה גפני: ברור שבדרך יש החלטות שאפשר לקבל.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר משהו מאוד מאוד קריטי ותכף אני גם אתחבר לדברים שאמרה חברתי מיכל בירן.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף מאי פניתי לראש הממשלה ואמרתי לו שיגדיר את העוטף כאזור מוכה אסון.

איילת נחמיאס ורבין: למה?

איילת נחמיאס ורבין: כי אז זה לפחות יאפשר למשרדי הממשלה להעביר במהירות משאבים לעוטף לכל מיני דברים, בין אם מדובר על החקלאים, בין אם מדובר בתיירנים, בין אם מדובר בתעשיינים.

איילת נחמיאס ורבין: אז עוד מצב החירום לא היה קריטי במובן הזה שהיו סבבי הסלמה והיו הרבה ימים שהורים לא יכלו ללכת לעבודה בגלל בתי הספר.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט לעג לרש מה שקורה כאן כי אנחנו בדיון שאתה לשמחתי נענית לו עת ביקשנו ממך לפני שבועיים, אתה ביקשת שהתקנות האלה יובאו לכאן והאמת היא שמשרד האוצר התחייב להביא לכאן את התקנות במהירות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה רגע להדגיש מה קרה בסבב ההסלמה האחרון שהוא כל כך חמור ולצערי לא מתעוררים בסבבי הסלמה קודמים ובעיקר לא מתעוררים במצבים בהם למשל הייתה הסלמה בלילה – וזה קורה לפעמים – ובבוקר פיקוד העורף משחרר את הרסן ואומר שאפשר לחזור למערכת החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: מה עושים הורים במצב כזה?

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת גפני, הילדים שלהם לא מסכימים לצאת מהממ"ד.

איילת נחמיאס ורבין: ביום רביעי שעבר היינו שם עם ועדת החוץ והביטחון והוועדה לביקורת המדינה, עמדתי עם התושבים בשדרות שעה וחצי, לצערי לצד הבערת הצמיגים, אבל אני מבינה אותם כי הילדים שלהם לא הולכים לבית ספר והם נשארים בבית כי הם מפחדים.

איילת נחמיאס ורבין: אם יש לך מעסיק טוב, ויש הרבה מעסיקים טובים שמתחשבים, הם מאפשרים להם עוד יום חופש, אבל למה זה צריך בכלל להיות על חשבון המעסיקים?

איילת נחמיאס ורבין: המדינה נמצאת במצב הזה ויש הגדרה לדבר הזה, ועפר שלח, אני בטוחה שהוא יחזק את דבריי, יש דבר כזה שנקרא מלחמה בעוצמה נמוכה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת ממך, אני רוצה להתחבר יחד אתך לחוק שלך כי אני הנחתי חוק שנקרא מלחמה בעוצמה נמוכה ואני רוצה שאנחנו לתוך זה נגדיר עוד כמה דברים וכמה עקרונות שצריך לבצע אותם כדי שזה לא יהיה תלוי לא בשר הביטחון שמגדיר מצב לחימה או מצב חירום ולא נהיה תלויים באף אחד.

משה גפני: איפה החוק הזה?

איילת נחמיאס ורבין: אני אראה לך אותו.

איילת נחמיאס ורבין: זה בדיוק המצב בו אנחנו מדברים על 18 שנים ועוד שמונה חודשים.

איילת נחמיאס ורבין: זאת האמת.

איילת נחמיאס ורבין: כל פעם היו סבבים והיה בין הסבבים.

איילת נחמיאס ורבין: מה זאת ההתנהגות הזאת כאילו זה קרה היום פתאום?

איילת נחמיאס ורבין: איזה הלם, יש לנו עוד פעם סבב.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו 18 שנים במצב הזה.

משה גפני: 18 חודשים.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: 18 שנים.

איילת נחמיאס ורבין: מ-2001.

איילת נחמיאס ורבין: אמר יפה חיים ילין, מהפצמ"ר הראשון.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר שלא יעזור כלום, צודקת מיכל בנושא של דורות וברור חיל וצודקים כל התושבים שמתקוממים ואומרים גרים באותו מקום ולא מקבלים את ההטבות האלה, אבל זה הרבה מעבר לזה.

איילת נחמיאס ורבין: יש כאן מצב חירום מתמשך והוא דורש התייחסות מיוחדת למלחמה מסוג שאנחנו לא היינו רגילים אליה.

איילת נחמיאס ורבין: אז הם לא יצטרכו לבוא לכאן, לא תמיד ולא ראשי הרשויות ולא גדי, להתחנן.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מצב שגרתי.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא יותר ממלחמת לבנון השנייה.

איילת נחמיאס ורבין: למעשה אפשר לומר באופן קצת קיצוני, אבל תסלחו לי על הקיצוניות, אנחנו במלחמת לבנון השנייה באופן קבוע.

איילת נחמיאס ורבין: מה זאת אומרת?

איילת נחמיאס ורבין: מרימים מתג, אנחנו במצב מלחמה.

איילת נחמיאס ורבין: מורידים מתג, יש קצת רגיעה ויש הסדרה.

איילת נחמיאס ורבין: זה המצב.

איילת נחמיאס ורבין: אם אנחנו לא נבין את זה ולא נתנהל בהתאם, לא נוכל לעזור להם כמו שצריך.

איילת נחמיאס ורבין: לכן התקנות האלה כבר היו צריכות להיות מונחות כאן.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, גפני, על זה שאתה כל כך מסור לעניין.

משה גפני: את לא הולכת לשום מקום.

איילת נחמיאס ורבין: אני הולכת עכשיו לעבוד אצל דיכטר.

משה גפני: הוא יביא כסף?

איילת נחמיאס ורבין: לצערי לא, אבל הוא יחתום אתנו על החוק.

משה גפני: תודה.

משה גפני: עפר שלח.

עפר שלח: תודה אדוני היושב ראש.

עפר שלח: קודם כל, אני באמת לא רוצה לחזור לא על דברים שאמרו קודמיי ולא על דברים שאני אמרתי כאן לגבי העובדה שבמלחמה הזאת שאנחנו נמצאים בה, בעימות הזה בו אנחנו נמצאים, החסינות של החזית האזרחית – לא העורף אלא החזית האזרחית – היא חלק מהניצחון, ואגב, עם הממשלה הנוכחית היא כנראה כל הניצחון מפני שדברים אחרים היא די מהססת לעשות.

עפר שלח: אבל נשאיר את הציניות בצד.

עפר שלח: בהמשך לדברים שאמרה איילת צריך להבין שזה יהיה לצערי לא רק עוטף עזה.

עפר שלח: התפיסה הזאת שהדרך להיאבק בנו עוברת כאילו ברף הכי תחתון של העניין מפני שברור שעל הרף התחתון של העניין אנחנו מתקשים להגיב בתגובה צבאית מסיבית מכל מיני טעמים, מוצדקים ולא מוצדקים.

עפר שלח: זה יכול להיות מחר בסוריה כשיחזרו לשם ויהיו שם כל מיני ארגונים בצד השני וזה יכול להיות גם במקומות אחרים.

עפר שלח: אני חתמתי על החוק שלך ואני שמח שאתה מניח אותו אבל החוק הזה נועד להיות – בוא נגיד את האמת – אמצעי לחץ כדי שיסדרו את העניין לעוטף עזה ועוטף עזה המורחב.

משה גפני: לא רק אמצעי לחץ.

משה גפני: אם הם לא ייעתרו למה שאנחנו מעלים כאן, נביא את החוק.

עפר שלח: היושב ראש, זה נקרא אמצעי לחץ.

עפר שלח: אני יודע שאתה אף פעם לא לוחץ אבל זה כך.

משה גפני: זה כמעט נכון.

עפר שלח: הוא אמצעי ראוי.

עפר שלח: אני אומר שמעבר לזה צריך להבין שצריך לשנות במושגים של מצב מיוחד בעורף.

עפר שלח: יש למשל דבר שנקרא שעת התקפה.

עפר שלח: שעת התקפה בז'רגון של הגנת העורף זה מהרגע שנורה כדור מעבר לגבול.

עפר שלח: אפשר לקחת אולי את ההגדרה הזאת ולהגמיש אותה באיזושהי צורה כי זה לא רק כדור אלא זה גם יכול להיות בלון.

עפר שלח: מהרגע שקורה אירוע שיוכרז תחת דברים יותר גמישים.

עפר שלח: צריך להבין שאנחנו בתוך המצב הגמיש והלא מוגדר הזה להרבה מאוד שנים וההגדרות הישנות כבר לא עובדות.

עפר שלח: בצד המהלכים שאנחנו צריכים לעשות – חקיקה – כדי לפתור את הבעיות של עוטף עזה ואת הבעיות של התיירנים, הדבוראים והדברים עליהם דיברנו קודם, אנחנו צריכים להיכנס באמת לתהליך עמוק שישנה את הדבר הזה מעיקרו כי זאת המלחמה שאנחנו נמצאים בה עכשיו.

משה גפני: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת.

איילת נחמיאס ורבין: אני יוצאת.

משה גפני: מירב, את רצית משהו?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: רציתי לוודא משהו, אבל ברגע שנכנסתי שלחו לי בווטסאפ שזה בסדר.

מירב בן ארי: יש לי שאלה והיא מתי יהיו התקנות.

מירב בן ארי: אני במתח.

משה גפני: גם אני במתח.

משה גפני: שרגא.

שרגא ברוש: אדוני היושב ראש, הדבר המרכזי שצריכה קהילה עסקית, וזה לא משנה באיזה ענף, אם מדובר בחקלאות, בתעשייה, במלונאות או במסעדות, זאת ודאות.

שרגא ברוש: אנחנו לא יכולים להבטיח להם ודאות ביטחונית.

שרגא ברוש: אי אפשר.

שרגא ברוש: אנחנו לא יודעים באיזה יום יעוף טיל ובאיזה יום הילדים ילכו למקלטים ואי אפשר יהיה ללכת לעבודה.

שרגא ברוש: לכן אני חושב, כבודו, שאני לא יודע מה המשמעות ומתי ואם, אבל הנושא של הכרזה על מצב מיוחד בעורף, בלי התחמקות, להחליט שזאת ברירת המחדל והשאלה היחידה היא בעצם שתי שאלות.

שרגא ברוש: האחת, מתי זה מופעל, וזה בעיני, כמו שאמר עפר שלח, הכדור הראשון נורה, זה מפחיד.

שרגא ברוש: יותר זה.

שרגא ברוש: אתה יכול לומר מבחן משנה כשאומרים לילדים לא ללכת לבית הספר ואז אני אומר שזה התחיל.

שרגא ברוש: הילדים לא הולכים לבית ספר, ההורים לא יכולים ללכת לעבודה וכל העסק ברור לגמרי.

שרגא ברוש: רק הילדים צריכים לשבת במקלט וההורים לא?

שרגא ברוש: בקיצור, מצב מיוחד בעורף זה בעיני המצב.

שרגא ברוש: כדי שלא ימנעו מלהטיל אותו או לפתוח בו, כי זה מה שהם עושים, צריך לקבוע כללים אוטומטיים אלא מישהו יאמר שזה לא נפתח, אבל לקבוע מתי הוא נפתח, סתם, הכדור הראשון נורה – זה נפתח, אלא אם יגיד שר הביטחון או לא יודע מי שסליחה, מחכים עוד 24 שעות.

שרגא ברוש: הדבר השני הוא הקילומטרג'.

שרגא ברוש: חבר'ה, המשחק הזה של הכסף, צר לי, זה משחק של כסף מול דם.

איתן ברושי: בסוף משלמים יותר.

שרגא ברוש: זה משחק של כסף מול דם.

שרגא ברוש: אני לא מתווכח כרגע על שבע או ארבעים, אבל אם אמרו שבע, איך שדרות בחוץ?

שרגא ברוש: אם אמרו שבע, איך אזור התעשייה הדרומי של אשקלון בחוץ?

שרגא ברוש: אם אומרים ארבעים, איך האזורים האלה והאלה בחוץ?

שרגא ברוש: זאת כך כי מישהו אומר שזה עולה הרבה כסף.

שרגא ברוש: אז נגיד, כן זה אבל בלי זה.

שרגא ברוש: זה לא יכול להיות.

שרגא ברוש: זה פשוט מכניס אי ודאות, אי שקט, אי רצון ללכת לעבודה, אי רצון לספק בזמן, אי יכולת להתמודד.

שרגא ברוש: רבותיי, קחו את לבנון השנייה כאשר מיד בתחילת המלחמה התכנסנו, הוכרז מצב מיוחד בעורף, הוכרז נדמה לי עד אזור זיכרון יעקב.

שרגא ברוש: רבותיי, הכלכלה לא נפגעה, המשכנתאות שולמו בזמן, וזה רק בגלל דבר אחד: הייתה ודאות.

שרגא ברוש: אני אומר לך שהייתה ודאות.

שרגא ברוש: היה ברור לכל אחד שנגמר החודש הראשון, הוא מגיש את הבקשה, הוא מקבל את הכסף, העובדים ידעו שהם מקבלים שכר בזמן, שום דבר לא נפגע .

שרגא ברוש: במשך חודש וחצי הייתה לבנון השנייה והכלכלה לא נפגעה.

שרגא ברוש: זה דבר חשוב, ללמוד מהדברים הטובים וזה עלה לא מעט כסף.

משה גפני: נכון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: האורחים, ראשי הרשויות, אחרי שמירי תציג את הדברים אני אבקש את ההתייחסות שלכם.

משה גפני: אני מתחבר למה שהחברים אמרו כאן, וגם למה ששרגא אמר עכשיו.

משה גפני: המלחמה עם החמאס היא מלחמה נוראה.

משה גפני: היא מלחמה שמה שחשוב להתגונן מפניה, אלה חיי אדם.

משה גפני: זה הדבר הכי חשוב.

משה גפני: אין דבר יותר חשוב מזה.

משה גפני: אבל יש עוד דבר משני וזאת הכלכלה.

משה גפני: אם החמאס רואה שאנחנו כמדינה לא יודעים להתמודד עם זה, זה מעצים את הבעיות שלהם או את הנושאים בהם הם רוצים לפגוע בנו.

משה גפני: זה יעלה כסף אבל לא מי יודע מה.

משה גפני: אם נדע להתמודד עם העניין והאנשים שגרים בעוטף או שגרים ב-40 קילומטרים יכולים להמשיך לחיות את חייהם הכלכליים, כולנו מזדהים אתם ואמרתי זאת קודם, בנושא הכי חשוב שזה החיים עצמם, אבל אם אנחנו פותרים את הבעיה של הכלכלה, אנחנו מורידים מוטיבציות אצל האויב בצד השני.

עפר שלח: אגב, מלחמה תעלה פי כמה וכמה ותעלה הרבה יותר כסף.

עפר שלח: אם אתה תגיע למלחמה בגלל שהחזית האזרחית לא מחזיקה מעמד, צוק איתן ישיר ועקיף עלה קרוב ל-20 מיליארד שקלים.

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: אני התעלמתי מהנושא המרכזי בעניין הזה.

משה גפני: אמרתי שזה ברור לחלוטין שאז אנחנו עומדים במצב שונה ולא כל פעם אנחנו נכנסים למלחמה בגלל שגם האויב עושה את החשבון של בסדר, יומיים הם ישבו במקלטים אבל לא קורה שום דבר מבחינה כלכלית.

משה גפני: אני תולה הרבה תקוות בכם אבל לא בכם ממש אלא גם בהוראות שאתם מקבלים.

משה גפני: אנחנו נצטרך לפתור את הבעיה הזאת לא כמו שהיה בפעמים קודמות.

משה גפני: בבקשה, מירי סביון, משנה למנהל רשות המסים.

