ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 741, 2018-11-15 11:30

יואב קיש: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: חשש מקרינה מסוכנת מאנטנה בבית ספר אורט חולון.

יואב קיש: שלום לכולם.

יואב קיש: ראשית, אני מתנצל על העיכוב של חצי השעה.

יואב קיש: היינו בהליך חקיקה שהתארך בנושא הצעת חוק לייצוא קנביס רפואי.

יואב קיש: היה חשוב לקדם את הצעת החוק, ואני מתנצל על כך שנאלצתם להמתין חצי שעה.

יואב קיש: שנית, הנושא הספציפי הזה הובא לתשומת לבי על ידי חבר מועצת העיר חולון, שי קינן, שנמצא פה אתנו.

יואב קיש: הוא דחף לזה כבר לא מעט זמן.

יואב קיש: גם לאור הבחירות, אמרנו שנעשה את זה אחרי הבחירות לרשויות המקומיות.

יואב קיש: והנה הגיע אחרי הבחירות ואני חושב שאפשר לבחון עניינית את הנושא הזה.

יואב קיש: לכן אתן לשי קינן להציג את הנושא.

יואב קיש: חבר מועצת העיר חולון, שי קינן, בבקשה.

שי קינן: צוהריים טובים, יושב-ראש הוועדה.

שי קינן: אני רוצה להודות לך בהזדמנות הזו על ההיענות וההירתמות שלך למאבק של ההורים.

שי קינן: צוהריים טובים גם ליוסי סילמן, מנכ"ל העירייה שנמצא אתנו, וליונת דיין, היועצת המשפטית של העירייה.

שי קינן: כמו כן אני מברך את הורי בית הספר אורט, הוועד שנאבק כבר תקופה ארוכה, מינואר השנה, יש לומר, זה מאבק ארוך.

שי קינן: כרגע, רק לידיעתך, יושב-ראש הוועדה, הילדים אינם לומדים.

יעל כהן-פארן: מ-1 בספטמבר?

שי קינן: נכון.

שי קינן: יש למעשה שביתה.

יואב קיש: כל בית הספר?

גלי עמיר: פרט לכיתות י"א-י"ב, שהתלמידים ניגשים לבגרות.

יעל זהבי: לפני כמה שבועות הם סיימו את מכסת השעות שלהם.

גלי עמיר: לפני כשבועיים וחצי הם נאלצו לחזור מפאת בגרויות החורף שלהם.

יואב קיש: תיכף אתן לכם לדבר.

יואב קיש: מי שמבקש לדבר צריך להירשם, להעביר פתקים למנהלת הוועדה, בבקשה.

שי קינן: לבקשת הורי בית הספר עירבנו גם את המשרד להגנת הסביבה.

יואב קיש: איפה הנציג שלהם פה?

סטיליאן גלברג: אני מן המשרד להגנת הסביבה.

שי קינן: יתרה מכך, גם סגן השר, חבר הכנסת ירון מזוז, הגיע אתי לביקור בבית הספר עם האחראי על הקרינה, עם מר יעקב ברדא, עם מנהל בית הספר.

שי קינן: נעשות בדיקות תקופתיות, והפתרון שהוצע לנו, כמי שמייצג כאן את ההורים, הוא פתרון שאינו מקובל, פתרון של מיסוך, שלא מקובל עלינו למעשה.

שי קינן: אבל טענתנו היא לא רק בעניין הקרינה.

שי קינן: עניין הקרינה הוא עניין בפני עצמו אבל טענתנו היא טענה אחרת.

שי קינן: היא נוגעת לנושא שגם אתה, כבודו, אמון עליו, הוא נושא התכנון והבנייה.

שי קינן: לא אפרוט את כל הנימוקים המשפטיים שלנו, כי נמצא כאן גם עורך הדין ליאור כץ שיפרוט, אחרי דברי ההורים, את הנימוקים המשפטיים לאשורם.

שי קינן: אבל אם יורשה לי, בקצרה, בדקנו את נושא ההיתר לתורן ולאנטנה.

שי קינן: הבדיקה העלתה כי היתרי הבנייה לתורן ולאנטנה ניתנו שלא כדין, כי התורן והאנטנה שעליו לא הוקמו בהתאם לדיני התכנון והבנייה.

שי קינן: אני רוצה להסב את תשומת לב יושב-ראש הוועדה והוועדה לסעיפים 1 ו-145 לחוק התכנון והבנייה, לפיהם "מותר לבנות רק במסגרת המותרת לתוכנית, ומה שאין בתוכנית מתאר המאושרת במפורט אינו מותר".

שי קינן: אני רק רוצה לומר שתוכנית מתאר ארצית 36א' מגדירה שלושה סוגי אזורים: אזור שהוא בנייה עירונית, אזור שהוא בנייה כפרית ואזור פיתוח.

שי קינן: התורן למעשה הוקם בלב אזור שהוא בנייה עירונית, ואילו תמ"א 36א' אוסרת – אוסרת, אני חוזר ואומר – הקמת מתקן שידור על קרקע באזור בנייה עירונית.

שי קינן: תודה, כבודו.

יוסי סילמן: רק לציין שההיתר ניתן הרבה לפני.

יואב קיש: יוסי סילמן, מנכ"ל העירייה, אתה תקבל זכות דיבור.

יואב קיש: נא לא להתפרץ.

יואב קיש: תודה, שי קינן.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע את ההורים, יש מספר הורים שנרשמו.

יואב קיש: תהילה גייגר, בבקשה.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: כפי שאמר שי קינן, אנחנו פה בשם ההורים.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: בית ספר אורט מונה 1,570 תלמידים שלא פתחו את שנת הלימודים באופן סדיר.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: תלמידי כיתות י"א-י"ב בעל כורחם, מפאת בגרויות חורף שקורות מיד אחרי חופשת חנוכה, נאלצו לחזור.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אנחנו מגיעים באמת מתוך מצוקה קשה לצעוק את הזעקה של הילדים.

יואב קיש: אנחנו עכשיו כבר באמצע חודש נובמבר.

יואב קיש: את רוצה להגיד לי שמספטמבר, במשך חודשיים וחצי – אמנם היו חגים באמצע – כל הילדים כאחד לא באים ללימודים?

תהילה גייגר אוסטרוביץ: זו המצוקה.

גלי עמיר: הילד שלי לא לומד במסגרת כבר ארבעה חודשים וחצי.

יעל כהן-פארן: זה בית ספר שש שנתי, של כיתות ט'–י"ב?

תהילה גייגר אוסטרוביץ: כן.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: המטרה שלנו, שהילדים שלנו יחזרו לספסל הלימודים ויתחילו את השנה כמו כל בני גילם.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: הנושא שלנו הוא פחד.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: יש לנו אנטנה סלולרית מסוג תורן קרקעי של חברת פלאפון, שפולטת קרינה בסמיכות גבוהה לבית הספר.