מירי סביון: קודם כל, חשוב לי לציין שאין קשר בין הכרזה על מצב מיוחד בעורף לבין התקנות.

מירי סביון: אני רוצה לומר כמה מילים על החקיקה של הפיצויים.

משה גפני: אתם הבאתם לנו תקנות?

מירי סביון: לא.

מירי סביון: התקנות בשלבים מתקדמים.

מירי סביון: אנחנו נציג את העיקרים.

משה גפני: ברור.

משה גפני: שאלתי טכנית.

מירי סביון: עדיין לא הבאנו את התקנות אבל נביא בימים הקרובים את הנוסח.

מירי סביון: אנחנו כן נרצה היום לציין מה הנקודות העיקריות שאנחנו צריכים לגעת בהן.

איתן ברושי: זה רלוונטי למבצע האחרון?

איתן ברושי: לימים האחרונים?

איתן ברושי: מה מעניין אותם עכשיו מה יהיה כאן בעוד שנתיים?

איתן ברושי: שואלים אותך מה יקרה לגבי מה שקרה.

משה גפני: זה מה שהיא הולכת לומר.

איתן ברושי: היא הולכת לומר שישלמו בתקנות רטרואקטיבית?

משה גפני: לא.

איתן ברושי: למה נועדו התקנות?

איתן ברושי: לשלם להם או לשלם למבצע הבא?

משה גפני: עוד צעקות של איתן ברושי, אני הולך עכשיו לשבח אותך.

משה גפני: תגיד לי, מה קרה לך.

משה גפני: דבר על ראש הממשלה, על שר האוצר, מה אתה רוצה ממנה?

איתן ברושי: שוב אתה משחרר אותם מאחריות?

משה גפני: לא.

משה גפני: ממש לא.

איתן ברושי: בסדר.

איתן ברושי: בוא נשמע איך פותרים את הבעיה.

איתן ברושי: זה לא יום עיון עכשיו.

משה גפני: היא הולכת לדבר על תקנות יותר טובות מכפי שהיו בפעם הקודמת.

משה גפני: כך אני מעריך.

מירי סביון: מהרגע שהתחילו האירועים האחרונים, רשות המסים ומחלקת הפיצויים בראשות אמיר כמו שצוין כאן, מפצים גם את העסקים וגם את האזרחים לפי מה שצריך.

מירי סביון: אנחנו שילמנו גם בגין נזק ישיר וגם בגין נזק עקיף, וצריך לציין את זה.

מירי סביון: מפצים גם את האזרחים וגם את העסקים בגין הנזקים שיש באזורים שמאפשרים לנו לפצות לפי התקנות.

מירי סביון: ככל שהאירועים האלה נמשכו וככל המצב החריף, היה ברור שצריך לתת מענה גם לעסקים – אנחנו דברים כרגע בנזק העקיף כי הנזק הישיר מפוצה בלי קשר לאזור – פיצוי ולהרחיב את היכולת שלנו לפצות.

מירי סביון: נעשתה כאן עבודת חשיבה בתוך משרד האוצר.

מירי סביון: דיברו על זה בישיבה הקודמת, על האם צריך לעשות את זה דרך קררן הפיצויים על ידי הרחבת התקנות או באמצעים תקציביים.

מירי סביון: כרגע באמת התקבלה החלטה על ידי שר האוצר ומנהל רשות המסים להתאים את התקנות למצב הנוכחי.

מירי סביון: בנושא הזה אנחנו נמצאים בקשר הדוק עם נציגי התושבים והרשויות המקומיות, בעיקר דרך אמיר אבל גם בפגישות שערן השתתף בהן וגם אני.

מירי סביון: היינו יחד עם ראשי הרשויות כדי לשמוע את הבעיות המרכזיות.

מירי סביון: אנחנ ואיתרנו כמה נקודות בהן נדרש פיצוי מיידי וצריך לעשות את זה כבר עכשיו בצורה מיידית לגבי כל התקופה האחרונה.

מירי סביון: נושא אחד שכרגע צריך לתת לו מענה ולא מקבל מענה בתקנות הקיימות וצריך להרחיב אותן הוא בנושא של הפיצוי לתיירות כאשר יש לנו כמה תיירנים שנמצאים מחוץ לאזורים שהיום בתקנות מאפשרים פיצוי וכדי לפצות אותם צריך להרחיב ולהכניס אותם בתוך רשימת האזורים שמאפשרים פיצוי.

משה גפני: מי למשל?

משה גפני: שנדע על מה אנחנו מדברים.

אמיר דהן: צאלים, אורים, גבולות, דורות, בני נצרים.

אמיר דהן: כל הישובים שבתיאום עם העמותה לתיירות בעוטף עזה, כל הישובים שנפגעו ובהנחיה של פיקוד העורף הם ישובים שכלולים בהנחיה של ה-0-7 שלהם.

אמיר דהן: לפיקוד העורף יש הנחיה ל-0-7 ותמיד הם מוסיפים לזה ישובים נוספים שהם מאוימים יותר.

אמיר דהן: אלה בעצם כל הישובים בתיאום מלא עם העמותה לתיירות.

משה גפני: תרשמו לעצמכם.

משה גפני: יכול להיות שהוא אומר דברים שאתם סבורים שהם לא מדויקים, תאמרו אבל לא להתפרץ.

גדי ירקוני: הישובים שהוא ציין, צה"ל עושה מה שאתה עשית לפני שנה.

גדי ירקוני: אתה הכללת במועצות, כל מועצה שיש לה יותר מחצי מהישובים אבל צה"ל עושה את זה בפועל.

שגית אפיק: אם הוא נצמד להנחיה של צה"ל, זה מה שהוא עושה, אז למעשה גם אם אין החלטת ממשלה על המחצית השנייה, הוא בעצם מכליל לך את כל הישובים.

גדי ירקוני: את צודקת אבל בהזדמנות הזאת רציתי להעלות את הבעיה שצריכים לחדש את ההחלטה שלך, גפני.

איתן ברושי: מצב מיוחד בעורף הוא הרבה יותר גדול מהמועצה שלך.

איתן ברושי: יש כאן ערבוב של דברים.

איתן ברושי: הבעיות של דורות, ברור חיל וכולי, הן לא קשורות לעניין הזה.

איתן ברושי: אתם גורמים נזק בדיון הזה.

משה גפני: אני אומר לכם מה עלול לקרות.

משה גפני: יש מספר נושאים שצריך לתקן אותם.

משה גפני: אנחנו יודעים את הרשימה.

משה גפני: אני רוצה קודם לשמוע אותם ואחר כך נלבן את הדברים.

משה גפני: הנושא הזה של החלטת הממשלה בנושא של מחצית הישובים, זה אחד הסעיפים שיש לנו.

משה גפני: צריך לפתור את זה אבל נשמע מה היא אומרת ואולי היא תבשר לנו שבממשלה עומדים לתקן את זה.

בצלאל סמוטריץ': אולמי חתונות, זה נמצא בתיירות?

בצלאל סמוטריץ': מה עושה בן אדם שקבע חתונה בברור חיל?

בצלאל סמוטריץ': סיפור שהתעסקתי בו בשבוע שעבר ובהתאם להנחיות פיקוד העורף אסור היה לקיים את החתונה והוא שכר אולם אחר.

בצלאל סמוטריץ': הוא צריך לשלם פעמיים עבור החתונה?

איתן ברושי: בוכה.

איתן ברושי: מה הוא עושה?

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': זה אותו דבר.

בצלאל סמוטריץ': פיקוד העורף אומר לו שאסור לו לנהל את האירוע.

איתן ברושי: מה עושה בעל האולם?

איתן ברושי: למה אתה לא שואל מה עושה בעל האולם?

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר על בעל האולם.

משה גפני: הדיון הזה מאוד מרתק.

משה גפני: אני רוצה לומר לך שפתרנו את כל הבעיה עד החתונה שלך שם.

משה גפני: חוץ מזה, הכול נפתר בתיירות.

בצלאל סמוטריץ': דיברו על שירותי תיירות.

משה גפני: אלה שאלות משנה.

משה גפני: קודם כל התיירות בכלל לא נפתרה.

בצלאל סמוטריץ': היא אמרה שהם הולכים לתקן ולכן שאלתי.

משה גפני: רק לגבי כמה ישובים.

עפר שלח: יש שאלה במישור המהותי.

עפר שלח: עלתה בדיון הקודם סוגיית החישוב של איך מחשבים את הנזק לתיירות וסוגיית הביטולים שהיא לא רלוונטית, שמצב נמשך כמה חודשים, בתקנות החדשות יש טיפול בזה?

מירי סביון: אם אנחנו נצליח לסיים לומר מה התקנות החדשות, תראו.

משה גפני: היא הולכת לומר את כל המכלול.

משה גפני: יכול להית שחלק מהדברים שהיא תגיד לא יהיו מקובלים עלינו.

עפר שלח: אני מרים לה להנחתה.

עפר שלח: בוועדת חוץ וביטחון מקובל שכאשר אתה שואל שאלה, התשובה היא: שאלה מצוינת, בדיוק יש לי שקף על זה.

עפר שלח: אם יש לך שקף על זה, שאלתי אותך שאלה מצוינת.

משה גפני: אני רוצה להעיר לדבריו של עפר שלח שאני מאוד מכבד אותו.

משה גפני: יש הבדל בין ועדת חוץ וביטחון לוועדת הכספים.

משה גפני: בוועדת הכספים בסוף משלמים את הכסף.

עפר שלח: אנחנו מקבלים את הכסף בתודה.

משה גפני: אנחנו חייבים לדעת מה התקנות שהם עומדים להביא לכאן ולקיים את הדיון עכשיו, לפני שהן מגיעות.

מירי סביון: כמו שאמרתי, לגבי התיירות יש שני תיקונים שאנחנו חושבים שנכון לעשות כדי לתת מענה למצב המיוחד, לא כהגדרתו בפקודות אלא המצב שאנחנו רואים כרגע.

מירי סביון: למעשה השפה שאנחנו מתייחסים אליה היא החל מחודש מאי השנה ועד סוף השנה כאשר אנחנו מקווים שהדברים יירגעו אבל אנחנו לא יודעים מה יקרה ואנחנו לא רוצים לחזור הלוך ושוב.

מירי סביון: כמו שאמרתי, יש כמה תיירנים שנמצאים מחוץ ליישובי הספר ברשימה שאמיר יוכל להתייחס אליה, כדי לפצות גם אותם למרות שהם לא נמצאים בתקנות הקבועות.

מירי סביון: החלק השני הוא לגבי אופן הפיצוי.

משה גפני: מה שאת אומרת עכשיו, את פותרת את הבעיה אלא שמחר תצטרכו לבוא עוד פעם.

משה גפני: אני לא אסכים לזה.

משה גפני: אם הישובים האלה נכללים בתוך זה, הם צריכים להיות שם כמו אחרים.

משה גפני: תמשיכי.

משה גפני: אני לא יודע למה אתם לא עושים את זה, זה הרי בידיים שלכם.

מירי סביון: אני אוכל לומר על זה כמה מילים.

מירי סביון: אני פשוט מציעה שאני אציג את הדברים שאנחנו חושבים שנכון כרגע להביא ואחר כך נדבר אולי קצת על מה נכון שיהיה בתקנות קבועות ומה נכון בתקנות מסוג זה.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני במתח.

מירי סביון: בחלק השני, השאלה הנוספת, הסוגיה הנוספת שעלתה מעבר להרחבה של הישובים היא איך אנחנו מפצים.

מירי סביון: עד עכשיו בעצם מה שאנחנו אמרנו זה שאנחנו יכולים לפצות בגין ביטולים שקרו בפועל כי זה הנזק שאנחנו יודעים שקרה בפועל.

מירי סביון: אנחנו הבנו, וגם ראינו את הנתונים, באזורים האלה סבלו מאי הזמנות או ירידה מאוד גדולה עד כדי אי הזמנות בכלל בתקופה הזאת ולכן הדרך שנפצה היא בדרך של חישוב בגין ירידת המחזורים בהשוואה לתקופות קודמות, בשנה קודמת, מה שבעצם ייתן מענה מלא מבחינה כלכלית לאותם תיירנים שנפגעו.

משה גפני: ראוי לשבח, אבל גם, רק הוראת שעה.

איתן ברושי: למה זה לא קרה עד עכשיו?

משה גפני: זה לא קרה כי היו תקנות אחרות לא טובות.

איתן ברושי: היית מאשר אם היו מביאים לך את זה לאישור ועדת כספים.

משה גפני: זה נכון.

שגית אפיק: לעניין תקנות, הוראת שעה.

משה גפני: אבל החישוב הוא חישוב.

מירי סביון: עוד דבר שחשוב לומר לגבי הנושא של התיירות.

מירי סביון: למרות שבנוסח התקנות נציע להאריך אותן או שמשך התקנות יהיה עד סוף 2018, לצורך הפיצוי בענף התיירות ניתן יהיה לפצל את התביעות לשתי תקופות.

מירי סביון: זאת אומרת, יהיה אפשר להגיש כבר תביעה עד סוף אוקטובר כדי שנוכל להתחיל לשלם, ואז בהמשך השנה, ככל שיידרש, יהיה אפשר לתבוע בפעימה שנייה וזאת בהנחה שיוצאו תקנות, נוכל להתחיל בפיצוי באופן מיידי.

מיכל בירן: נשמע סביר.

מירי סביון: החלק השני שבגינו נתבקשנו לתת מענה, הסוגיה השנייה, זה הנושא של פיצוי בגין שכר.

מירי סביון: בנושא של השכר היו שתי בעיות.

מירי סביון: האחת, אלה ימים בהם פיקוד העורף מנחה על קיום של מסגרות לימודיות לילדים צעירים ואז בעצם ההורים נאלצים להישאר בבית.

מיכל בירן: אגב, זה בניגוד למה ששרגא אמר.

מיכל בירן: ההיגיון אומר שההורים חייבים להישאר בבית עם הילדים אבל החוק לא מתיישב עם זה.

מירי סביון: החלק השני הוא ימים שבהם פיקוד העורף ביקש או הורה במפורש לסגור עסקים ואז אנחנו בנושא של השכר, לגבי הימים האלה, גם לחלקים האלה, אנחנו חושבים שנכן לפצות בגין עלויות השכר.

מירי סביון: בהקשר הזה ניתן גם איזשהו פיצוי דומה לשכר לעסקים קטנים שנסגרו.

מירי סביון: הראש השלישי שגם לו לא ניתן מענה בתקנות הקיימות זה הנושא של ענף הדבוראים כאשר חלק גדול משטחי המרעה של הדבוראים באמת נמצא בשטחים שניזוקו באופן קשה בשריפות, שטחים של קרן קיימת לישראל וכולי, וגם כאן, בתוך הנוסח של התקנות שנביא אליכם, אנחנו חושבים שנכון להרחיב את הטווח הזה ל-אפס עד שבע וזה בעצם נותן מענה לענף הדבוראים.

מירי סביון: אני חייבת לומר שלכל החשיבה שלנו בתקנות האלה היו שותפים אתנו הגורמים הרלוונטיים סביב העוטף.

איתן ברושי: זה לענף הדבוראים שגרים בעוטף או גם כאלה שבאים מחוץ לעוטף?

אמיר דהן: אין קשר למקום המגורים.

אמיר דהן: הכוורות נמצאות בעוטף – זה מקום העסק.

איתן ברושי: שישמעו כולם.

מירי סביון: למיטב הבנתנו, אחרי השיחות שאנחנו קיימנו עם הנציגים של כל הגורמים הרלוונטיים והגופים הכלכליים שזה רלוונטי להם, התיקונים האלה נותנים מענה למצב הנוכחי, לאירוע הנוכחי, ונראה לנו שנכון ללכת לכיוון הזה.

משה גפני: מקדמות אתם נותנים?

מירי סביון: אנחנו כרגע חושבים שמקדמות פחות דרושות מכיוון שלהערכתנו מדובר כאן בכמות תביעות שאנחנו ממילא נוכל לטפל בהן בטווח קצר, תוך 45 ימים.

מירי סביון: לכן נראה לנו לא נכון לעשות הנחיה מיוחדת לגבי מקדמות, מה גם שבאירוע האחרון שנתנו מקדמות, נתקלנו בקשיים מסוימים בעיקר במצבים בהם אנשים דרשו תביעות מאוד גדולות והם נדרשו להחזיר מקדמות ששולמו ביתר.

מירי סביון: זה יצר הרבה יותר קשיים.

איתן ברושי: 45 ימים אחרי שמונה חודשים.

משה גפני: ואם אלה לא יהיו 45 ימים?

מירי סביון: אנחנו יכולים לחשוב על משהו במקרה שלא נוכל לתת להם תוך 45 ימים.

משה גפני: את יודעת שאלה אנשים שבמשך חודשים ארוכים סבלו מחוסר מוחלט של כספים.

איתן ברושי: שמונה חודשים.

מירי סביון: אנחנו לגמרי מודעים, ואני חושבת שאמיר יותר מכולנו חי את היום יום, וכרגע אנחנו כבר נמצאים בעבודה כדי לגייס את כוח האדם המתאים אצלנו כדי שברגע שיעברו התקנות, נטפל בהם כמה שיותר מהר.

משה גפני: תודה.

בצלאל סמוטריץ': שאלה.

בצלאל סמוטריץ': במה שפר גורלם של תיירנים מכל בעלי העסקים האחרים?

בצלאל סמוטריץ': למה אדם שיש לו שני צימרים ליד הבית צריך להיות מפוצה גם על נזק עקיף?

בצלאל סמוטריץ': זאת בעצם המשמעות.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שאנחנו מרחיבים את זה לא רק על הזמנות שבוטלו אלא גם על איזושהי הערכה על ירידה במחזור עסקים שלו.

בצלאל סמוטריץ': למה לו מגיע לקבל יותר פיצוי מאשר בעל דוכן פלאפל שזאת פרנסתו וגם לא ירד מחזור העסקים בצורה דרמטית?

משה גפני: מי אמר שבעל דוכן פלאפל לא בפנים?

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאני מבין מהתקנות.

בצלאל סמוטריץ': מדברים על תיירות ובעסקים מדברים רק על עובדים שלא הגיעו כאשר פיקוד העורף אמר לסגור את העסקים.

איתן ברושי: חד משמעית.

איתן ברושי: הוא עלה על זה מהר מאוד.

בצלאל סמוטריץ': לא מדובר עכשיו על ירידת מחזור העסקים.

איתן ברושי: זה בעצם קומופלאז'.

בצלאל סמוטריץ': יושב בן אדם שלא מתפרנס מזה.

בצלאל סמוטריץ': יש לו עסק, יש לו שני צימרים בבית, ואני לא מזלזל, זה חשוב ואני הרבה פעמים הולך לשם.

קריאה: למה אתה לא שואל את זה חיובי?

בצלאל סמוטריץ': אני שואל חיובי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זו שאלה טובה ואני אבקש תשובה עליה.

בצלאל סמוטריץ': בתיירות דובר על הזמנות שבוטלו אבל בפלאפל אני לא יכול לדעת.

רועי כהן: הפגז של יאיר שנפל בשדרות.

רועי כהן: בוא ניקח את זה כאוטנטי.

רועי כהן: הוא נאלץ לסגור את העסק שלו, שילם לעובדים שלו, משלם לעובדים שלו והם לא מכירים בשום דבר.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו הם רוצים לשלם לו על השכר אבל זה לא מספיק.

קריאה: הם ישלמו על הנזק הישיר ואת זה אמיר יעשה אבל לא על השכר.

משה גפני: בצלאל, שאלת שאלה.

משה גפני: אתה רוצה לנהל דיאלוג?

משה גפני: אני בעד.

משה גפני: ממילא לא הולכים לבחירות, אתה יכול לדבר אתם עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': רציתי להזכיר לך הבוקר שחזרנו לשנה הראשונה, יש לך כאן רוב של אצבע אחת.

בצלאל סמוטריץ': יהיה נחמד.

קריאה: והאצבע הזאת היא בצלאל.

קריאה: זה מה שהוא רוצה להזכיר לך.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נבלה כאן ביחד.

מיכל בירן: מזלו של גפני, בניגוד לניסן סלומינסקי שהשתין לנו על הראש וכל הזמן התעמר באופוזיציה, ואז, כשהיה לו קשה, פתאום גילה שאנחנו לא לצדו, מזל שגפני דואג לטובת הכלל גם בימות השנה ובימות החול.

משה גפני: שמעתי צליל זלזול בקול שלו.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': להפך.

משה גפני: תשובה לבצלאל.

אמיר דהן: אני יכול לענות.

אמיר דהן: כל המתווה שמירי הציגה התחיל בעקבות טרור העפיפונים.

אמיר דהן: הוא התחיל בחודש אפריל והנזקים שלו התאפיינו במיוחד בתוך העוטף, בישובים שנמצאים בין קילומטר אחד לארבעה או חמישה קילומטרים מהגבול והפתרונות שניתנו כרגע הם לעסקים האלה.

אמיר דהן: כל המתווה שמירי הציגה הוא מתווה שנוצר בעקבות טרור העפיפונים והסבבים הקצרים שהיו בחודשים האחרונים.

אמיר דהן: בסופו של דבר הבעיות שעלו מהשטח ומכאן, מוועדת הכספים, היו בשלושת הענפים האלה ולכן נתנו להם פתרון כרגע.

אמיר דהן: לגבי העסקים הקטנים או מה שהוצג כאן, לגבי העסק בשדרות שנפגע, אנחנו מודעים לבעיה שקיימת בעיר שדרות לגבי נזקים עקיפים לאחר פגיעה ישירה.

אמיר דהן: אני חושב שהנושא הזה ייבחן אצלנו, איך אנחנו פותרים את הנושא הזה, אבל צריך לזכור שאי אפשר לטעון שבגלל ההצתות בעוטף עזה, לדוגמה בעיר באר שבע נגרמו נזקים לעסקים הקטנים.

בצלאל סמוטריץ': עזוב הצתות.

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר אתך עכשיו על סבבי הלחימה.

בצלאל סמוטריץ': על הימים של טילים.

משה גפני: באר שבע היא לא ישוב ספר.

שגית אפיק: איך תבחנו פיצוי?

אמיר דהן: כמו שעשינו בצוק איתן כאשר הרחבנו את התקנות.

שגית אפיק: כרגע אתם לא מרחיבים.

אמיר דהן: קשה מאוד לכמת נזק של יום אחד בירידת מחזורים.

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': יש לו קופה רושמת כל יום.

בצלאל סמוטריץ': שלושה ימים ירו טילים ופיקוד העורף אמר להיות במרחק של 30 שניות מהממ"ד, באותו יום יש קופה רושמת ויודעים כמה היה ביום הזה בממוצע של חודשיים קודם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תמיר, בבקשה.

תמיר עידאן: תודה רבה אדוני, קודם כל על קיום הישיבה.

אמיר דהן: הפתרון שניתן הוא בעצם בשכר.

בצלאל סמוטריץ': אבל אין לו שכר.

בצלאל סמוטריץ': הוא עצמאי.

אמיר דהן: גם העצמאי מקבל.

אמיר דהן: גם העצמאי מקבל שכר.

רועי כהן: איך הוא מקבל שכר?

אמיר דהן: לוקחים לו את ההכנסה החייבת של שנה קודמת, מחלקים למספר ימים ויודעים.

רועי כהן: אבל המחזור של העסק, אתה לא נותן לו מענה.

רועי כהן: אותו עסק היה לו מחזור באותו יום סכום של 2,000 שקלים.

רועי כהן: היום יש לו אפס.

רועי כהן: עכשיו הוא יצטרך לשלם לך את הארנונה, הוא צריך לשלם לך מסים, הוא צריך לשלם לך את המע"מ, הוא צריך לעשות הכול ואתה לא בא לפצות אותו על ה-2,000 שקלים האלה.

רועי כהן: אתה ממציא לי עכשיו כל מיני דברים.

משה גפני: אתה התחלת לצעוק.

רועי כהן: כן.

רועי כהן: יש כאן היתממות.

רועי כהן: מה עם העסקים האלה שנמצאים עכשיו?

רועי כהן: הם גובים לו את המע"מ, הם גובים לו את הכסף, ומי גובה להם את הכסף?

רועי כהן: אנחנו, העסקים הקטנים גובים להם את כל הכסף ולא זוכים לקבל את היחס.

משה גפני: תודה.

משה גפני: תמיר, בבקשה.

תמיר עידאן: אני מקווה שייתנו לי לומר בקצרה את הדברים.

תמיר עידאן: קודם כל, תודה על קיום הישיבה שהיא מאוד חשובה.

תמיר עידאן: יש לנו שיח מאוד פורה עם אמיר כדי לנסות לפתור את הדברים ואני שמח שזה קורה היום.

תמיר עידאן: אני רוצה לומר למי שנמצא כאן שהמצב בעוטף קשה מאוד, מאוד, מאוד, ומעולם לא היה כך.

תמיר עידאן: אני ישבתי ביום ראשון בבוקר עם ותיקי עלומים שהם אנשים מאוד מאוד חזקים, בכו עם דמעות.

תמיר עידאן: הם מספרים על חיים בלתי אפשריים אבל אנחנו לא נתבכיין, לא נוציא את זה החוצה ולא ניתן לחמאס לרקוד על הדם אלא נמשיך עם החוסן.

תמיר עידאן: אני אומר שהנקודה הזאת של ההורים בסבב האחרון, היא הנקודה הראשונה שעלתה בבוקר.

תמיר עידאן: לא קשה במקלטים, לא קשה בהפגזות, אבל מה קורה אתנו לפחות בצד הכלכלי?

תמיר עידאן: סיפרו לי הורים שהגיע הזמן שלוקחים להם מהשכר וגם החופשה כבר נגמרה.

תמיר עידאן: רשויות מקומיות למשל לא יכולות להיות מעסיקות טובות ולהוסיף ימים.

תמיר עידאן: אנחנו לא יכולים לעשות את זה.

תמיר עידאן: לכן זה חשוב מאוד שזה מגיע לכאן.

תמיר עידאן: זה צריך להיפתר.

תמיר עידאן: אדוני היושב ראש, תדע שיש עכשיו החלטת ממשלה שכולם מתגאים בה לגבי חצי מיליארד שקלים.

תמיר עידאן: אנחנו רבים עם האוצר כרגע על עוד 15-10 מיליון שקלים, זה תקוע ומבחינתנו לא תהיה החלטה.

תמיר עידאן: הודענו להם שאם אנחנו בסוף מ-540 מיליון שקלים מקבלים לשוטף 2 מיליון שקלים לרשות, אנחנו לא רוצים את ההחלטה הזאת כי ההחלטה של ה-540 מיליון, בתוכה יש הטבות מס, שווי קרקע אפס, הטבות ארנונה וכל מיני דברים כאלה שגם כך ניתנים לעוטף.

תמיר עידאן: שלא יעשו לנו רוח ואת הדבר הזה צריך לגמור.

תמיר עידאן: אנחנו מסתובבים כאן כמו עניים בפתח, עוברים משרד-משרד, פוליטיקאי-פוליטיקאי כדי לאסוף גרוש לגרוש והדברים לא קורים.

תמיר עידאן: אני רוצה לומר עוד שני דברים.

תמיר עידאן: הנחיות ההתגוננות האחרונות שיצאו – ואני הראיתי את זה אתמול לשגית – יצאו על כל יישובי מועצות העוטף.

תמיר עידאן: על כל הישובים.

תמיר עידאן: גם אלה שבתוך השבעה קילומטרים וגם מי שמחוץ, קיבלו את אותן הנחיות שאומרות בלי לימודים, בלי מקומות עבודה וכולי ועדיין אנחנו נמצאים בשולחן המליאה שבתוכו שמונה ישובים בעוטף ושמונה ישובים מחוץ לעוטף.

תמיר עידאן: אלה מקבלים הטבה של 20 אחוזים וחלק בינואר יהיו באפס אחוז, מטר מהשבעה קילומטרים.

תמיר עידאן: את הדבר הזה חייבים לגמור כי זה יוצר בעיה מאוד גדולה בתוך הישובים וגם בחיבור ביניהם.

תמיר עידאן: הדבר האחרון.

תמיר עידאן: צריך לפשט תהליכים.

תמיר עידאן: סיפרתי לך בשבוע שעבר אדוני על מקרה הג'יפ של הקב"ט.

תמיר עידאן: אמיר מנסה מאוד לעזור לנו אבל בתקנות שלהם כתוב שצריך להפחית 35 אחוזים.

משה גפני: אתה פותר את הבעיה של הקב"ט שלו כי אחרת אין לי לא יום ולא לילה.

אמיר דהן: אנחנו לא כמו חברת ביטוח.

משה גפני: מה חברת ביטוח?

משה גפני: הוא הקב"ט.

תמיר עידאן: אני רוצה להפריד בין הדברים.

תמיר עידאן: צריך לתת להם כלים לעזור לנו.

תמיר עידאן: אם ג'יפ נשרף ומתחילים להוריד לי עכשיו 30 אחוזים יצחק לוי ו-40 אחוזים זה ורכב חלופי, ונותנים לי 100,000 שקלים ואני צריך להיות ב-400,000 שקלים – מה עושה נהג המונית שחוטף טיל על האוטו שלו?

תמיר עידאן: צריך למצוא פתרונות.

תמיר עידאן: לתת למס רכוש את הכלים כדי להפעיל דברים אוטומטית.

תמיר עידאן: הנושא של מצב מיוחד חייב להיות בשליפה או בתקנות שהן מאפשרות הפעלה אוטומטית ושנילחם נגד החמאס ולא נגד משרדי הממשלה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גדי ירקוני.

עמר בר-לב: הוא היה אצלך יום לפני הבחירות.

עמר בר-לב: אם הוא היה כאן יום לפני הבחירות, סימן שהוא היה בטוח בניצחון שלו.

איתן ברושי: לתמיר לא היו בחירות.

איתן ברושי: הוא נבחר מראש.

גדי ירקוני: אני באתי אז משום שהנושא הזה היה מאוד חשוב וגם היום הוא חשוב.

גדי ירקוני: אני חושב שהתקנות ששמענו כאן עכשיו הן בשורה עבורנו.

גדי ירקוני: אני לא אחזור על כל מה שתמיר אמר כי מה שהוא אמר, זה נכון, אבל זו בשורה.

גדי ירקוני: הדבר שאנחנו ביקשנו הוא שאתם, חברי הכנסת, צריכים לתת להם את הכלים.

גדי ירקוני: לא היו להם את הכלים לעשות.

גדי ירקוני: אני חושב שמה שאמרת, גפני, זה נכון.

גדי ירקוני: זו הוראת שעה שאני יודע שהיא מסתיימת בדצמבר.

גדי ירקוני: צריכים לראות איך ב-1 בינואר היא ממשיכה כי החמאס לא שמע על כך שבדצמבר היא מסתיימת.

גדי ירקוני: אני רוצה לומר שאם התקנה הזו הייתה קיימת - לפחות לתושבים כל שמונת החודשים האלה, לחלקם, היה יותר קל כי היו יכולים לפצות אותם.