יואב קיש: כמה זמן האנטנה שם?

תהילה גייגר אוסטרוביץ: האנטנה נמצאת שם כבר 23 שנים, אבל הפחד שלנו מבוסס.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: בתמ"א 36 כבר נאמר שיש הבהרה שאנטנות מן הסוג הזה אינן מותרות להקמה במרחק של 200 מטרים מאזורים מיושבים ו-100 מטרים ממוסדות חינוך, וזה אף נרשם בחוזרי מנכ"ל משרד החינוך.

יואב קיש: האנטנה קיבלה היתר לפני התמ"א?

תהילה גייגר אוסטרוביץ: רק האנטנה.

יואב קיש: נזמין את היועץ המשפטי לוועדה, הוא צריך להיות כאן, או לירון אדלר או תומר רוזנר.

גלי עמיר: רק אחת מן האנטנות.

גלי עמיר: כל השאר הגיעו אחרי כן.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: ההיגיון שלנו אומר שאם קיימת הוראה שאוסרת ולא מתירה להקים אנטנות חדשות מן הסוג הזה בסמוך לשכונות מגורים ומוסדות חינוך, אז המסקנה של כל בר-דעת היא שיש פה סכנה.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אנחנו נמצאים כרגע במצב שהמדינה רצתה למנוע אותו.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: יותר מזה, יש אמנה בין הרשויות המקומיות לחברות הסלולר, שנולדה בגלל חשש של קרינה בשנת 2005.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: ניתנה התחייבות כתובה של ראשי שלוש החברות הסלולריות דאז ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, להסיר את כל האנטנות מסוג של תורן קרקעי שסמוכות לבתי ספר.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אף אחד, לא הממונה על הקרינה, לא עיריית חולון, אף אחד לא ניסה לאכוף את ההתחייבות הזאת.

יעל כהן-פארן: ממתי ההתחייבות הזאת?

תהילה גייגר אוסטרוביץ: מ-2005, בוועדת הפנים והגנת הסביבה בראשות יורי שטרן זיכרונו לברכה.

יואב קיש: מה הם אמרו?

תהילה גייגר אוסטרוביץ: הם חתמו על הסכם שבו הם התחייבו להסיר.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: בעקבות חשש מקרינה ישבו שלושת נציגי חברות הסלולר וחתמו על אמנה, שהם מתחייבים להסיר את כל האנטנות מסוג תורן קרקעי הסמוכות למוסדות חינוך.

יואב קיש: הייתה פנייה לפלאפון בעניין הזה?

תהילה גייגר אוסטרוביץ: הייתה פנייה לאורך השנים.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אף אחד לא ניסה לאכוף את זה ברשות המקומית או במשרד החינוך, אף גורם לא ניסה.

יואב קיש: יש לכם את הפרוטוקול של ההתחייבות שלהם?

תהילה גייגר אוסטרוביץ: זה פרוטוקול של הוועדה.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: נוכל להעביר את זה.

יואב קיש: אני רוצה לראות את זה.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: נושא הקרינה באמת מפחיד את כולם.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אין במדינת ישראל תקן סטטוטורי שמחייב לרמות קרינה מקסימליות בשהייה ממושכת, והילדים שלנו שוהים בבית הספר ארבע, שש וגם שמונה שעות ביום, אם לא עשר שעות ביום.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: בכל נושא השידוף, העישון והסוכר אנחנו יודעים להגיד שפעם לא הייתה מניעה ואילו היום לאור מחקרים אנחנו כן יודעים שמקפידים להיזהר מהם.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אנחנו לא רוצים שלגבי נושא הקרינה יגיעו למסקנות דומות בעוד מספר השנים, אבל לגבי הילדים שלנו זה יהיה מאוחר מדי.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אם יש חלופות, ויש כל מיני חלופות, אנחנו מבקשים שהפתרון שיתקבל הוא הפתרון שלא לוקח סיכונים לגבי הילדים שלנו.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: הפתרון הבטוח ביותר הוא שאם יש ספק – אז אין ספק.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אנחנו לא זהירים מדי.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: גם הילדים מכירים מורה ותלמיד שנפטרו.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אנחנו לא רופאים אבל בסקר שערכנו בקרב התלמידים גילינו ש-19% מהילדים יש להם הוכחות רפואיות משנה שעברה לתסמיני קרינה.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: תלמידי כיתות י"א, אלה התלמידים ששוהים היום בבית הספר הכי הרבה זמן לאורך השנים, וגם במקום המאוד בעייתי שפונה לאנטנה, כ-73% מן התלמידים מדווחים על כאבי ראש, על בחילות, עם תיעוד רפואי ממשי.

יואב קיש: איך זה לעומת הסטטיסטיקה?

יואב קיש: אתם יודעים להגיד?

תהילה גייגר אוסטרוביץ: לא בדקנו.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: בדקנו רק לגבי בית הספר.

קריאה: ד"ר יעל שטיין בדקה את זה ואמרה שזה מאוד גבוה.

קריאה: יש את הסקר בדף האחרון שחילקנו.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: יש מסקנות של ד"ר יעל שטיין מבית חולים הדסה.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: הממצאים האלה מחזקים את הטענה שיש פה פגיעה בבריאות של הילדים שלנו.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: יתרה מכך, אנחנו יודעים שתקן החשיפה הנוכחי מתייחס רק לאפקט חימום נקודתי ולא לחשיפה ממושכת, מתמשכת, יום-יומית.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: כל הדבר הזה גורם לפגיעה בביטחון שלנו.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אף אחד לא יכול לטעון שאין קשר בין הדברים.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: האנטנה מבחינתנו היא משהו שמגביר סיכון ולא מוריד סיכון.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: מבחינתנו זה מערער את הביטחון והבטיחות של הילדים, פוגע בשלומם.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: את הגורם הזה צריך להסיר.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: מור מזרחי, גם שותפה למאבק, אני מבין.

מור ליברמן מזרחי: נכון.

יואב קיש: גם את הורה לילדים בבית הספר?

מור ליברמן מזרחי: כן.

יואב קיש: בבקשה.

מור ליברמן מזרחי: אני נרגשת מאוד להיות פה היום, אני אומרת את האמת, ואנסה מאוד לקצר בדברים.

מור ליברמן מזרחי: אני פה כדי לזעוק את זעקת ההורים.

מור ליברמן מזרחי: שמעת אולי מילים גבוהות ויפות בנושא הקרינה והמיקרו-ואטים והסף הבריאותי.

מור ליברמן מזרחי: אני לא רוצה להרחיב על זה.