גדי ירקוני: לנו היא נותנת תשובה, אולי לא לכל אבל להרבה, גם לימים שהצבא החליט שלא נלך לבתי הספר ולעבודה, ושנית, את ה-45 ימים, כן מקדמה או לא מקדמה, אתם יודעים לעשות את זה טוב, קצרו את התקופה כי אנשים חיכו הרבה זמן.

גדי ירקוני: אתם יודעים באיזה מצב התיירנים שלנו, חלקם לקח הלוואות אדירות והם בהחלט במצבים מאוד מאוד קשים.

גדי ירקוני: אם כן, ראשית, אני מברך על ההצעה, שנית, צריך לראות איך ממשיכים אותה, ושלישית, לעשות אותה כמה שיותר מהר.

גדי ירקוני: תודה.

משה גפני: רועי כהן.

רועי כהן: אני אהיה רגוע.

משה גפני: אתה יכול לצעוק.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אני בעד צעקות אבל רק דבר בקצרה.

רועי כהן: בקצרה.

משה גפני: את עיקר הישיבה עשינו בגללך, בגלל העסקים הקטנים.

רועי כהן: נכון.

רועי כהן: אני יודע.

רועי כהן: אנחנו מודים לך.

רועי כהן: אני אומר שמדינת ישראל צריכה להבין שמי שהוא מנוע הצמיחה של המשק, אלה העסקים הקטנים.

רועי כהן: לא יכול להיות ששוב אנחנו מוצאים את עצמנו סבב אחרי סבב ולא יודעים לתת מענה לאותם עסקים קטנים.

רועי כהן: לא יודעים לתת להם את המענה על כך שביטלו את הלימודים ולא יודעים לומר לאותו בעל עסק שהעובדת שלו לא מגיעה והוא משלם לה את השכר.

רועי כהן: הוא זה שמשלם לה את השכר.

רועי כהן: נפגע לו המחזור, הוא נפגע בכך שהוא צריך לשלם לעובדים, המקום שלו ירד בצורה דרמטית שלפעמים מביא לסגירת העסק ובאים ואומרים לו שלא יודעים איך לפצות אותו.

רועי כהן: אבל לשבת ולחלק 22 מיליארד שקלים לעוד 200 שנים בצורה כזאת או אחרת, יכול להיות שמגיע להם אבל לתת לאותו בעל עסק את הפיצוי על אותו יום עבודה – הם לא יודעים לתת ומעבירים אותה דרך ייסורים כשהוא צריך לבקש ולהתחנן.

רועי כהן: תראה מה ניסו לומר לך עכשיו.

רועי כהן: אנחנו נמצא בתקנות בצורה כזאת או אחרת לתת לתיירנים אבל הנה, השאירו בחוץ את המסעדות, השאירו את המוסכים, השאירו את הרוקחים, השאירו את סוכני הנסיעות, השאירו את כולם בחוץ בצורה כזאת שהם יצטרכו להסתדר וימצאו דרך איך להסתדר.

רועי כהן: אני אסביר לך את עולמו של העצמאי.

רועי כהן: העצמאי מקבל בסופו של דבר בניכוי ההוצאות.

רועי כהן: בסוף השנה, עת עושים לו חישוב, בצורה כזאת או אחרת הוא הרוויח 10,000 שקלים, זה בניכוי כל ההוצאות שלו.

רועי כהן: מה אומר לו מס הכנסה?

רועי כהן: אני אתן לך את ה-10,000 שקלים אבל אתה תלך עכשיו ותשלם עם זה את כל ההוצאות, את הארנונה, את המסים, את כל הדברים האלה כי זה בניכוי הוצאות.

רועי כהן: הם לא יודעים לתת לך את הפיצוי על ההוצאות שלך שאתה ממשיך לשלם את הארנונה, את המסים, את כל הדברים האלה.

רועי כהן: הוא אומר לך שהוא יודע לתת לך 10,000 שקלים, זה השכר שלך ואתה תמשיך לשלם מזה את כל הדברים האחרים.

רועי כהן: כלומר, לא מספיק שהוא פגע בו בכך שהוא לא יכול היה לקיים את העסק שלו ויש לו הלוואות פתוחות ויש לו בצורה כזאת או אחרת התחייבויות, הוא בא ואומר לו שהוא ייתן לו רק אחרי שהוא ניכה לו את כל ההוצאות.

בצלאל סמוטריץ': בוא נדבר במספרים.

רועי כהן: אני מנהל עסק, יש לי הוצאות קבועות.

בצלאל סמוטריץ': תקשיב רגע.

בצלאל סמוטריץ': בסוף באירוע כזה יש מה שנקרא בדיני נזיקין, מחלקים את הנזק.

בצלאל סמוטריץ': כולם נושאים בנטל.

בצלאל סמוטריץ': המדינה נושאת, האזרחים נושאים.

בצלאל סמוטריץ': בוא נדבר רגע על אחוזים.

רועי כהן: מי זה כולם?

רועי כהן: מי זה נושא בנטל?

רועי כהן: רק העסק נושא בנטל.

בצלאל סמוטריץ': חכה רגע.

בצלאל סמוטריץ': לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': המדינה אומרת שעכשיו בתקנות הנוכחיות – לכן אני רוצה להבין מה אתם נותנים ומה אתם לא נותנים.

עמר בר-לב: הוא הסביר.

קריאה: התקנות הן חלקיות לגמרי.

בצלאל סמוטריץ': גם לתיירן יש את הארנונה ואת הדברים הקבועים שהוא משלם.

בצלאל סמוטריץ': אם אני מבין נכון, התיירן מקבל הפרש מחזור ובעל העסק לא מקבל הפרש מחזור אלא רק שכר.

בצלאל סמוטריץ': למה לתיירן מגיע לקבל יותר ממנו?

בצלאל סמוטריץ': אם ההיגיון בתיירן הוא שצריך לתת לו הפרש מחזור, ואז ממילא זה מקפל בתוכו גם את התשלומים הקבועים, למה שבעלי העסקים לא יקבלו את זה?

בצלאל סמוטריץ': זה לא שוויוני.

בצלאל סמוטריץ': כאן בוועדה אסור לומר את המילה בג"ץ, אבל תיאורטית למה לא הולכים לבג"ץ עם זה?

רועי כהן: אדוני היושב ראש, אנחנו דורשים שוויון.

רועי כהן: אנחנו רוצים שאותו בעל עסק יקבל את מה שמגיע לו בתוספת ההוצאות.

רועי כהן: הוא ממשיך לשלם הוצאות.

רועי כהן: עשינו את זה כאן במנגנון לחיילי המילואים ונתנו תוספת של 25 אחוזים.

רועי כהן: אנחנו רוצים את אותו דבר גם במנגנון הזה.

רועי כהן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני נותן עכשיו את רשות הדיבור לאורחים אבל אני מבקש לקצר.

אריק קטורזה: נציג לשכת רואי החשבון.

אריק קטורזה: אני רואה חשבון מבאר שבע, משמש כיושב ראש לשכת רואי חשבון שלל סניף באר שבע והדרום.

אריק קטורזה: חברים, שמענו ספקטרום גדול מאוד של בעיות שמאפיינות גם עסקים וגם רשויות מקומיות אבל יש נושאים שאנחנו כמייצגים חייבים להעלות אותם.

אריק קטורזה: מה שקורה היום זה שלרשות המסים אין מענה ברור לגבי דחיית מועדים.

אריק קטורזה: המועדים הם מועדים שבחוק.

אריק קטורזה: כאשר קורה אירוע כמו שקרה לאחרונה, אנחנו נתקלנו במצב שאנחנו צריכים לעמוד מול רשות המסים ולהתחנן להאריך את המועדים.

אריק קטורזה: חברים, לא יכול להיות דבר כזה.

אריק קטורזה: רשות המסים צריכה לבוא עם משנה סדורה.

אריק קטורזה: היא צריכה לבוא ולומר שהיה אירוע של יומיים, ביומיים האלה נגרמו נזקים למשרדים, משרדים לא יכלו להגיש את דוחות המע"מ, את דוחות הניכויים, את כל הדוחות שהם מחויבים על פי חוק – באופן אוטומטי רשות המסים צריכה לבוא ולתת את האורכות האלה בלי שהמייצגים יבואו ויצטרכו להתחנן על הדברים האלה.

אריק קטורזה: נקודה נוספת שאנחנו רוצים להעלות.

משה גפני: נקודה נוספת ואחרונה.

אריק קטורזה: ברשותך, הכנתי כמה דברים אבל אני אומר בקצרה.

משה גפני: תעביר לנו את מה שהכנת.

משה גפני: אני אעביר להם את זה.

משה גפני: לפי דעתי חלק מהבעיות נפתרות.

אריק קטורזה: הטבות המס ליישובי הספר, זה מאוד ברור.

אריק קטורזה: היום הם נתקעו בצפון.

אריק קטורזה: באר שבע בגבול ה-40 קילומטרים.

משה גפני: דיברנו על זה.

אריק קטורזה: כן.

אריק קטורזה: משפחת תמנו חטפה טיל ישיר.

אריק קטורזה: צריך להבין שגם באר שבע היא בגבול העימות.

קריאה: אשקלון.

אריק קטורזה: באר שבע, אשקלון ואשדוד.

אריק קטורזה: זה גבול 40 קילומטרים.

אריק קטורזה: אנחנו מבקשים שתינתנה הטבות לבנייה של ממ"דים.

אריק קטורזה: עלו בדעת

אריק קטורזה: כם מה היה קורה למשפחת תמנו אלמלא היה ממ"ד.

אריק קטורזה: כאלה משפחות יש רבות באזור הפריפריה, כאלה שאין להן ממ"דים, אין להן לאן לברוח ואם חלילה וחס יצטרכו לקבל טיל כזה, אני לא יודע מה יקרה אבל יהיה כאן נזק גדול מאוד.

אריק קטורזה: מנגנון הפיצוי לא חייב לבוא באמצעות מס הכנסה.

אריק קטורזה: מנגנון הפיצוי יכול לבוא באמצעות המוסד לביטוח לאומי.

אריק קטורזה: המוסד לביטוח לאומי יכול לפצות את השכירים.

אריק קטורזה: השכיר יגיש דוח מקוון, אנחנו, ראשי הלשכות, יכולים לבוא לרשות המסים ולתת להם מנגנון.

משה גפני: אני מתנגד.

משה גפני: אני פשוט מכיר את המערכת הזאת 30 שנים.

משה גפני: כדי שתקבל את הפיצוי, ייקח כאן אני לא יודע מה.

משה גפני: עכשיו נעשה רפורמה, נעביר את זה מרשות המסים למוסד לביטוח לאומי?

משה גפני: כל הכבוד.

משה גפני: אני נגד.

משה גפני: אתה לא מכיר את הממשלה.

משה גפני: את כל הממשלות.

משה גפני: עד שזה יקרה, יעברו 10 שנים כי כל המשרדים צריכים להביע את דעתם ואני מכיר את הדעות שלהם.

אריק קטורזה: תחשוב שהמוסד לביטוח לאומי משפה.

משה גפני: הצעתך נרשמה.

משה גפני: היא יוצאת מן הכלל אבל אני מציע לעשות את זה בזימבבווה כי כאן יעברו 10 שנים עד שזה יקרה.

אריק קטורזה: עוד דבר אחד.

משה גפני: לא.

משה גפני: אין עוד דבר.

משה גפני: די.

משה גפני: מספיק.

משה גפני: התאחדות המלאכה והתעשייה.

יוסף אלקובי: אדוני היושב ראש, אני רוצה שתבינו שכאשר שומעים צבע אדום, אין עבודה, אנשים לא מגיעים לעבודה, יש הוצאות מטורפות, המחזור יורד והם לא יודעים מה לעשות עם הכסף הקטן שיש להם בכיס ולמי לשלם אותו, האם לשלם לעובדים, האם לשלם למס הכנסה, האם לשלם למקדמות, האם לשלם לארנונה.

יוסף אלקובי: אני חושב שכאן צריך לתת את הדעת על הדבר הזה.

יוסף אלקובי: לעצור.

יוסף אלקובי: לא לדחות לשבוע-שבועיים.

יוסף אלקובי: המכה הזאת היא ארוכה.

יוסף אלקובי: כאשר נפגע המחזור, הוא נפגע וזה נמשך כמה חודשים.

יוסף אלקובי: זה שייטיבו אתנו לעוד שבוע או לעוד שבועיים, זה לא עושה כלום.

יוסף אלקובי: גם הארנונה, לא לשלם באותו חודש.

יוסף אלקובי: גם את המסים לדחות.

יוסף אלקובי: בכלל, אני חושב שהעסקים הקטנים והבינוניים אותם אני מייצג, בעלי המלאכה שמייצרים 70 אחוזים מצורכי המדינה, צריכים לקבל התייחסות כי לאט לאט נסגרים עסקים ולאט לאט הם נעלמים.

יוסף אלקובי: גם כך במצב הרגיל העסקים הקטנים סובלים קשות מהבירוקרטיה, מהרגולציה, מכל מה שקורה.

משה גפני: זעקתך נשמעה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: איגוד לשכות המסחר.

ישראלה מני: תודה.

ישראלה מני: אני לא אוסיף הרבה.

ישראלה מני: אני חייבת כן לומר להם תודה כי הם כן עושים.

איתן ברושי: כדאי שתחכי כי מירי לא מקשיבה.

איתן ברושי: מירי, האנשים האלה באו מרחוק.

ישראלה מני: אבל אמיר מקשיב.

ישראלה מני: יושב ראש הוועדה מקשיב.

ישראלה מני: ראשית, באמת לומר להם תודה.

משה גפני: אני מציע לא להתחשב במה שאיתן ברושי אומר.

משה גפני: את אמרת להם תודה והוא אמר שכדאי שהם ישמעו.

משה גפני: קודם היה נגד התודה.

איתן ברושי: כבדו את האנשים שבאו מרחוק.

ישראלה מני: תמיד צריך לומר תודה.

ישראלה מני: הם באמת עשו עבודה טובה לאורך כל השנים האחרונות.

ישראלה מני: אני רוצה לומר שאנחנו מייצגים את המגזר העסקי.

ישראלה מני: מבחינתי אין הבדל אם זה עסק קטן או עסק גדול, תעשייה, מסחר.

ישראלה מני: זה ממש לא משנה.

ישראלה מני: כולם נמצאים באותה צרה.

ישראלה מני: צריך להבין שהמטרה שלכם – אמיר ומירי – היא לייצר, כמו שאמר יושב ראש הוועדה, סוג של ודאות.

ישראלה מני: אם אתם באים, כמו שדיברנו אתמול, ואמרתם לי שאתם מנסים למצוא פתרון ליומיים – זה לא הפתרון.

ישראלה מני: החמאס, כמו שאמר יושב ראש הוועדה, לא הולך לישון והוא לא נרגע.

ישראלה מני: זאת אומרת שמאוד יכול להיות שעד סוף דצמבר - חס ושלום, לא מאחלת לעם ישראל את זה – אנחנו נחווה עוד ימים כאלה ושוב נחזור לכאן.

ישראלה מני: אנחנו כמגזר עסקי רוצים את הוודאות.

ישראלה מני: אנחנו רוצים לדעת שיש לנו היום חוק או תקנות, לא הוראות שעה, שמאפשרות לנו היום לדעת מה אני יכולה לומר לעסק, מה הוא זכאי לקבל מחר בבוקר.

ישראלה מני: היום אין לי את זה.

ישראלה מני: חשוב לי לומר עוד דבר אחד.

ישראלה מני: אם אתם כן מחליטים – ואני מקווה שלא – לקבל סוג של הוראות שעה שיהיו בינתיים, שלפחות בתוך ההוראות יהיה כתוב מה קורה אם יש לחימה מצטברת.

ישראלה מני: לא רצופה אלא מצטברת של נגיד חמישה-שבעה ימים.

ישראלה מני: באותו רגע אנחנו רוצים להפעיל מיידית את העניין של המחזוריות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: התאחדות המלונות.

פנינה בן דוד: עד עכשיו דיברתם על התיירנים בעוטף עזה.

פנינה בן דוד: בעקבות הסבב האחרון, יש למישהו כאן ספק שהמלונות גם באשקלון וגם באשדוד, ואפילו באר שבע, די התרוקנו?

פנינה בן דוד: הנזקים הם קדימה, גם בגלל חוסר בהזמנות וגם בביטולים.

איתן ברושי: אם היה מצב מיוחד בעורף 40 קילומטרים, היה פתרון.

עודד פורר: למה באשקלון לא?

בצלאל סמוטריץ': היא לא תל אביב.

עודד פורר: למה באשקלון לא?

משה גפני: זה לא באזור.

איתן ברושי: זה עולה כסף.

עודד פורר: אתם הודעתם לתושבי אשקלון שלא ירו עליהם?

בצלאל סמוטריץ': השאלה אם הם הודיעו לחמאס לא לירות על אשקלון.

איתן ברושי: 70 שנים אחרי הקמת המדינה גילו שזה עולה כסף.

איתן ברושי: כאילו המלחמה היא בחינם.

משה גפני: מירי, בגלל שהפריעו, לא השלמת את הדברים שלך.

משה גפני: תגידי עכשיו לגבי בית מלון באשקלון.

משה גפני: מה קורה אתו?

משה גפני: מפסיקה שם התיירות, אנשים לא באים לשם, החדרים עומדים ריקים.

משה גפני: מה עושים במקרה הזה?

מירי סביון: נציין את רשימת הישובים בהם אנחנו נותנים פיצוי לתיירות.

מירי סביון: נראה לי שזה ייתן מענה.

איתן ברושי: תפעילו מצב מיוחד בעורף.

איתן ברושי: יש שם הגדרות ברורות.

פנינה בן דוד: מבחינת התיירות, אני חושבת שחשוב לקבוע את מספר הקילומטרים.

איתן ברושי: מצב מיוחד בעורף יכול להגדיר את הגבולות.

מירי סביון: אני אומר כמה מילים.

מירי סביון: התקופה שאנחנו מדברים עליה היא תקופה מאוד קשה ליישובי העוטף אבל אנחנו לא נמצאים כרגע במצבים בהם היינו בתקופות קודמות.

מירי סביון: זאת אומרת, יש לנו כאן בעיות של טרור עפיפונים ואירועים בכמה ימים בודדים.

עמר בר-לב: רק שבעה חודשים.

עמר בר-לב: מה זה כמה ימים בודדים?

מירי סביון: האירועים והיכולת לקיים חיי שגרה בחלק גדול מהתחומים, הוא שונה ממצב שבו נמצאים בלחימה ממשית.

עמר בר-לב: אני לא יודע.

עמר בר-לב: אם 40 אחוזים מהילדים בכיתות ד' נמצאים בטיפול כזה או אחר, זה קצת יומרני לומר שמקיימים חיי שגרה.

מירי סביון: אנחנו חלילה לא מפחיתים בחומרה של האירועים.

מירי סביון: אנחנו אומרים כרגע שמבחינת התקנות של קרן הפיצויים שכרגע אנחנו רוצים להרחיב אותן, צריך לזכור שקרן הפיצויים מזכה את הניזוקים שניזוקו במידה הכי גדולה.

מירי סביון: אין ספק שכאשר יש אירוע ביטחוני כזה, ההשפעה שלו הרבה יותר רחבה.

מירי סביון: היא גם יותר רחבה מהעוטף ויכול להיות שגם אפילו באזור תל אביב היו ימים שלאנשים לא היה חשק לצאת.

מירי סביון: ברור שאנחנו לא נפצה את כל האוכלוסייה.

מירי סביון: ברור שלא מפצים כל עסק שנפגע קצת.

מירי סביון: הרעיון בקרן פיצויים הוא לפצות באותם מקומות שהנזק הוא ממשי ומשמעותי.

מירי סביון: או ירידה מאוד משמעותית עד כדי הפסקת הכנסות לגמרי.

מירי סביון: לכן, כאשר אנחנו מצרפים את התיירות, לקחנו את הישובים בהם הייתה הפגיעה הכי קשה והכי גדולה.

מירי סביון: אני אומרת שוב שישבנו כאן עם עמותת התיירות וצריך בעניין הזה להבדיל בין מי שניזוק בצורה קריטית ומשמעותית לבין מי שאולי ספג נזק מסוים אבל הוא נזק שאפשר להתמודד אתו.

מירי סביון: אם נפצה את כולם, לא יישאר.

משה גפני: מה עם אשקלון?

שגית אפיק: היא לא בפנים.

משה גפני: אני רוצה שהיא תגיד את זה.

מירי סביון: אשקלון לא בתוך הרשימה.

מירי סביון: אשדוד לא בתוך הרשימה.

אמיר דהן: אבשלום, אור הנר, ...

אמיר דהן: בארי, גבים, ברעם, דגל, זיקים, זמרת.

איתן ברושי: צימרים.

אמיר דהן: יד מרדכי, יכין, ... יתד.

אמיר דהן: כל מי שבעצם נמצא ב-0-7.

אמיר דהן: כרם שלום... מגן, מפלסים, ניר יצחק, נירים, נחל עוז, ניר עוז, ניר עם, נתיב העשרה, סופה, סעד, עין הבשור, עין השלושה, עלומים, ..., פרי גן, רעים, שדה אברהם ...

איתן ברושי: לא בכולם יש תיירות.

אמיר דהן: שדה ניצן, תלמי אליהו, בני נצרים, דורות.

קריאה: זה לא צימרים או בתי מלון.

קריאה: זה לפי מרחק גיאוגרפי.

אמיר דהן: הבעיות שעלו מהשטח בנושא הזה הן בעיות שעלו בעקבות טרור העפיפונים וההפגנות על הגדר.

אמיר דהן: טרור העפיפונים וההפגנות על הגדר, לשמחתי לא גרמו נזקים בתיירות באשקלון.

אמיר דהן: מה שיכול להיות גרם לנזקים בתיירות באשקלון זה הירי שהיה בימים הבודדים האלה אבל הימים הבודדים האלה לא תמיד ניתנים לכימות.

אמיר דהן: אתם צריכים לזכור שלא כל דבר של ירי בודד, ניתן לכמת אותו בצורה נכונה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: אדוני, בהמשך לכל הטענות שעלו כאן

עודד פורר: מבעלי העסקים, בוודאי שצריך לפצות בעלי עסקים לפי מחזור ובוודאי שצריך לדחות משמעותית כי אחד הדברים הקריטיים, כדי לקיים עסק, זה איזשהו מינימום של ודאות בתוך המדינה האי-ודאית בה אנחנו חיים.

עודד פורר: אם עסק כל יומיים לא יודע מה יהיה ביומיים הבאים, ועד שהוא מקבל את הפיצוי, כשיגיע הפיצוי כבר לא יהיה עסק.

עודד פורר: זאת התוצאה.

עודד פורר: כשאתם אומרים תיירות, לתיירות יש מעגל שני ושלישי שהוא לא תיירות.

עודד פורר: מכבסה היא תיירות?

עודד פורר: אבל אם אין תיירות, לא מכבסים את הסדינים.

עודד פורר: פלאפל הוא לא תיירות?

עודד פורר: אם אין תיירים, הם לא באים לאכול פלאפל.

עודד פורר: מסביב לעניין הזה יש מעגל שלם של תעסוקה.

עודד פורר: לכן הפיצוי צריך להיות לכל העסקים.

עודד פורר: להוציא את אשקלון אחרימה שקרה כאן, אני חושב שזה שיא השיאים של האיוולת, בעיקר בנזק של התיירות.

עודד פורר: אי אפשר לבוא לבתי המלון באשקלון היום ולא רק לבתי המלון אלא גם לנהגי המוניות שמסיעים שם תיירים ולכל העסקים שמסביב, ולומר להם שעכשיו אין פיצוי ואני מבין את כל המגבלות.

עודד פורר: אני יכול כן להציע לממשלה הצעה דווקא יותר טובה ויותר פשוטה.

עודד פורר: בחודש הבא הממשלה אמורה לאפשר מעבר של 15 מיליון דולר במזומן לחמאס.

עודד פורר: שיעצרו את זה בגבול, יחלקו 15 מיליון דולר לבעלי העסקים במקום לחלק אותו לחמאס.

עודד פורר: אם אפשר להעביר 15 מיליון דולר במזומן לארגון טרור, אני בטוח שאפשר להעביר את אותו סכום לבעלי העסקים.

פנינה בן דוד: היא אמרה שאי אפשר לכמת אבל הנזק הוא לא קטן.

משה גפני: אנחנו יודעים.

משה גפני: יש כאן בעיות ויש ויכוח.

אלעזר שטרן: אני רוצה להוסיף על מה שנאמר כאן ואולי לחזק נקודה אחת.

אלעזר שטרן: אני חושב שהסוגיה של התיירות היא פרט שיצא מן הכלל לומר שהחלוקה הזאת של השבעה קילומטרים היא חלוקה מאוד בעייתית.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, אנחנו לוקחים עכשיו את התיירות ואנחנו אומרים מה זה משנה אם אלה שבעה קילומטרים או לא.

אלעזר שטרן: ברור שבאשקלון נגרם נזק.

אלעזר שטרן: מעבר לכל ההתחשבנויות, גם מה שרועי אמר איך צריך להתחשב גם בהוצאות הקבועות עוד לפני הרווח, אני חושב שאנחנו מדברים באזור באמת קטן יחסית.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, הצורך הזה ללכת על שבעה קילומטרים, אני מבין למה הוא בא.

אלעזר שטרן: אם תשאל חיילים, ובוודאי אם תשאל אזרחים, מה הסיפור של שבעה הקילומטרים, יש גבול למרגמות היום?

אלעזר שטרן: אנחנו מדברים על מרגמות שזה הטווח שלהן?

אלעזר שטרן: שזה הנזק שהן גורמות?

אלעזר שטרן: ברור שמדובר כאן על משהו אחר לגמרי.

אלעזר שטרן: כיוון שמדובר כאן על משהו אחר לגמרי, שהממלכה תיאות ותבדוק את הנזקים לגופם.

אלעזר שטרן: אנחנו בכנסת הקודמת דיברנו על ישוב, האם הוא שבעה קילומטרים או מה הוא מפסיד מכך שהוא שמונה קילומטרים.

אלעזר שטרן: יש דברים שבסוף אתה צריך לשים קו.

אלעזר שטרן: אם אתה עובר קורס או אתה עובר בחינה, יש נקודה.

אלעזר שטרן: אבל כאשר מדובר במדדים של נזקים שאתה יכול למדוד אותם, אני חושב שהאמירה של שבעה קילומטרים היא פשוט מדד לא נכון.

עודד פורר: לדעתי המדד צריך להיות ירידה במחזור.

משה גפני: רק שתדעו, ואי אפשר להתעלם מהעניין הזה, אני אצטרך להתדיין אתם על הפרטים.

משה גפני: יש כמה סוגים שבעקבות הירי וכל מה שנלווה למצב הזה שארך יומיים, יש סבבים או מעגלים יותר קצרים ויותר רחבים.

משה גפני: למשל, יש מקומות בהם שבעת הקילומטרים, זה ברור לגמרי, שם הכול נהרס וזה לא רק ביומיים אלא כל התקופה הזאת והתיירות שם פשוט חוסלה.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להסכים לדבר הזה וצריך למצוא לזה פתרון עם פיצויים וכל מה שנלווה לזה.

משה גפני: יש אחרי כן עוד מעגל.

משה גפני: המעגל, לא שהוא חוסל אבל נגרם נזק בלתי רגיל.

משה גפני: יש למשל את המעגל השלישי והמעגל השלישי הוא בכל מקום באזור, כולל אשקלון.

משה גפני: לפי דעתי אתם צריכים לבחון את העניין הזה שכאשר יש ירי, צריך לפצות את אשקלון אפילו שהיא לא באזור.

משה גפני: במקום שיש ירי והיה ירי באשקלון.

משה גפני: אני מבין שאתם ישבתם ועשיתם את החשבון שבאשקלון היה יום וחצי ירי, ולצערנו גם היה ירי לא טוב מבחינתנו, ולכן במשך כל השנה הכול היה בסדר.

משה גפני: זה לא שאשקלון נפגעה כל השנה אבל צריך למצוא את הדרך.

משה גפני: אנחנו רוצים שאנשים לא יצאו פגועים וצריך לכן לבחון גם את העניין הזה.

משה גפני: במקום שיש ירי ובשעה שיש ירי – לפצות.

משה גפני: תבחנו את הדבר הזה.

אלעזר שטרן: גפני, לדוגמה, בהמשך למה שאמרת.

אלעזר שטרן: נגיד שהיה הרוג.

אלעזר שטרן: הרי ברור שכאשר שיש לך הרוג, האפקט הוא יותר גדול.

משה גפני: לא נפתח פה לשטן.

עמר בר-לב: יש כאן בעיות מורכבות של סקטורים שונים.

עמר בר-לב: אין לי ספק שמשרד האוצר עושה את החישובים וכן הלאה.

עמר בר-לב: יש שתי דוגמאות שבאמת מבהירות את הנקודה כאשר הדוגמה הראשונה היא הדוגמה של הג'יפ.

עמר בר-לב: אני מבין שעושים את החישוב של פחת וכן הלאה, אבל אני חושב שהמדינה צריכה שבן אדם שנפגע לו הג'יפ יפוצה.

עמר בר-לב: כן, גם אם היה לו ג'יפ בן 10 שנים ועכשיו המדינה תיתן לו ג'יפ חדש.

עמר בר-לב: מגיע לו, הוא נפגע, יש לזה משמעויות נוספות.

משה גפני: הג'יפ הוא דוגמה.

עמר בר-לב: זאת דוגמה.

עמר בר-לב: מה שרועי סיפר, אני בכלל לא הייתי מודע לזה, שעושים את החישוב מהרווח השנתי ולא לוקחים את העלויות הקבועות.

איתן ברושי: דרך אגב, זה רכב של המועצה.

משה גפני: עמר בר-לב, בבקשה.

עמר בר-לב: זה לא משנה.

עמר בר-לב: אתה חושב שלמועצה לא עשו את החישוב?

עמר בר-לב: לכן כל הדוגמאות האלה הן דוגמאות שמדינה שמבחינה כלכלית היא מדינה חזקה ורוצה באמת שתושבי העוטף – והעוטף הוא לא רק שבעה קילומטרים – צריכה לתת פיצוי.

עמר בר-לב: אתה יודע מה?

עמר בר-לב: פיצוי אובר.

עמר בר-לב: מי שכבר נפגע, שיקבל כספית יותר ממה שמגיע לו ולא יתחילו לו חישובים של פחת או של רווח כזה או אחר.

משה גפני: בצלאל סמוטריץ, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להתחבר למה שאתה אדוני היושב ראש אמרת אבל אני רוצה להיות קצת לא פופולרי, ברשותך, ולחזור לעיקרון שאמרתי קודם, איזה סוג של עיקרון של השתתפות, נשיאה שווה בנטל.

בצלאל סמוטריץ': בסוף אני בטוח שגם רשות המסים הייתה מאוד רוצה לפצות כל אחד שניזוק מהשקל הראשון עד השקל האחרון אבל עובדים בתוך מגבלות תקציב.

בצלאל סמוטריץ': אם נרחיב את המעגלים עד אין סוף, גם בירושלים נפגעו עסקים.