מור ליברמן מזרחי: אני רוצה להגיד לך בתור אימא שאמורה לשלוח את הבן שלה לשגרת היום הטבעית שלו, בחודשיים האחרונים אני מתעסקת ברמות ניטור, בדיקות והמרות של מיקרו-ואטים.

מור ליברמן מזרחי: אנחנו יודעים היום, ללא ספק שתמ"א 36 קבעה שהיום אנטנת תורן סלולרית כזאת לא הייתה קמה.

יואב קיש: היום לא נותנים היתר, כך את אומרת.

מור ליברמן מזרחי: נכון.

מור ליברמן מזרחי: למה הילדים שלנו שונים?

מור ליברמן מזרחי: למה הילדים שלנו לא לומדים בצורה שוויונית כמו כל ילדי ישראל?

יעל כהן-פארן: השאלה היא למה לא מבטלים.

מור ליברמן מזרחי: פנינו לרשות המקומית.

יואב קיש: תיכף נשמע את המנכ"ל.

יואב קיש: הוא יגיד את ההתייחסות של הרשות המקומית.

מור ליברמן מזרחי: ביקשנו מהם לספק לנו תשובות ולדאוג לילדים שלנו.

מור ליברמן מזרחי: התשובות לא מספקות, לא הגיוניות וגם לא אנושיות.

מור ליברמן מזרחי: אני חייבת להגיד לך שהמנכ"ל בכבודו ובעצמו אמר באחת הישיבות שהוא לא היה שולח את הבן שלו ללמוד בבית הספר שלנו.

מור ליברמן מזרחי: אבל אני כן צריכה לתת לבן שלי לשבת שם.

מור ליברמן מזרחי: אני גם לא יכולה לסמוך על חברות הסלולר.

מור ליברמן מזרחי: אני לא מבינה בזה, אני לא יודעת מתי הם ישנו את הכיוון, את העוצמות, אלומות, משדרים, כל מיני מילים גבוהות שאני לא רוצה להיות שם.

מור ליברמן מזרחי: אני רוצה לשלוח את הבן שלי ללמוד בצורה הגיונית וטבעית.

מור ליברמן מזרחי: גם הילדים שלנו מפחדים, זה כבר לא רק אנחנו.

מור ליברמן מזרחי: הילדים שלנו לא טיפשים.

מור ליברמן מזרחי: הם שמעו שהבן של סימי ודני פרץ מת מן המחלה, זה נושא היום שם, לצערי.

מור ליברמן מזרחי: אף אחד לא יכול להגיד לנו בצורה חד-משמעית שזה לא מן הקרינה.

מור ליברמן מזרחי: אני מבקשת ממך, מר יואב קיש.

מור ליברמן מזרחי: אני שמה את הלב שלי פה על השולחן.

מור ליברמן מזרחי: אני מבקשת ממך שתשים סוף לייסורים שאנחנו עוברים, סוף לייסורים שהילדים שלנו עוברים.

מור ליברמן מזרחי: אני רוצה שתיתן הנחיה חד-משמעית להוריד את המפלצת הזאת מעל הראש שלנו.

מור ליברמן מזרחי: אנחנו מגיעים לכאן, זאת הפעם הראשונה שאני בכנסת ישראל, אני חייבת לספר לך, ולא רציתי לבוא לכאן בנסיבות כאלה.

מור ליברמן מזרחי: אבל ישבנו וביקשנו ועשינו דיונים אין-ספור ומשיבים פנינו ריקם.

יואב קיש: ביקשתי מהייעוץ המשפטי להצטרף.

יואב קיש: שני דברים עלו פה בנושאים המשפטיים.

יואב קיש: אחד, היה פה דיון ב-2005 – לא ראיתי את הפרוטוקול, אני לא יודע אם את מכירה אותו – אבל נאמר שהייתה הבטחה מפורשת של ראשי החברות שלא יוקמו או לא יהיו אנטנות כאלה בקרבה לבתי ספר.

יעל כהן-פארן: שיוסרו אפילו.

יואב קיש: במקביל ננסה להביא את הפרוטוקול ולראות את ההתחייבות, כי אני רוצה לראות ולהבין גם משפטית מה זה מחייב.

יואב קיש: זה דבר ראשון שאני מבקש לבדוק.

יואב קיש: דבר שני, תיכף נשמע את הטענות המשפטיות.

יואב קיש: נמצא פה עורך דין ליאור כץ ואני מבקש לשמוע ממנו את הנושא המשפטי.

יואב קיש: בבקשה.

ליאור כץ: צוהריים טובים לכולם.

ליאור כץ: אני עוסק במשך שנים בהיבטים משפטיים בנושא אנטנות סלולריות.

ליאור כץ: פנו אליי לאחרונה ההורים מבית ספר אורט חולון ולבקשתם בדקתי את המצב.

ליאור כץ: גיליתי שהמתקן הסלולרי, שמורכב מתורן גדול ועליו אנטנות, הוא בלתי חוקי בהיבט של דיני התכנון והבנייה, ואסביר.

ליאור כץ: כדי להקים את המתקן צריך היתרי בנייה.

ליאור כץ: היתרי בנייה אפשר להוציא מכוח תוכנית, ואך ורק במידה שהם מתאימים לתוכנית.

ליאור כץ: בדרך כלל בהיתרי בנייה רגילים התוכנית היא תב"ע מקומית.

ליאור כץ: במקרה של אנטנות סלולריות התוכנית היא תוכנית מתאר ארצית, שקוראים לה בשם תמ"א 36א'.

ליאור כץ: זו תוכנית ותיקה שאושרה בשנת 2002.

ליאור כץ: התוכנית הזאת שהוכנה בזמנו ואושרה, מצד אחד נותנת לחברות הסלולר עולם ומלואו.

ליאור כץ: חברות הסלולר יכולות על פי התוכנית להקים אנטנות בכל ייעודי הקרקע: בשכונות מגורים, באזורי תעשייה, בכל המקומות פרט לחוף הים.

ליאור כץ: הן יכולות להקים אנטנות על אף כל מגבלות גובה בכל תב"ע מקומית או עירונית וכיוצא באלה.

ליאור כץ: מצד שני, את כל הטוב הזה התוכנית הארצית הגבילה אך ורק לסוגים קונקרטיים ומסוימים של אנטנות סלולריות שמפורטים בתוך התוכנית על פי הנתונים הטכניים שלהם.

ליאור כץ: למה התוכנית עשתה את זה?

ליאור כץ: מכיוון שאז בזמנו כשהכינו את התוכנית, בסוף שנות התשעים, לקראת שנת אלפיים, הנושא הסלולרי היה חדש יחסית, לא ידעו מה יהיו ההשלכות כתוצאה מן המתקנים האלה ולכן אמרו, מינהל התכנון ומשרד הפנים: אנחנו מכינים את התוכנית שתהיה פרק א', לכן קוראים לה תמ"א 36א', ולאחר מכן בהמשך עם הצטברות הידע בנושא הזה נכין פרקים נוספים.