בצלאל סמוטריץ': , המורל הלאומי יורד בימים כאלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו תכננו להיכנס במסעדה, אפילו הזמנו מקום.

משה גפני: לא זה מה שאמרתי.

עודד פורר: אגב, בירושלים ניתן פיצוי בתקופה שהיו פיגועים.

משה גפני: לא זה מה שאמרתי.

משה גפני: זה היה פעם אבל לא זה מה שאמרתי.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאני מבין מה אתה רוצה לומר.

בצלאל סמוטריץ': אנשים הזמינו שולחן, אבל החליטו לא לשבת במסעדה כאשר עם ישראל במלחמה ולכן ביטלו את הזמנת השולחן.

בצלאל סמוטריץ': גם כאן בעלי העסקים נפגעו וגם את זה אולי אפשר לכמת.

בצלאל סמוטריץ': מקובל עלי שתקבע רשות המסים רף מסוים של נזק שאזרח סופג על עצמו.

בצלאל סמוטריץ': זה מקובל.

בצלאל סמוטריץ': אגב, כל הרציונל הוא כזה – משבוע, מיומיים.

בצלאל סמוטריץ': יש רף מסוים שהיינו מאוד רוצים מהשנייה הראשונה לעזור אבל מה לעשות.

בצלאל סמוטריץ': זה מקובל עלי.

בצלאל סמוטריץ': מה שלא מקובל עלי זה שתהיה הבחנה בין סקטורים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבין את ההיגיון.

בצלאל סמוטריץ': הרי כל הישובים – ואמרו כאן

בצלאל סמוטריץ': בצדק שבישובים האלה יש צימרים.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי – אני לא אומר את זה עכשיו עם שלושה סימני קריאה – שרוב הצימרים, אלה בדרך כלל לא אנשים שזאת פרנסתם.

משה גפני: אל תגיד את זה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אולי אני טועה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי שנדמה לי.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שאני טועה.

משה גפני: אני חושב שאתה טועה.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד בעד שהתיירנים יקבלו.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול לומר שאתה קובע נוסחה אחת לתיירנים ונוסחה אחרת לפלאפל.

בצלאל סמוטריץ': יש את השאלה עליה דיבר היושב ראש, הטווח הגיאוגרפי, מתי שבעת הקילומטרים רלוונטיים, מתי ארבעים קילומטרים ומתי זה שנפל הטיל.

בצלאל סמוטריץ': לאותו זמן שנפל, אני מסכים.

בצלאל סמוטריץ': עשן הצמיגים על הגדר לא פגע.

בצלאל סמוטריץ': הוא פגע מינורית כמו שהוא פגע במסעדה בירושלים שאנשים במצב הרוח הלאומי לא רצו לאכול בה.

בצלאל סמוטריץ': את הגיאוגרפיה אני חושב שכן צריך להתאים לעובדות.

בצלאל סמוטריץ': לא להיצמד עכשיו לשבעה קילומטרים ול-40 קילומטרים אלא היכן שבפועל הייתה מלחמה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר שאם החלטתם שיש נוסחה שיש לה שני מרכיבים – מה הרף ממנו והלאה המדינה מפצה ומה המנגנון באמצעותו המדינה מפצה – זה חייב להיות רוחבי.

בצלאל סמוטריץ': זה גם לא יעמוד במבחן בג"ץ, בצדק.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול לומר שלסקטור אחד אתה נותן יותר כי ועדת הכספים פנתה אליך, כי במקרה תיירן כלשהו הרים טלפון לגפני וביקש ממנו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יודעים איך זה עובד כאן.

בצלאל סמוטריץ': בסוף אמרת עד רף מסוים כולם סופגים – התיירנים, העסקים, אנשים פרטיים, ההורים שנשארו בבית- ומרף מסוים המדינה נכנסת ומשפה.

בצלאל סמוטריץ': זה חייב להיות רוחבי ואחיד באותם המקומות בהם החלטת לפצות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: משרד האוצר.

איליה כץ: אגף התקציבים.

איליה כץ: רק להוסיף משפט שאני חושב שלא נאמר לאורך הדיון לגבי תקנות מס רכוש שמובאות כרגע.

משה גפני: הן לא מובאות.

משה גפני: אתה מתכוון שהן יובאו בעזרת השם ובלי נדר.

איליה כץ: התקנות עליהן אנחנו דנים כרגע לא באות בוואקום אלא הן באות כאשר ברקע יש הטבות נוספות שניתנות ליישובי עוטף עזה.

איליה כץ: יש החלטת ממשלה מ-2018-2017 או מדצמבר 2016 בהיקף שלך מעל חצי מיליארד שקלים שאמורה להיות מוארכת בשבוע-שבועיים הקרובים.

איליה כץ: ביום ראשון, בטח שמעתם שהיה קיצוץ רוחבי במשרדי הממשלה, שאפשר גם להרחיב את ההחלטה הזאת.

משה גפני: אם לא תקבלו החלטה בממשלה לגבי מחצית הישובים, אלה שביטלתם.

משה גפני: אם תקבלו החלטה, חבל על הזמן מה שיהיה כאן.

משה גפני: המועדון יעלה באש.

איליה כץ: בצדק.

משה גפני: מה בצדק?

משה גפני: תעבירו את זה.

משה גפני: מחצית הישובים שביטלתם, זאת הייתה טעות.

משה גפני: אני מבקש לבטל את הביטול.

איליה כץ: ברשותך, לסיים את הדברים.

איתן ברושי: בעוטף עזה זה עולה באש גם בלי שנתערב.

משה גפני: התכוונתי עולה באש מבחינת הלהט.

משה גפני: איליה, אל תדבר אתי על חצי מיליארד שקלים.

משה גפני: אני לא מבין בזה.

משה גפני: זה הרבה כסף.

משה גפני: את ההחלטה הזאת תבטל.

איליה כץ: מילה לגבי חצי מיליארד השקלים.

איליה כץ: הכסף הזה כולל בין היתר גם הטבות בצורה כזאת או אחרת לעסקים.

משה גפני: אתה יכול לדבר עם חברי הכנסת, אתה יכול להסביר להם ולומר להם הטבות וכולי.

משה גפני: אני לא למדתי באוניברסיטה ולכן אני לא מבין מה אתה אומר.

משה גפני: אני למדתי בכולל.

משה גפני: אתה צריך להגיד לי מה אתה נותן.

איליה כץ: ניתנת הטבת מס של 20 אחוזים.

משה גפני: תביאו את זה יחד עם התקנות.

שגית אפיק: זה בחוק לעוטף עזה.

קריאה: כשאין רווח, ממה משלמים מס?

עודד פורר: אם העסק לא מרוויח שקל, תן לו 50 אחוזים הטבת מס.

איליה כץ: על משכורת, זו הטבת המס הגבוהה ביותר.

משה גפני: איליה, התחלת טוב.

משה גפני: חצי מיליארד שקלים, הכול בסדר.

משה גפני: התחלת מצוין.

משה גפני: עכשיו אתה מתחיל לרדת.

משה גפני: אתה אומר שתתנו 20 אחוזים הטבות במס בעוטף.

איליה כץ: כבר ניתן.

משה גפני: אבל זה חוק שאנחנו עשינו.

קריאה: הוא הסתיים.

קריאה: עכשיו רוצים להאריך אותו.

איליה כץ: הטבת המס הזאת ניתנת בגלל שהמצב הביטחוני הוא כזה.

איליה כץ: היושב ראש, עוד נקודה אחת שלא קשורה להטבת המס.

איליה כץ: במסגרת אותה החלטה יש עוד שורה ארוכה של הטבות שניתנות ליישובי עוטף עזה.

איליה כץ: בין היתר ניתנת שם הנחה לעסקים, תעשייה ומסחר, הנחה של 40 אחוזים בארנונה.

שגית אפיק: גם זה בחוק.

איליה כץ: הממשלה מפצה את הרשויות המקומיות בגין הדבר הזה.

איליה כץ: זה נועד להוריד את העלויות הקבועות של העסקים.

משה גפני: תודה.

אמיר דהן: חוץ ממה שקבענו לגבי התיירות, זה בדיוק מה שהוסבר.

אמיר דהן: יש נזקים קטנים שלא ניתנים לכימות.

אמיר דהן: הם מקבלים הטבות נוספות כמו הנחות במס והנחות בארנונה.

אמיר דהן: כל מיני דברים אחרים.

שגית אפיק: אבל אלה דברים שקיימים.

אמיר דהן: לנו יש קושי לכמת נזקים של יום אחד.

משה גפני: 20 אחוזים מס לעשירים ועניים, לא חשוב כמה ולא חשוב מי – העברנו את החוק הזה.

משה גפני: העברנו את זה לכמה שנים.

משה גפני: אין שום סיכוי שהחוק הזה יבוטל וממילא אתם לא מביאים בזה שום דבר.

משה גפני: זה לא מועיל לאף אחד.

משה גפני: זה כמובן מועיל מאוד מאוד אבל זה לא מועיל למה שדיברנו.

משה גפני: אמרתי, כאן זאת ועדת הכספים ולא ועדת חוץ וביטחון.

משה גפני: תסבירו בדיוק מה אתם מביאים.

משה גפני: תביאו את זה עם התקנות.

משה גפני: אתם ראיתם, אני עשיתי את זה בכוונה כדי שלא תחשבו שאני לא יודע לברך אתכם.

משה גפני: אני יודע לברך אתכם.

משה גפני: אני מברך את אגף התקציבים, אני מברך את רשות המסים, אבל תאמרו לי דברים שגם אני שלא למדתי ליבה אבין.

משה גפני: אני לא מבין מה זה 20 אחוזים.

משה גפני: זה אומר שמה שעשינו כאן היה סתם?

איליה כץ: לא.

איליה כץ: חלילה.

משה גפני: אז הכול בסדר.

משה גפני: אז 20 אחוזים יש בחוק.

רועי כהן: הוא בא למכור לך מה שכבר יש לנו.

משה גפני: הוא בא לחדד.

קריאה: זה מוסדר בדברים אחרים שכבר קיימים.

קריאה: כמה מממשים את ה-20 אחוזים?

רועי כהן: מי מגיע לרווח שם?

רועי כהן: על מה אתה מדבר?

קריאה: כמה מנצלים את הטבת המס הזאת?

משה גפני: רק לי יש את הפריבילגיה לריב עם האוצר.

משה גפני: לכם לא.

משה גפני: יועצי המס.

גיתית שלומי: ממלאת מקום נשיא לשכת יועצי המס.

גיתית שלומי: לא אחזור על דברים שנאמרו אבל יש שתי נקודות שחשוב לי לחדד אחרי הדברים שנאמרו כאן.

גיתית שלומי: אני רוצה לחדד תגובה לדברים שנאמרו כאן.

גיתית שלומי: כיועצי מס אנחנו נתקלים בעסקים בדרום ואנחנו מבינים שהמצב הוא מאוד קשה.

גיתית שלומי: נמצאת אתנו יושבת ראש מחוז הנגב שלנו.

גיתית שלומי: המצב כרגע הוא קשה.

גיתית שלומי: העסקים פונים אלינו, מתדפקים על דלתנו והמצב הוא לפני קריסה של עסקים שם.

גיתית שלומי: בהצעה שנאמרה כאן, הכוונה היא לפצות רק בגין עלות השכר של העובדים.

גיתית שלומי: איפה העצמאי?

גיתית שלומי: הוא אזרח סוג ב'?

גיתית שלומי: אלה הדברים שנאמרו כאן על השולחן.

גיתית שלומי: יכול להיות שאני הבנתי לא נכון.

אמיר דהן: הבנת לא נכון.

אמיר דהן: גם עצמאי שאין לו עובדים והוא נאלץ לשמור על הילד שלו בבית, הוא יקבל פיצוי.

רועי כהן: זה מה שאמרתי.

רועי כהן: אתה לא מנכה את ההוצאות.

אמיר דהן: קחי את ההכנסה החייבת שלו של שנה קודמת לפני מס, חלקי אותה למספר הימים ואת תביני כמה שווה יום שלו.

רועי כהן: ומהיום הזה הוא צריך להפסיק לשלם את הארנונה.

גיתית שלומי: אתה לא יכול לעשות את ההשוואה הזאת.

אמיר דהן: אתה לא עושה השוואה.

אמיר דהן: אתה נותן לו שכר.

משה גפני: בתחשיבים נדבר על זה.

גיתית שלומי: הנושא השני הוא הטבות המס בישובים האלה.

גיתית שלומי: צריך להבין שהטבת מס מחושבת רק מהרווח.

גיתית שלומי: אם לעסקים האלה היום אין רווח, זה לא משנה אם ייתנו הטבת מס כי לא מנצלים אותה.

גיתית שלומי: לא צריך לשאול מה הטבת המס אלא כמה אחוזים מנצלים את הטבת המס הזאת.

אמיר דהן: 85 מיליון שקלים בשנה.

משה גפני: היות ואני העברתי את החוק של יועצי המס, יש לי בקשה.

משה גפני: אל תדברי נגד הנושא של הטבות המס.

גיתית שלומי: אני לא נגד הטבות המס.

משה גפני: תגידי את הטענות שיש לך.

משה גפני: הטבות המס עשו הרבה מאוד בעוטף.

משה גפני: הם עשו הרבה מאוד בכל הארץ אבל העוטף מקובע בחוק של ה-20 אחוזים, מה שהוא עכשיו משתמש בזה.

גיתית שלומי: חלילה.

משה גפני: אז הוא יחזור למשרד ויגיד שנתחיל למסמס את העניין הזה או לבטל את החוק כי אנשים לא מרוצים מזה.

משה גפני: לכן אני שמח שאמרת שאלה 85 מיליון שקלים.

משה גפני: נבדוק אותך.

גיתית שלומי: אנחנו מדברים רק על העסקים הקטנים.

גיתית שלומי: כמובן אין כל כוונה לפגוע באיזושהי הטבה.

ליאורה סלע דוד: אני מנהלת את עמותת התיירות האזורית של חמשת המועצות האזוריות מתוכן שלוש מועצות הן בעוטף.

ליאורה סלע דוד: אנחנו לא משתמשים במילה עוטף בתיירות כי זה לא הולך ביחד, תיירות ועוטף.

ליאורה סלע דוד: אני לא פוליטיקאית ולכן אני כן אומר תודה לרשות המסים ולאמיר באופן אישי.

ליאורה סלע דוד: פעם ראשונה נפגשנו כאן בחודש מאי, אז ישבנו כאן בפעם הראשונה.

משה גפני: את מי בירכת?

ליאורה סלע דוד: את אמיר.

ליאורה סלע דוד: נפגשנו פעם ראשונה במאי.

ליאורה סלע דוד: אני אומרת את זה בפעם השלישית כדי להדגיש כמה זמן עבר מאז נפגשנו בפעם הראשונה – עברה חצי שנה – אבל העסקים עדיין לא קיבלו שקל.

ליאורה סלע דוד: עדיין אני אומרת תודה לרשות המסים כי התקדמנו הרבה בחצי השנה הזאת.

ליאורה סלע דוד: אני הצלחתי להבין שרשות המסים לא יכולה על דעת עצמה לחלק כספים אלא היא צריכה החלטות ממשלה, היא צריכה הוראות, אבל הצלחנו להתקדם הרבה מאוד ובסופו של דבר התקנות שמירי ואמיר הציגו היום ייתנו את המענה שאנחנו ביקשנו, להכניס את הישובים שאינם ישובים בקו ה-אפס עד שבע ולא ברשימת יישובי הספר.

ליאורה סלע דוד: הם נכנסו.