ליאור כץ: בחזרה למקרה שלנו – בדקתי.

ליאור כץ: מסתבר שהתורן נמצא וקיים בניגוד להוראות תמ"א 36א'.

יואב קיש: מאיזו שנה תמ"א 36א נמצאת בתוקף?

ליאור כץ: משנת 2002.

יואב קיש: אבל האנטנה נמצא שם 23 שנים, כך נאמר לי.

ליאור כץ: האנטנה היא ביטוי כללי.

ליאור כץ: יש שם תורן ועליו אנטנות.

ליאור כץ: התורן הוקם לפני התמ"א.

ליאור כץ: האנטנות הוקמו – אחת או שתיים הוקמו לפני התמ"א אולם מרבית האנטנות הוקמו בהיתרי בנייה שניתנו אחרי התמ"א.

יואב קיש: אתה מבדיל בין התורן לבין זה שתלויות עליו אנטנות.

ליאור כץ: התורן קיים שם בניגוד להוראה ברורה מאוד ומפורשת - -

יואב קיש: כי זה היה לפני תחילת התמ"א.

ליאור כץ: - - בתוך התוכנית שאומרת:

ליאור כץ: בתוך שטח עיר לא יוקמו תרנים ומתקנים קרקעיים.

ליאור כץ: לא על הקרקע.

ליאור כץ: הרעיון בתוכנית הוא לפזר אנטנות קטנות בתוך העיר, ומחוץ לעיר להקים תרנים קרקעיים גבוהים, כפי שאנחנו רואים בדרכים שאנחנו נוסעים בהן.

ליאור כץ: עצם זה שהתורן הוקם לפני התמ"א, זה לא מילת קסם, מכיוון שהתמ"א היא כמו חוק, במירכאות, לצורך העניין, וכאשר חוק נכנס לתוקף צריך להתאים את כל מה שנבנה לפני החוק לחוק החדש.

יואב קיש: תלוי, אני לא בטוח שאתה צודק.

ליאור כץ: בתמ"א הייתה הוראת מעבר, והיא קיימת, שחייבה את כל המתקנים שהוקמו לפני לעשות הליך של התאמה אחרי.

ליאור כץ: לא יעלה על הדעת שאחרי - - -

יואב קיש: אז הייתה התייחסות בתמ"א להליך התאמה למצב קיים.

שי קינן: נכון, וניתן פרק זמן של שנה וחצי.

יואב קיש: ולא עמדו בעצם בדרישה הזאת.

ליאור כץ: אני אומר שבמסגרת הליך ההתאמה אי אפשר היה להמשיך ולהשאיר את התורן כפי שהוא בניגוד בוטה להוראה חד-משמעית בתמ"א.

ליאור כץ: צריך היה למצוא פתרון אחר על מנת שמתקן השידור, האנטנות – הרי התורן עצמו לא משדר, זה חתיכת ברזל שהתפקיד שלה לשאת עליה את האנטנה – היו צריכים למצוא פתרון אחר לתורן בצורה כזאת שהוא יעלה בקנה אחד עם ההוראות של התמ"א שנכנסה לתוקף.

ליאור כץ: כפי שאמרנו, התורן הוא בלתי חוקי מכיוון שהוא תורן קרקעי.

ליאור כץ: מה לגבי האנטנות?

ליאור כץ: אמרנו קודם: התמ"א אפשרה להקים סוגים מסוימים של אנטנות, שמפורטים בתוך התמ"א.

ליאור כץ: מסתבר שמרבית האנטנות שהוקמו על התורן הזה הן אנטנות מדור 2 ודור 3 ודור 4.

ליאור כץ: כל האנטנות האלה הן מחוץ לתמ"א, הן לא כלולות בתמ"א ובלתי ניתן להוציא היתרי בנייה, להקים את האנטנות האלה מכוח התמ"א.

ליאור כץ: לכן כל היתרי בנייה שעיריית חולון – או ליתר דיוק: הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בחולון – הוציאה לאנטנות מכוח התמ"א הם בלתי חוקיים ואי אפשר היה להוציא אותם.

יואב קיש: אתה אומר: התורן הוא נושא אחד, אבל בוודאי ובוודאי האנטנות שעל התורן הן לא חוקיות ואסור היה לתת היתר בנייה בהתאם לתמ"א.

ליאור כץ: נכון.

ליאור כץ: אם יש על התורן אנטנה מסוימת שעדיין משדרת בדור 1, מה שהיה פעם עם הטלפונים מסוג צדפה - -

יואב קיש: מה שכנראה כבר אין.

ליאור כץ: - - אז היא יכולה להיות חוקית, אבל ככל הנראה כבר אין כאלה.

ליאור כץ: הוצאתי מכתב מפורט לעירייה שבו הסברתי ופירטתי את כל הנימוקים האלה בצורה הרבה יותר מפורטת ממה שאנחנו מדברים כרגע באופן כללי.

ליאור כץ: יותר מזה, מכיוון שבמשך השנים מאז שהתמ"א אושרה הייתה התפתחות טכנולוגית, דור 2, דור 3, דור 4 וכן הלאה, מינהל התכנון הכין תוכנית חדשה שהייתה אמורה להחליף את תוכנית תמ"א 36א'.

ליאור כץ: התוכנית החדשה שהכינו הייתה אמורה לתת – ונכתב בה – לחברות הסלולר אפשרות להקים אנטנות בלי שום מגבלות מכל הדורות, עד דור 50 ו-150.

ליאור כץ: אלא מה, בתוך התוכנית היו הוראות שחייבו את חברות הסלולר ליידע את הציבור לפני הקמה של אנטנות, לתת כתבי שיפוי לתושבים, או ליתר דיוק: לוועדות המקומיות, מפני תביעות, ירידת ערך נכסים.

ליאור כץ: התוכנית החדשה נועדה לתת לוועדות המקומיות יותר שיקול דעת איפה להקים אנטנות בתוך תחומי שיפוטן.

ליאור כץ: חברות הסלולר התנגדו בשצף קצף להוראות הציבוריות הללו בתוכנית שהוכנה.

ליאור כץ: גם משרד התקשורת התנגד והגיש עשרות התנגדויות להוראות האלה.

יואב קיש: מתי?

ליאור כץ: אני מדבר על טווח השנים 2004–2010, טווח שנים נכבד, שהוכנה במהלכו תוכנית מפורטת מאוד והתקיימו הרבה מאוד דיונים בנושא הזה.

יעל כהן-פארן: בוועדות התכנון?

ליאור כץ: המועצה הארצית לתכנון ובנייה אישרה את התוכנית החדשה.

ליאור כץ: התוכנית הגיעה לממשלה, שהיא שצריכה לאשר את התוכנית על מנת שתיכנס לתוקף.

ליאור כץ: מאז ועד היום התוכנית החדשה לא אושרה.

ליאור כץ: נשארנו עם התוכנית הוותיקה.

יואב קיש: תסכם את דבריך, בבקשה.

ליאור כץ: אסכם.

ליאור כץ: בנוסף לשרשרת המחדלים הזאת שתיארתי, יש מחדל נוסף:

ליאור כץ: על פי חוק הקרינה צריך היה להתקין תקנות באחריות השר להגנת הסביבה, שיקבעו מרחקים של אנטנות ממוסדות חינוך, מבתי חולים וממעונות לקשישים.

ליאור כץ: תקנות כאלה הותקנו אבל אין בהן את קביעת המרחקים, דבר שמתחייב על לפי חוק הקרינה.

ליאור כץ: לכן יש פה גם מחדלים מערכתיים, עצם זה שלא תיקנו את תוכנית תמ"א 36א', עצם זה שאין תקנות שיגדירו מרחקים, אבל יש פה מחדל מקומי של העירייה, שנשארת עם היתרי בנייה בלתי חוקיים שהיא הוציאה בעבר.

ליאור כץ: לכן אנחנו מבקשים מן העירייה לבטל את כל היתרי הבנייה הבלתי חוקיים.

ליאור כץ: העירייה – סליחה על המילה – לא יכולה לעשות "מסחרה" ולומר להורים: נבטל רק חלק ונישאר עם חלק אחר.

ליאור כץ: תודה.

יואב קיש: הבאנו את הפרוטוקול מ-6 בדצמבר 2005.

יואב קיש: תסמנו לי את הקטעים שבהם חברות הסלולר מתחייבות להסיר תרנים שנבנים קרוב לבית הספר.

יעל זהבי: אני רוצה להציג לכם תמונות כדי שתבינו על מה מדובר.

יואב קיש: ממתי התמונות?

יעל זהבי: הן תמונות עדכניות.

יואב קיש: מה עם המיסוך שאמרת לי ששמים?

יעל זהבי: זה הנוף מן הכיתה.

יעל זהבי: יש לנו גם תמונות של מיסוך.

יעל זהבי: המיסוך זה רשת ממתכת.

יעל זהבי: כאן ה"קופיקס" שבו הילדים אוכלים ומקבלים קרינה.

יואב קיש: לפני שנשמע את מנכ"ל העירייה, אני רואה שנמצא אתנו ילד אחד שלומד בבית ספר אורט.

יואב קיש: בבקשה, נשמע אותך.

שלומי כהן: שמי שלומי כהן.

שלומי כהן: אני תלמיד כיתה ח' בבית ספר אורט חולון.

שלומי כהן: אולי ההיכרות שלי עם בית הספר לא כל כך רבה, למדתי בו רק שנה, ובשנה הנוכחית למדתי רק שבוע.

שלומי כהן: אני רוצה לומר לכם שבתור תלמיד לא נעים לי לשבת בתוך כיתה, לשבת בתוך ה"קופיקס" ולאכול כשאני יודע שיש אנטנת תורן שנמצאת מעל הראש שלי ומסכנת את הבריאות שלי.

שלומי כהן: למה אני והחברים שלי צריכים לצאת להפגין ולבקש מן העירייה, לבקש מן הגורמים המתאימים להסיר את האנטנה הזאת כדי שאנחנו נרגיש בטוחים?

שלומי כהן: למה אני וחברים שלי צריכים לשבת בבית, להפסיק ללמוד, לא לראות את החברים שלי במשך זמן מה?

שלומי כהן: אני נרדם באמצע היום מתוך חוסר מעש.

יואב קיש: מתי היית לאחרונה בבית הספר?

שלומי כהן: אתמול הלכתי לבית הספר כי בבית ממש נרדמתי, בשעה 3 אחר הצהרים הייתי כבר רדום.

יואב קיש: ולפני אתמול?

שלומי כהן: גם הייתי בבית ונרדמתי, וכך כל השבוע.

שלומי כהן: במשך כל הזמן הזה למדנו במשך שבוע, שבוע וחצי.

שלומי כהן: כעת התחלתי את הלימודים.

שלומי כהן: בשבוע שעבר בית הספר אמר: נתחיל לרשום לכם חיסורים, אנחנו נמשיך בלימודים, נמשיך בבחנים.

שלומי כהן: מאז הילדים התחילו לבוא לבית הספר, הם לא רוצים להפסיד בחנים ולא לקבל ציונים, בכל זאת הלימודים חשובים להם, אז התחילו עוד ועוד ילדים לבוא לבית הספר.

שלומי כהן: כך כבר לא מייחסים לשביתה חשיבות.

שלומי כהן: אז רן ארז, יושב-ראש ארגון המורים, הוציא הודעה - -

יואב קיש: יש פה נציג של המורים?

גבי עטיה: כן.

יואב קיש: אתן לך גם לדבר.

שלומי כהן: - - שאין לעשות בחנים ומבחנים, ואז השביתה חזרה, הילדים פחות באו לבית הספר.

שלומי כהן: מהצד שלי, אני במהלך החודש או חודש וחצי האחרונים מנהל הפגנות, אני זה שעומד ומציג את הדרישות של התלמידים.

שלומי כהן: בקשה אחת יש לנו: לחזור ללימודים ולהעתיק את מקום האנטנה.

שלומי כהן: הבריאות שלנו חשובה יותר מכל דבר אחר.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: נשמע את מנכ"ל העירייה, יוסי סילמן.

יואב קיש: תתייחס בבקשה לטענות שהושמעו פה.

יוסי סילמן: צוהריים טובים.

יוסי סילמן: אנחנו שותפים.

יוסי סילמן: אנחנו עם ההורים וטובת עיריית חולון.

יוסי סילמן: אנחנו רואים מול עינינו את התלמידים וכמובן את ההורים, אבל גם אנחנו כפופים לחוק, אנחנו לא מעל החוק.

יוסי סילמן: יש דברים שהם לא בשליטת העירייה, אם כי אנחנו חושבים שאפשר לנהל דיאלוג ולנסות כן להגיע לפתרון.

יוסי סילמן: אני יכול להגיד, אני מנסה להתעלם מן ההיבט החוקתי שייצג עורך דין ליאור כץ, כי אם הוא חושב שהוא ימצא סעד משפטי – אנחנו לא שותפים לדעה – אז הוא יכול לפנות לבית המשפט.

יוסי סילמן: אנחנו די משוכנעים שלא שם יהיה הסעד המשפטי.

יעל כהן-פארן: אתם לא שותפים לדעה שזה לא חוקי?