ליאורה סלע דוד: גם בעוטף יש מלונות ולא הכול אלה צימרים שזה עסק צדדי.

ליאורה סלע דוד: יש הרבה מאוד עסקים שזה העסק שלהם.

ליאורה סלע דוד: זה לא עסק צדדי אלא זאת הפרנסה שלהם ואנשים קורסים.

ליאורה סלע דוד: אני מייצגת את עסקי התיירות ואני אהיה נאמנה לעסקים שבעמותת התיירות בה חברים 150 עסקי תיירות.

ליאורה סלע דוד: אני יכולה לומר שאולי זה לא בית מלון גדול באשקלון אבל יש לנו אתרי לינה גדולים.

פנינה בן דוד: באשקלון יש גם מלונות קטנים עם 25 חדרים.

ליאורה סלע דוד: אני יודעת.

איתן ברושי: אין כאן תחרות.

ליאורה סלע דוד: בדיוק.

ליאורה סלע דוד: אנחנו לא צריכים להיאבק אחד בשני.

ליאורה סלע דוד: בסופו של דבר המטרה היא שכולם יקבלו את מה שמגיע להם.

ליאורה סלע דוד: אני רוצה לסבר את האוזן ולומר שהתקנות האלה הן טובות, הן מעולות, הן ייתנו את רשת הביטחון שהעסקים התיירותיים צריכים אבל יש כאן איזושהי התעלמות.

ליאורה סלע דוד: כל עסק כלכלי רוצה לצמוח.

ליאורה סלע דוד: התקנות האלה נותנות את מה שהיה על בסיס שנה שעברה.

ליאורה סלע דוד: יש כאן התעלמות מוחלטת מצמיחה.

ליאורה סלע דוד: סתם לסבר את האוזן, אני יכולה לומר שמלון ארץ צאלים שנבנה ביחד עם גוף כלכלי– משקי הקיבוצים, גוף כלכלי מהמרכז, אמנם משקי הקיבוצים אבל הם יושבים במרכז – הקים ביחד עם קיבוץ צאלים מלון.

ליאורה סלע דוד: הגיע משקיע מבחוץ.

ליאורה סלע דוד: השנה הראשונה של המלון הייתה שנה נפלאה, שנת 2017, הגיעה שנת 2018 והכול בנפילה.

ליאורה סלע דוד: העסק עצמו מבחינת השוואת מחזורים בין 2017 ל-2018, יש הפרש של 600,000 שקלים.

ליאורה סלע דוד: זה ההפרש בין מחזור של השנה לשנה שעברה.

ליאורה סלע דוד: אם מסכמים את כל הביטולים שהיו למלון הזה, אנחנו עומדים על מעל מיליון שקלים.

ליאורה סלע דוד: זאת אומרת, המלון היה אמור בשנה השנייה להרוויח יותר מאשר בשנה הראשונה.

ליאורה סלע דוד: אם כן, התקנות האלה אמנם נותנות את רשת הביטחון אבל זה מתעלם מהצמיחה.

ליאורה סלע דוד: אני לא יודעת, אולי אני קצת תמימה, אבל יכול להיות שיש איזשהו מנגנון גם לתת איזושהי תוספת למקומות ולא רק על בסיס השוואה לשנה שעברה.

ליאורה סלע דוד: דבר שני שהוא מאוד קריטי והוא עלה כאן אבל אני כן רוצה לחדד אותו.

ליאורה סלע דוד: הנושא של אולי מקדמות.

ליאורה סלע דוד: עוד 45 ימים לעסקים שכבר שמונה חודשים נמצאים במצב הזה.

איתן ברושי: 45 ימים לא מהיום אלא מהיום שהם יגישו.

אמיר דהן: אי אפשר לתת מקדמה לפני תביעה.

ליאורה סלע דוד: אם יש איזשהו מנגנון שכן מוכר לתת מקדמות לעסקים ואחר כך להתעסק עם הניירת.

ליאורה סלע דוד: יש עסקים שהם לא מלונות, שהם לא קיבוצים, שאין להם גב כלכלי ואלה עסקים פרטיים והם קורסים.

ליאורה סלע דוד: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רואה חשבון זוהר ערוסי.

זוהר ערוסי: יש לי גם דברי שבח לאמיר שעזר לנו ככל שהיה יכול.

זוהר ערוסי: יש לי גם הרבה ביקורת אבל כרגע זה לא הנושא.

זוהר ערוסי: אני רוצה להתמקד כרגע בנושאים שעלו בדיון ובמיוחד על דבר אחד.

זוהר ערוסי: עלה כאן הנושא של כללים אוטומטיים.

זוהר ערוסי: זה דבר שהוא קריטי וחשוב שייכנס.

זוהר ערוסי: דבר נוסף, כפי שציין קודם מר שרגא ברוש, הוא להכניס את אזור התעשייה הדרומי יחד עם העוטף, בדיוק אותם כללים, לעניין ההטבות בארנונה כפי שצוין קודם.

זוהר ערוסי: דבר נוסף זה נזק עקיף במסלול אדום.

זוהר ערוסי: עד היום, אנחנו היום ארבע וחצי שנים אחרי צוק איתן, אנחנו עדיין בסבב מול קרן הפיצויים ולמסלול האדום אין דד-ליין.

זוהר ערוסי: צריך להיות דד-ליין.

זוהר ערוסי: זה קריטי.

זוהר ערוסי: זה בדיוק כמו מסלול ירוק אחרי 45 ימים או כל זמן אחר.

זוהר ערוסי: דיברו כאן קודם על מצב בו פיקוד העורף מחליט על השבתת לימודים.

זוהר ערוסי: זה לא מספיק שרק פיקוד העורף יחליט אלא לצורך העניין גם רשות מקומית מחליטה על השבתת לימודים.

זוהר ערוסי: , עיריית אשקלון, עיריית באר שבע או רשות מקומית זו או אחרת.

משה גפני: תודה רבה.

שבתאי בירן: לשכת רואי חשבון, אשקלון.

שבתאי בירן: לגבי השבתת לימודים שהיו במשך יומיים באשקלון.

שבתאי בירן: אני מבין שלא נכלל פיצוי להורים שכירים.

שבתאי בירן: רק בשעה קילומטרים?

אמיר דהן: השכר הוא לכל ההורים.

אמיר דהן: מאפס עד 40 קילומטרים.

אמיר דהן: כל הנחיה של פיקוד העורף לסגור את מוסדות הלימודים, מקבלים.

שבתאי בירן: דיברו כאן על ממ"דים באשקלון.

שבתאי בירן: באותו בית שהתמוטט - - -

משה גפני: זה לא הדיון.

איתן ברושי: זה לא הדיון.

איתן ברושי: אל תערבבו.

משה גפני: מצטער.

משה גפני: אם תרצה או לא תרצה, אנחנו נקיים על זה דיון.

רויטל סיטון: יושבת ראש מחוז הנגב, לשכת יועצי המס.

רויטל סיטון: אני מציעה דבר מאוד מאוד פשוט.

רויטל סיטון: יש נוסחאות שהן פחות עובדות.

רויטל סיטון: צריך לסווג את כל נוסחת המחזורים לפי מקצועות ולפי תחומי עיסוק.

רויטל סיטון: יש השפעות ויש דברים שונים בכל מקצוע.

רויטל סיטון: יש כבר נוסחה.

רויטל סיטון: נסדר נוסחה, נשב עם הלשכות המקצועיות אבל כשקורים ימים כאלה, יומיים כאלה, ניתן אחוז מהנוסחה, חלק יחסי מהנוסחה, ואז זה הרבה יותר קל.

רויטל סיטון: לא כהוראת שעה.

איתן ברושי: גפני, יש חבר אחד מכפר עזה.

איתן ברושי: תן לו לומר משפט.

אריאל ארבל: אני מנהל הקהילה של כפר עזה ושל קיבוץ גבים.

אריאל ארבל: כבוד היושב ראש, תודה רבה.

אריאל ארבל: הדיון הזה מרתק והוא מאוד חשוב אבל לא שמעתי בו דבר אחד וזה לגבי החוסן הקהילתי שלנו.

אריאל ארבל: דיברנו על פיצויים לכולם, לעסקים, לכל מיני פרמטרים, אבל אנחנו מבקשים שתהיה גם התייחסות לנושא של החוסן הקהילתי של הקהילות.

משה גפני: כלומר?

אריאל ארבל: אני יכול לפרט לכם כאן.

משה גפני: לא, אל תפרט הרבה.

משה גפני: רק תגיד את המשפט הראשון כי כנראה אחריו אני אעצור אותך.

משה גפני: מה אתה רוצה?

משה גפני: מה אתה מבקש?

משה גפני: חוסן קהילתי זה דבר חשוב מאוד.

משה גפני: מה אתה מבקש?

אריאל ארבל: כמו שיש מל"ח, משק לשעת חירום, כשיש מצב חירום, פותחים את המחסן, אנחנו, מנהלי הקהילות, מתמודדים במצבי חירום כאלה, בהסלמות שלא פוסקות האלו, אני מבקש סוג של תקציב מסוים שיהיה לחוסן הקהילתי בשעת חירום.

משה גפני: איפה איליה?

קריאה: ברח.

משה גפני: חוסן קהילתי.

משה גפני: צריך כסף.

משה גפני: לא קשור לעניין הזה.

שגית אפיק: בהחלטות הממשלה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: בהחלטת ממשלה.

עודד פורר: דרך משרד הפנים, זה בהחלט ראוי.

משה גפני: מהחצי מיליארד שקלים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: האגודה לזכויות האזרח.

דבי גילד חיו: האגודה לזכויות האזרח ובשם קואליציה של ארגונים שעוסקת בזכויות עובדים, רציתי לדבר על עובדים הכי מוחלשים שנפגעים בתקופת שעת חירום ובראש ובראשונה אלה עובדים כמו עובדי שעה, עובדים שמקבלים שכר לפי שעה או עובדי קבלן או עובדים שגרים מחוץ לטווח שמקבל את הפיצויים ועובדים בתוך האזור הזה.

דבי גילד חיו: אלה עובדים שהמצב החוקי שקיים היום בעצם לא נותן להם שום מענה ולא מפצה אותם בשום דרך.

שגית אפיק: אין שום סיבה שלא תפצו עליהם.

דבי גילד חיו: החוקים היום, אלה כל מיני הסדרים שעושים מול המעסיקים, לפצות את המעסיק כאשר עושים הסדר.

דבי גילד חיו: עובדי שעה, אם הם לא מגיעים לעבודה, הם לא מקבלים שכר לגבי אותו יום, או עובדי קבלן, ואז המעסיק גם לא יקבל את הפיצוי כי ממילא הוא לא אמור לשלם את השכר הזה.

דבי גילד חיו: או למשל עובדים במשק בית שהמעסיק שלהם ממילא לא מקבל את הפיצוי.

דבי גילד חיו: חייבים למצוא פתרון לדבר הזה.

דבי גילד חיו: לארגונים שלנו פונים הרבה מאוד עובדים מהסוג הזה.

דבי גילד חיו: אלה העובדים הכי מסכנים, הכי עניים, הכי מוחלשים וצריך למצוא להם פתרון.

עודד פורר: כמו עצמאים שעובדים לפי שעה.

עודד פורר: עצמאי שהעבודה שלו לפי שעה, הוא כמו עובד שעתי.

דבי גילד חיו: נכון.

אמיר דהן: אבל אם הוא לא מדווח למס הכנסה, אין דרך.

עודד פורר: מה זה לא מדווח?

עודד פורר: היא אומרת שצריך למצוא לזה פתרון.

אמיר דהן: בתקנות יש פתרון גם לעובדי שעה.

אמיר דהן: החלק היחסי לפי השעות שהוא עובד.

אמיר דהן: יש פתרון לעובדי כוח אדם.

שגית אפיק: אחד הדברים שעשו בפעמים קודמות, לעשות הסכם משולש כך שגם המעביד יהיה מחויב לשלם לעובד בעד הימים האלה שהוא לא הגיע ורשות המסים תיתן את הפיצוי גם בעד העובדים האלה.

משה גפני: אני רוצה לשבח את הממשלה, את רשות המסים, את אגף התקציבים.

משה גפני: באמת יש שיפור משמעותי בתקנות באופן יחסי למה שהיה קודם.

משה גפני: בעיות שהתגלו בפעמים קודמות, במה שאתם מציגים עכשיו – אמנם התקנות לא כאן – יש שיפור משמעותי ובכמה דברים ראינו את השיפור.

משה גפני: אני רוצה להבין.

משה גפני: אתם הולכים להביא את התקנות ואני רוצה להבין למה זה לא קבוע.

משה גפני: יש דברים שצריך לעשות אותם באופן קבוע.

משה גפני: אם הישובים האלה נכללים בתוך המערכת הזאת, זה צריך להיות באופן קבוע.

משה גפני: כמו שזה עכשיו, כך יהיה הלאה.

משה גפני: אם שם תהיינה בעיות והם לא כלולים בבעיות האלה, הם לא יקבלו.

משה גפני: אבל הם צריכים להיות.

משה גפני: למה צריך לבוא לכאן כל הזמן?

משה גפני: מחצית הישובים במועצה אזורית, גם המחצית השנייה זכאית, הממשלה קיבלה החלטה לא טובה ואני מבקש לבטל את הביטול עליו החליטה הממשלה.

משה גפני: מסלול השכר בוודאי צריך להיות קבוע.

משה גפני: אין סיבה שזה לא יהיה כך.

משה גפני: למה מסלול השכר, שהוא חשוב מאוד, הוא לא קבוע?

משה גפני: זה לא הולך לפי תקנות או הנחיות פיקוד העורף אלא זה צריך להיות דבר שדנים עליו, מקבלים החלטה והוא צריך להיות בעניין.

משה גפני: יש דברים בחישובים עליהם נצטרך לדבר ואני מציע שנדבר עליהם או לפני הישיבה או בישיבה הבאה.

משה גפני: גם המקדמות.

משה גפני: אנשים חיכו שמונה חודשים.

משה גפני: זה לא שעכשיו אנחנו באים ואומרים 45 ימים.

משה גפני: אין 45 ימים.

משה גפני: יש שמונה חודשים שלא נעשה כלום.

משה גפני: אני מבקש את מה שעלה כאן קודם בדיון.

משה גפני: מקומות בהם יש פגיעה- לא בנזק ישיר אלא בנזק עקיף – מקומות שהיה ירי והמקומות האלה לא נמצאים בתוך המערכת עצמה, לפצות אותם על אותם ימים, כמו המקרה של המלון באשקלון.

משה גפני: צריך למצוא לעניין הזה פתרון.

משה גפני: זה לא שאין כסף.

משה גפני: יש כסף.

משה גפני: יש 450 מיליון שקלים ואתם אמרתם שיש את הסכום הזה.

איתן ברושי: המלחמה עלתה יותר.

משה גפני: אני מבקש שמהכסף הזה יינתן פיצוי.

משה גפני: זה יכול להיות דבר שהוא לא קבוע, זה יכול להיות דבר שמגדירים אותו מבחינה משפטית באופן כזה שאין לזה השלכת רוחב אבל הטענה שבאשקלון יש מלון ויומיים היה שם ירי, אי אפשר היה לעשות כלום, צריך לפצות אותם על כך.

משה גפני: נכון שהם לא נמצאים בתוך האזור אבל רק על הימים האלה.

פנינה בן דוד: הביטולים הם גם שלושה שבועות וחודש קדימה.

משה גפני: לא יהיה.

משה גפני: אני אלמד אותך קצת פוליטיקה.

משה גפני: לא שאני מבין בזה כל כך הרבה אבל קצת.

משה גפני: אם אנחנו מצליחים להעביר את זה אצלם, תוכלי לבוא ולדבר על שלושה שבועות ועל חודש, על לפני ועל אחרי.