יואב קיש: חברת הכנסת כהן-פארן, אתן לך לשאול אותו, אבל תני לו עכשיו להמשיך, אני רוצה להבין את דבריו.

יוסי סילמן: צריך לזכור, התורן קיים כבר יותר מ-25 שנים.

יוסי סילמן: ההיתר לתורן ניתן לפני שנקבעה התמ"א.

יוסי סילמן: התקנה החדשה, לפיה אסור לבנות תרנים, מתייחסת להיבט הנופי, דרך אגב.

יואב קיש: לא משנה.

יואב קיש: הנקודה ברורה.

יואב קיש: מה לגבי האנטנות?

יואב קיש: עלתה פה טענה שהאנטנות לא צריכות היו לקבל היתר.

יוסי סילמן: לא, לא, לא.

יוסי סילמן: האנטנות עצמן, אגב, כל אנטנה היום שישימו בגג של בית, לא על התורן, תקבל היתר כי מבחינת המשרד להגנת הסביבה אין שום ערכים שמסכנים את בית הספר.

יוסי סילמן: צריך לזכור שזה אפילו לא בהחלטת העירייה.

יוסי סילמן: אם יבוא דייר ויגיד שהוא רוצה לבנות אנטנה על גג ביתו ויגיש את הבקשה למשרד להגנת הסביבה הוא יקבל היתר גם מחר בבוקר.

יואב קיש: זה ברור.

יואב קיש: אני שואל אותך שאלה כדי לדייק.

יוסי סילמן: תן לי להשלים את התמונה.

יואב קיש: יש לי זכות עודפת.

יואב קיש: כשאני עוצר דיון – אני עוצר ושואל, ואתה מתייחס.

יואב קיש: כך זה עובד.

יוסי סילמן: מקובל.

יואב קיש: אני שואל אותך שאלה ברורה מאוד: אותה אנטנה, כפי שאתה אומר, שאם מחר אדם ירצה היתר להציב אנטנה על הגג שלו הוא יקבל, אני שואל עליה.

יואב קיש: אותה אנטנה, האם אין פה בעיה משפטית בכך שהיא הולכת לתורן, לא לגג?

יואב קיש: אני שואל על השילוב הזה.

יואב קיש: אל תגיד לי שעל הגג של הבית זה בסדר.

יואב קיש: קיבלתי.

יואב קיש: אני שואל על התורן.

יוסי סילמן: למיטב הבנתנו וההמלצות המשפטיות, אין שום מניעה.

יואב קיש: הוא לא צריך לבקש היתר?

יוסי סילמן: אנחנו לא יכולים לשלול ממנו את ההיתר.

יואב קיש: לאנטנה.

יואב קיש: זה היתר חדש.

יואב קיש: אם מחר הם ירצו לשים עוד אנטנה על התורן הם יבואו אליכם בבקשה להיתר?

יוסי סילמן: כן.

יואב קיש: רגע, אני מנסה להבין אותך, אני שואל בשביל להבין.

יואב קיש: עכשיו אתה אומר: אני מתנהל על אותה אנטנה שהם מבקשים לשים על התורן כאילו היו מבקשים לשים אותה על הגג של הבית.

יוסי סילמן: נכון.

יואב קיש: פה השאלה, האם ההתנהלות נכונה, כן או לא.

יעל כהן-פארן: האם זה חוקי.

יואב קיש: מי היא היועצת המשפטית לעירייה?

יואב קיש: אז זה הייעוץ המשפטי שהעירייה מקבלת, אני מבין.

יוסי סילמן: אני רוצה לחדד.

יוסי סילמן: במידה והמשרד להגנת הסביבה יאשר את זה בהיבט הקריטריונים שלו להצבת האנטנה - - -

יואב קיש: אתם לא מפעילים שיקול דעת אם זה על התורן או על הגג?

יוסי סילמן: אני אומר עוד פעם, המשרד להגנת הסביבה צריך לאשר מבחינתו, ומבחינתנו אנחנו לא יכולים למנוע את הצבת האנטנה על התורן.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: אני רוצה לשאול את נציגי המשרד להגנת הסביבה, אני רוצה לבדוק את הנושא הזה.

יואב קיש: אתם מתייחסים לאנטנה שעולה על גג של בית כמו לאנטנה שעולה על תורן שבנוי עוד לפני התמ"א?

סטיליאן גלברג: נכון.

יואב קיש: אין לכם שום הבדל בהתייחסות?

סטיליאן גלברג: לא, אין שום הבדל.

יואב קיש: זה ה-loop hole, זו הפרצה שדרכה הם מצליחים לעשות.

סטיליאן גלברג: נכון.

סטיליאן גלברג: אנחנו בודקים את רמת הקרינה שיוצאת מן הפנלים שנמצאים על תורן קרקעי או על תורן שמוצב על הגג, זה הדבר היחיד שאנחנו בודקים.

יואב קיש: אם אני מבין נכון, אנחנו במציאות שבה יש תורן שנבנה לפני כניסת התמ"א, והיום בוודאי לא יכול היה לקבל אישורים.

סטיליאן גלברג: היום לא היו עושים אותו.

יואב קיש: יש לנו מן הצד השני אנטנות שעומדות בתקני קרינה ואתם כן מאשרים אותן על גגות של בתים, בכפוף לתכנון.

יואב קיש: והשילוב הזה אינו מהווה מבחינת

יואב קיש: כם מניעה חוקית מלתת לזה להיות.

יואב קיש: אני עדיין בנושא המשפטי.

יואב קיש: אחרי כן נדבר עוד מעבר.

יואב קיש: אני מבקש שני דברים.

יואב קיש: אחד, נמצא מולי הפרוטוקול מ-6 בדצמבר 2005.

יואב קיש: בסיכום של היושב-ראש יורי שטרן הוא אומר כדלקמן: "קיבלתי מכתב התחייבות מן החברות הסלולריות בדבר הורדת אנטנות מבתי מגורים ובתי ספר היכן שהן נמצאות, וזה חתום על ידי המנכ"לים של שלוש החברות הסלולריות, אז קודם כול אני באמת שמח שהדבר הזה בוצע ואני מברך אתכם על היוזמה הזו, שהיא לא תלויה בהתקדמות החוק".

יואב קיש: אשמח לראות אם אנחנו יכולים לשחזר את המכתב מ-2005.

יואב קיש: צריך לחפש אותו.

יואב קיש: אני מבקש בכל מקרה, על סמך הפרוטוקול הזה, לפנות למנכ"ל פלאפון ולהגיד לו שאני מבקש ממנו לעמוד בהתחייבות.

יוסי סילמן: דרך אגב, זה שלוש חברות הסלולר, לא רק פלאפון.

גלי עמיר: שלוש חברות הציבו אנטנות על אותו תורן.

יוסי סילמן: כל החברות שמו את האנטנות שלהן על אותו תורן.

יואב קיש: הן בהסכם שיתוף.

יואב קיש: אז אני מבקש לפנות לשלוש החברות.

איריס בנדר: סליחה, יושבים פה - - -

יואב קיש: עוד לא סיימתי את הדיון.

יואב קיש: נראה לכם שסיימתי את הדיון.

איריס בנדר: סליחה, אפשר לומר רק משפט?

יואב קיש: לא, אני באמצע משהו.

יואב קיש: אתן לכם לדבר.

איריס בנדר: זה קשור למה שאתה אומר כרגע.

יואב קיש: אז אני אסיים ואתן לכם לדבר.

יואב קיש: אני מבקש לפנות לכל חברות הסלולר, לציין את מכתב ההתחייבות שלהן ולבקש מהן לפעול מידית להסרת התורן והאנטנות.

יואב קיש: זה דבר אחד.

ליאור ורונה: כנציג חברות הסלולר אני יכול לדבר בנושא הזה.

יואב קיש: אם יש נציג אז תיכף ניתן לך לדבר.

יואב קיש: בכל מקרה, נשלח את המכתב הזה.

איריס בנדר: שמי איריס בנדר.

איריס בנדר: אני מחיפה.

איריס בנדר: אני מובילת מאבק להסרת חוות אנטנות מפלצתית וענקית ששמו על יד הבתים שלנו בכרמל.

איריס בנדר: הבנתי מסטיליאן גלברג שהיום אסור להקים תרנים בתוך הערים.

יואב קיש: במקום שהיה – אסור להקים תורן.

איריס בנדר: אצלנו בחיפה הקימו תורן ענקי של 42 מטר שעליו שלוש חברות אמורות להציב אנטנות, להקרין עלינו 24 שעות ביממה שבעה ימים בשבוע.

איריס בנדר: הוא הוקם לפני שנתיים, בערב יום הזיכרון בלי לשתף תושבים, בלי ליידע אותנו, בשקט, בשקט.

איריס בנדר: פתאום ראינו תורן ענקי.

יואב קיש: מה קורה שם היום?

איריס בנדר: היום ליאור כץ מייצג אותנו בבית המשפט.

ליאור כץ: ייצגתי את התושבים.

ליאור כץ: זכינו בפסק דין בבית המשפט המחוזי, שקיבל את כל הטענות שאמרתי גם קודם לכן.

יואב קיש: כי זו אנטנה חדשה.

ליאור כץ: כי אנטנות בדור 3 ו-4 אסור להוציא היתרי בנייה כדי להקים אותן.

יואב קיש: נמצא אתנו פה נציג של חברות הסלולר.

יואב קיש: אתה מכיר את ההתחייבות הזאת מ-2005?

ליאור ורונה: אני לא מכיר את ההתחייבות הזאת.

ליאור ורונה: אני יושב-ראש פורום החברות הסלולריות.

ליאור ורונה: הפורום הזה, באישור הממונה על ההגבלים העסקיים, מותר לו לעסוק בדבר אחד שנוגע לחברות ביחד – בנושא של קרינה וקליטה.

ליאור ורונה: זה המנדט של הפורום.

ליאור ורונה: רק בנושא הזה.

יואב קיש: אתה מכיר את המכתב מ-2005?

ליאור ורונה: אני לא מכיר את המכתב מ-2005 ולכן אני די מופתע.

ליאור ורונה: אני חייב להגיד שיכול להיות שהייתה התחייבות – בלי להכיר את המכתב – לא לשים אנטנות על בית הספר.

ליאור ורונה: בסמוך לבית הספר זה דבר שאני חושב – שוב, אני לא יודע, אבל אני יודע שלפחות מהמשרד להגנת הסביבה, הדברים שידועים לי מאז שאני בתפקיד, על פי הנחיות שלהם וגם על פי הנחיות של משרד הבריאות חשוב לשים אנטנות בקרבה לכל מקום שיש בו אנשים שמשתמשים בטלפונים סלולריים.

ליאור ורונה: חשוב להבין את הנושא הזה.

יואב קיש: רק רגע, אני רוצה לעצור אותך.

יואב קיש: אני מבקש ממך דבר אחד.

יואב קיש: עוד נחזור אליך.

יואב קיש: פשוט קטענו את המנכ"ל באמצע דבריו.

יואב קיש: אני מבקש לבדוק לעומק את ההתחייבות שניתנה ב-2005.

יואב קיש: אני מניח שהם לא ירצו לא לכבד התחייבות שניתנה פה בוועדה.

ליאור ורונה: חד-משמעית.

יואב קיש: אני מבקש שתבדוק אם אתה יכול לשחזר.

יואב קיש: גם אנחנו נחפש את המכתב.

ליאור ורונה: אדוני, רק דבר אחד.

ליאור ורונה: אני מבין שתיתן לי אחרי זה זכות דיבור.

ליאור ורונה: אתם מדברים פה כאילו זו אנטנה של חברה אחת.

ליאור ורונה: מדובר פה באנטנות של כל החברות, משמע: שירות לכל אזרחי ישראל.

יואב קיש: הובהר היטב שמדובר על כל החברות.

יואב קיש: דרך אגב, קורה הרבה שנקודה אחת משרתת את כולם, זה חלק מן ההליכים.

יואב קיש: אני מכיר אותם.

יואב קיש: בסדר גמור.

יואב קיש: אדוני המנכ"ל, רצית להמשיך.

יואב קיש: בבקשה.

יוסי סילמן: על פי ההבנה שלנו הסעד המשפטי לא קיים, אבל אנחנו עושים המון פעולות, ועשינו.

יוסי סילמן: הטרידה אותנו מאוד התחושה או לפחות החשש שבאמת יש בעיה עם הקרינה ועשינו את הכול – בדקנו את רמת הקרינה.

יוסי סילמן: אמרו ההורים שהם מרגישים לא בטוחים.

יוסי סילמן: הקמנו יחידת ניטור על גג בית הספר על מנת שבכל רגע נתון כל אחד יוכל להיכנס ולראות את מידת הקרינה.

יוסי סילמן: מידת הקרינה שם נמוכה מן התקנים המחייבים.

יוסי סילמן: נפגשנו עוד פעם עם הורים, והכול מדאגה.

יוסי סילמן: אנחנו רוצים שהילדים יחזרו ללמוד.

מור ליברמן מזרחי: אבל למה אנחנו צריכים לבדוק רמות קרינה?

יוסי סילמן: חזרנו, וביקשו ההורים לשים רשתות מיסוך.

מור ליברמן מזרחי: לא ביקשנו.

מור ליברמן מזרחי: זה אתם ביקשתם.

יוסי סילמן: זה היה בדיאלוג עם ההורים, עם הוועד.