משה גפני: אם לא נעביר את החלק הקטן הזה, את יכולה לדבר עד מחר.

משה גפני: תבואי אליהם, תאמרי להם, הם יחייכו אליך כי הם אנשים נחמדים אבל כלום לא יהיה.

משה גפני: יש כאן שני דברים שרשמנו כאן שהם יצטרכו תיקון חקיקה.

משה גפני: חוק הגנה על העובדים ותיקון קבוע של הרחבת הנזק העקיף אבל זה מופיע בחוק שלנו.

איתן ברושי: יש לי הצעה אחרת.

משה גפני: רגע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: אני לא מצביע על כלום.

איתן ברושי: תן לי להציע.

משה גפני: אני אתן לך.

משה גפני: עד כאן אני חושב שאפשר לעשות את זה וזה הגיוני.

משה גפני: אני שמח על כך שיש אצלכם, בממשלה, פתיחות לעניין הזה ואני מבקש שתיעתרו לבקשה הזאת.

משה גפני: אם לא, אני כמו תמיד מאיים.

עודד פורר: לא דיברת על פיצוי מחזורים.

משה גפני: זה בוודאי.

משה גפני: זה בנוסחאות.

משה גפני: זה יבוא לכאן.

משה גפני: ודאי.

משה גפני: דווקא בזה אני משבח אותם.

משה גפני: זה יבוא לכאן ואנחנו נדון בעניין הזה.

שגית אפיק: לעצמאים אתה רוצה שהנוסחה תהיה אחרת.

משה גפני: אני לא הולך להיות עכשיו מבואס בגלל שאני מוכרח לאשר את התקנות ואם נאשר את התקנות, יישארו בעיות.

משה גפני: אני לא מתכוון להישאר עם הבעיות.

משה גפני: אני מתכוון לפתור אותן.

משה גפני: אם יהיה שיתוף פעולה, אני אשמח.

משה גפני: נתפשר, נגיד שזה כן וזה לא.

משה גפני: הכול יהיה בסדר.

משה גפני: אם לא נתפשר, אם לא נפתור את הבעיות, בעיקר הקבועות – אני אביא את החוק.

משה גפני: אני אעמוד במליאת הכנסת ואני אאשים כל מיני שרים בממשלה שלא אכפת להם מעוטף עזה.

משה גפני: אני מבקש שתהיו עם לב פתוח, עם רצון לפתור את הבעיה כדי שלא נישאר גם אנחנו בהרגשה לא טובה.

משה גפני: בסופו של דבר זה לא קורה אם אין בעיה.

משה גפני: אם יש בעיה, ממילא לא צריך להגיע לכאן כי יש תקנות קבועות.

משה גפני: איליה, אתה מסכים?

איתן ברושי: הוא מסכים לכל בתנאי שזה לא יעלה כסף.

איליה כץ: היושב ראש, מסכים לכל מילה.

משה גפני: את מה שהעלית, את ה-20 אחוזים שמקבלים בשדרות ובעוטף עזה, אני מבקש שתהיה החלטה שהתקנות האלה או החוק הזה יהיה קבוע.

משה גפני: יהיה כתוב בסוף החוק ולא שכל פעם נצטרך להאריך אותו.

משה גפני: לצערנו הרב זאת תמונת המצב ואנחנו רואים את המחזוריות הזאת.

משה גפני: דיברנו על כך גם עת הארכנו את החוק.

משה גפני: אני מבקש שהחוק הזה יהיה קבוע אלא אם כן המצב ישתנה ואז החוק מתבטל.

איליה כץ: היושב ראש, אתה מכיר שבפקודת מס הכנסה יש את הסיפור של הטבות המס.

איליה כץ: יש שם את המנגנון, את הנוסחה שקובעת איזה ישובים זכאים ואיזה ישובים לא זכאים.

איליה כץ: רשימת הישובים כאן היא למעשה רשימה חריגה שניתנת על סמך זה שיש מצב ביטחוני חריג.

איליה כץ: אני מקווה מאוד שלא נהיה במצב ביטחוני חריג לנצח נצחים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זה מה שאמרנו גם אז.

איליה כץ: לכן ההחלטה מוארכת.

עודד פורר: אבל היא לא מוארכת אוטומטית.

שגית אפיק: אתם רוצים להאריך עכשיו מעבר ל-2021?

שגית אפיק: מאריכים ל-2023?

איתן ברושי: זה משהו אחר.

איתן ברושי: שגית, אתם עושים נזק.

איתן ברושי: איליה, אתה עושה נזק.

איליה כץ: החוק שלכם מפנה לקביעה של הממשלה על מצב ביטחוני.

איתן ברושי: זה לא קשור.

איליה כץ: זאת חקיקת מסגרת ויש החלטת ממשלה.

איתן ברושי: הכול כאן מתערבב.

איתן ברושי: זה לא קשור.

משה גפני: לא אמרתי שזה קשור אבל זאת גם בעיה שצריך לפתור אותה.

איתן ברושי: נכון, אבל אי אפשר את הכול בבת אחת.

משה גפני: אפשר חלק.

איתן ברושי: בוא נתחיל בחלק.

משה גפני: זה בחלק.

משה גפני: תן לי לסיים את העניין הזה.

עודד פורר: אחרי הבחירות לרשויות המקומיות האמונה של גפני התחזקה.

איתן ברושי: אבל את האנשים האלה לא מעניינות השטויות שלנו.

איתן ברושי: הם רוצים לחזור הביתה.

משה גפני: איזה שטויות?

משה גפני: תשאל את ראשי הרשויות והם יאמרו לך מה הם מבקשים.

משה גפני: אני מבקש שתבדוק את העניין הזה ותגיד לי לגבי הנושא של העוטף, לגבי הנושא של שדרות, שהחוק הזה יהיה קבוע עד שהמצב ישתנה וכולנו מקווים שהוא ישתנה.

משה גפני: יש הצעת סיכום של חבר הכנסת איתן ברושי.

משה גפני: בבקשה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שלדיון הזה עם רשות המסים, אפשר לומר את המשפט הידוע שאין מסים על מילים.

איתן ברושי: אף אחד עוד לא ישלם מס על המילים שלו.

איתן ברושי: כאן אפשר לומר על הדיון הזה שאין מסים על מילים.

איתן ברושי: הרבה מילים נאמרו כאן ואין מסים על מילים.

איתן ברושי: הציבור כאן התמעט אבל אני בכל זאת רוצה לומר שחייבים להפריד בין שאלות המיגון והטבות המס שיש להם מצבי קבע עם גבולות קבועים של מיגון והטבות, שלא מושפעים מאירוע זה או אחר, לבין מה שמושפע מאירוע קצר או ארוך כמו מצב חירום במלחמה או מבצע.

איתן ברושי: הערבוב הזה הוא לא טוב.

איתן ברושי: למשל, מערכת הביטחון והאוצר מאוד חוששים מה יקרה אם יתחילו למגן את אשקלון וכי זה ימוטט את התקציב.

איתן ברושי: דרך אגב, אחת השמועות אומרת שהמבצע עכשיו הופסק כי האוצר אמר שאין לו כסף.

איתן ברושי: לפחות "דה מרקר" חושב כך.

איתן ברושי: יש כותרת גדולה.

משה גפני: מילא היית אומר ש"יתר נאמן" חושב כך, אז אני מבין, אבל "דה מרקר"?

משה גפני: מה הוא מבין בזה?

איתן ברושי: אני רוצה לומר לחברים שאולי לא יודעים.

עודד פורר: איתן קורא "המודיע".

איתן ברושי: אחד הדברים שכדאי שאנשים ידעו את מה שאתה בוודאי יודע שמלחמה עולה כסףוהרבה כסף.

משה גפני: זה לא נכון שהמלחמה הופסקה בגלל כסף.

איתן ברושי: ברור שלא.

משה גפני: זה פשוט לא נכון.

איתן ברושי: ברור אבל עכשיו ברור דבר אחר והוא שלא רוצים לשלם.

משה גפני: היא הופסקה בגלל סיבות אחרות.

איתן ברושי: מלחמה עולה כסף ובמלחמה יש מרכיב גם של כל הדיון שהיה כאן היום.

איתן ברושי: אין מלחמות דה-לוקס, בטח לא בעידן הזה.

משה גפני: מה אתה מציע?

איתן ברושי: אני אציע.

איתן ברושי: אחרי שהפרדנו את ההטבות ואת המיגון, אנחנו עוסקים בפיצויים על מצבעי חירום וזה טוב לכם.

איתן ברושי: אני גם מקבל את העיקרון שאתם אומרים עד גבול מסוים שהטבות רב-שנתיות באו לענות על רף מסוים של נזק.

איתן ברושי: אבל צריך להגדיר מהו הרף ומה גבולותיו.

איתן ברושי: יש מקומות שהם לא מקבלים הטבות.

איתן ברושי: אני כן מקבל את האמירה הכללית וגם אני אומר אותה.

איתן ברושי: ההטבות של 300-200 מיליון שקלים לעוטף עזה, הן גם, לא רק אלא גם.

איתן ברושי: ההצעה שלי.

איתן ברושי: סעיף מספר 1, ואני מבקש שיירשם.

איתן ברושי: לגנות את משרד הביטחון והאוצר על כך שלא הופעל מצב מיוחד בעורף בתקופה האחרונה.

איתן ברושי: אני עומד על כך ואני מבקש להצביע על כך.

איתן ברושי: סעיף 2.

איתן ברושי: לא תקין שלא שילמו פיצויים על נזקים עקיפים במשך כל שמונת החודשים האחרונים.

איתן ברושי: זה לא מקרה שהתיירות הייתה כאן הראשונה כי התיירות סובלת גם מעשן ולא רק מרסיסים.

איתן ברושי: לכן הבאנו את התיירות קודם כל.

איתן ברושי: לא בגלל אשקלון או לא אשקלון אלא הם באמת שילמו.

איתן ברושי: אתם יודעים שיש אנשים שכבר חולים מהצמיגים?

איתן ברושי: את הגז של כוחותינו הם נשמו ואת העשן של הצמיגים של האויב הם קיבלו.

איתן ברושי: תסלחו לי חבריי אבל אני לא מאמין בכל מה שתואר כאן עכשיו.

איתן ברושי: לא יצא מזה כלום.

איתן ברושי: זזה לא יהיה.

איתן ברושי: יהיה מי שיכשיל את זה.

איתן ברושי: יהיו יועצים משפטיים.

איתן ברושי: לא יקרה כאן.

איתן ברושי: אדוני מהעסקים הקטנים, לא יקרה כאן שום דבר.

איתן ברושי: אני מבקש הצעה שאומרת שהממשלה תקבל ביום ראשון החלטה שמפעילים מצב מיוחד בעורף רטרואקטיבי לזמן ומרחק שייקבע.

איתן ברושי: לא ייפתרו שאלות החודשים האחרונים עם כל מה שנאמר כאן.

איתן ברושי: חבר'ה, גדלנו ובגרנו.

איתן ברושי: עם כל הכבוד לא יצא מזה כלום.

איתן ברושי: מקסימום תסתיים הישיבה או כמו במפא"י, כל פעם הקימו ועדה כדי לפתור את הבעיה.

איתן ברושי: מה זאת ועדה?

איתן ברושי: זה סוס עם דבשת.

איתן ברושי: לא יצא מהישיבה הזאת כלום, כמו שלא קרה הרבה עד עכשיו.

משה גפני: אני דואג כשאתה מדבר נגד מפא"י.

איתן ברושי: אני היחידי שיכול לעשות זאת.

איתן ברושי: אני אומר עכשיו ברצינות שאני מציע שהממשלה תקבל הוראת שעה שהיא מפעילה מצב מיוחד בעורף רטרואקטיבית כדי לטפל בחודשים, בשבועות, בימים ובשעות שהיו וכל מה שהם רוצים לעשות, לא צריך בכלל כי בתקנות הקיימות של מצב מיוחד בעורף ומצב מל"ח, לא צריך את כל העבודה שלכם.

איתן ברושי: פשוט תקראו את הכללים.

איתן ברושי: תחליטו שכן צריך את זה – גפני עושה חוק, אז נעשה את זה.

איתן ברושי: אבל את כל מה שקרה בשבעה-שמונה חודשים האחרונים וכל מה שקרה בימים האחרונים, אתם לא תפתרו עם הכללים האלה.

איתן ברושי: אתה אומר 45 ימים אבל ממתי סופרים 45 ימים?

איתן ברושי: מפסח?

איתן ברושי: מאתמול?

איתן ברושי: משפט אחרון.

איתן ברושי: תבינו, אמרתי אתמול בחוץ וביטחון, עשינו את מול מהלך דרמטי.

איתן ברושי: אמרנו שאין יותר 0-2 מבחינת הטבות אלא רק 0-4 ואת המרחק לישובים בודקים מהגדר ולא מהקו.

איתן ברושי: אני רוצה לומר – תקשיבו החברים שבאים מהעוטף והחברים מהממשלה – לעולם , אבל לעולם, המדינה לא תפצה את האנשים היקרים האלה על מה שהם משלמים.

איתן ברושי: אנחנו לא באים לקו גולני וצנחנים.

איתן ברושי: הם יושבים כל החיים על הקו.

איתן ברושי: אי אפשר כל יום לשאול אותם כמה הם עולים והם יותר "זולים" מכל כוח ביטחון אחר.

איתן ברושי: תפסיקו למרר להם את החיים.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש שכאשר אתם מביאים את התקנות ואת כלמה שנלווה לעניין, תבחנו גם את מה שאומר חבר הכנסת ברושי.

משה גפני: אני מבקש לדעת מתי אתם מתכוונים להביא את התקנות.

גיא גולדמן: תוך מספר ימים עד שבוע.

גיא גולדמן: זו הכוונה.

משה גפני: צריך להזדרז עם העניין הזה כי בינתיים אנשים לא קיבלו מקדמות ולא קיבלו כלום.

גיא גולדמן: כבר העברנו טיוטה ראשונה לאישור משרד המשפטים.

משה גפני: משרד המשפטים הוא חשוב מאוד.

משה גפני: אני מבקש לבחון את הדברים שהעלינו כאן, גם לגבי הקבוע.

משה גפני: אם אני לא אהיה מרוצה, אני אשים את הצעת החוק למרות שאני לא רוצה להיות שם.

משה גפני: אני רוצה שנגיע להסכמה.

משה גפני: תדברו עם מי שאתם צריכים לדבר.

משה גפני: צריך לתקן את זה.

משה גפני: אני לא אשב כאן כל פעם לדון על נושא של פיצויים לאנשים שגרים באזור.

משה גפני: אי אפשר לעשות את זה.

משה גפני: זה אמנם עולה יותר כסף, אני מסכים, אבל לא הרבה יותר.

משה גפני: הדבר הזה, גם הכסף שמייעדים לתושבי העוטף, אפשר לקחת מזה.

משה גפני: זה לא הרבה כסף ואפשר להתמודד עם זה מבחינה תקציבית.

משה גפני: לכן אני מבקש שתבחנו את הדברים ותאמרו לי את התשובות.

משה גפני: אם אתם רוצים, נשב לפני שאתם באים לוועדה ונראה איך נפתור את הבעיה.

משה גפני: אני חוזר ואומר שאני משבח אתכם על העבודה שעשיתם עד עכשיו.

משה גפני: יש שיפור בעניין של מה שהצגתם כאן, שאתם אמורים להביא.

משה גפני: אני מבקש את השיפור הנוסף כי זה פותר את הבעיה.

משה גפני: במידה ולא, תהיה התמודדות.

משה גפני: תודה רבה לכל המשתתפים.

משה גפני: אני מודה לכם.