יואב קיש: אני שומע אותם אומרים דבר פשוט מאוד: הם מבקשים שיסירו את התורן.

יואב קיש: זה מה שהם מבקשים.

קריאה: נכון.

קריאה: תוציאו את האנטנות.

יוסי סילמן: לגבי הסרת התורן – העירייה לא צד בעניין בהיבט המשפטי.

יוסי סילמן: אין לנו יכולת לכפות על החברות.

יוסי סילמן: אבל אני אומר עוד דבר: ישבנו השבוע וראש העירייה דרש מן החברות להסיר את התורן.

יוסי סילמן: קיבלנו התחייבות מן החברות להסיר את כל האנטנות שעל התורן שמשדרות כלפי בית הספר.

יואב קיש: שיסירו את התורן.

יוסי סילמן: אנחנו לא יכולים לחייב.

יואב קיש: מה המרחק לבית הספר?

קריאה: 15 מטרים.

קריאה: הם לא רוצים לעשות את זה.

יואב קיש: נמצא אתנו זוג הורים שילדם נפטר.

יואב קיש: אני משתתף בצערכם כמובן.

יואב קיש: אני מניח שאתם רוצים לדבר.

יואב קיש: סימי ודני פרץ, בבקשה.

שמחה פרץ: אני אדבר קודם ואחרי כן בעלי ידבר.

שמחה פרץ: תקשיבו חברים, אני מדברת כאימא.

שמחה פרץ: הבן שלי היה ילד בריא לחלוטין.

שמחה פרץ: יש בידי גם בדיקות דם שמראות שהילד היה בריא.

שמחה פרץ: מכיוון שאני רכזת בגרויות בתיכון אני מתעסקת עם בני נוער.

שמחה פרץ: מה שקרה הוא שיום אחד הוא אמר לי: אימא, נורא מסתובב לי הראש.

שמחה פרץ: אמרתי לו: אתה יודע מה, תסובב לצד השני.

שמחה פרץ: אני עובדת עם בני נוער בגיל הזה.

שמחה פרץ: ואז זה חזר עוד יום, וכל פעם הוא היה מקיא והיו לו כאבי ראש וחולשה ועייפות.

שמחה פרץ: לאט לאט פתאום בחודש יולי, זה היה שיא, פשוט זה לא היה איתי.

שמחה פרץ: אשמח להראות לך תמונה שלו, שתראה איזה פרח איבדנו.

שמחה פרץ: אני היום פה לא בגלל שיש לי עוד ילדים בבית הספר, אבל כן יש לי עוד 1,500 ילדים.

שמחה פרץ: הבטחתי מעל קברו של הבן שלי שאעשה את הכול.

שמחה פרץ: במשך שנה ושלושה חודשים שתקתי, כיבדתי את האבל עליו, ישבתי לבד.

שמחה פרץ: אני לא מבינה, מר סילמן היקר, מה הבעיה לקחת דבר?

שמחה פרץ: למה העירייה מקשה לקחת את זה ולהעתיק את זה?

שמחה פרץ: חולון היא עיר החולות, יש המון המון שטחים.

שמחה פרץ: תעבירו את זה.

שמחה פרץ: ולך ליאור ורונה, אדון היושב-ראש הנכבד, אשאל אותך שאלה אחרת: אתה יכול להחזיר לי את הילד?

שמחה פרץ: זה משרת את הציבור.

שמחה פרץ: מי משרת להחזיר לי את הבן שלי?

שמחה פרץ: אני שומעת היום על סימפטומים, כבודו ומכובדי, שלילדים היום יש את אותם דברים שקרו לבן שלי.

שמחה פרץ: אני למדתי באורט, סיימתי את אורט.

שמחה פרץ: ארבעה ילדים שלי למדו באורט.

שמחה פרץ: כשהתחילו עם כל התרנים והאנטנות האלה זה כנראה פגע באיתי.

שמחה פרץ: אני גידלתי ילדים שהם מלח הארץ.

שמחה פרץ: אני פעם ראשונה בכנסת ישראל.

שמחה פרץ: הפעם הקודמת שלי הייתה בבית הנשיא כאשר הבת שלי קיבלה את אות מצטיינת נשיא המדינה.

שמחה פרץ: יש לי ילדים אקדמאיים ועתודאים שלמדו באורט וסיימו שם את לימודיהם.

שמחה פרץ: אז זה לא היה.

שמחה פרץ: אבל אצל איתי, כנראה מאז שהוסיפו את כל מה שהוסיפו, זה פגע.

שמחה פרץ: ולא הבנו, כי איתי גם היה ליצן, הוא היה מצחיק, אתה יודע – ילד.

שמחה פרץ: ילד שסיים בהצטיינות, ילד שעשה בחינת בגרות של חמש יחידות באנגלית בזמן ההשתלה השלישית שלו.

שמחה פרץ: הוא קיבל לוקמיה, ועשה בגרות וקיבל ציון 100, עם חום גבוה.

שמחה פרץ: הוא עשה בגרות בהיסטוריה עוד לפני שהחברים שלו נבחנו.

שמחה פרץ: ילד שכל חולון ידעה מה קורה אתו.

שמחה פרץ: אני לא רוצה יותר להמשיך ולהגיד דברים.

שמחה פרץ: באזור שלנו, אסור לי לציין שמות, רק בבניין שלנו, ואנחנו גרים בזווית בית הספר, נפטרו, ביחד עם עוד שלוש שחולים, עוד חמישה.

שמחה פרץ: אימא של חברה של הבת שלי שגרה מאחורי בית הספר בווילות נפטרה מסרטן.

שמחה פרץ: אף אחד לא יודע כמה אנשים בסביבה שלנו נפטרו מסרטן.

שמחה פרץ: ההיגיון הכי פשוט, הבקשה הפשוטה של אימא: את שולחת את הבן שלך לבית הספר, את רוצה אותו בריא.

שמחה פרץ: אני לא מדברת חלילה על תאונות דרכים, דברים שהם לא בידיים שלנו, אבל פה זה כן בידיים שלנו.

שמחה פרץ: התראיינתי אצל לוסי אהריש.

שמחה פרץ: היא אמרה לי: סימי, יכול להיות שזה לא מזה.

שמחה פרץ: יש למישהו תשובה, כבודו, מה התרופה למחלת הסרטן?

שמחה פרץ: הרי מה זה לוקמיה?

שמחה פרץ: זה קֶצֶר, זה מוטציות.

שמחה פרץ: מי יכול לומר לי שלא הייתה קרינה שגרמה לזה?

שמחה פרץ: אני לא רופאה, אבל מי יכול לומר שזה לא יכול להיות?

שמחה פרץ: למה הצטרפתי לחברים פה?

שמחה פרץ: כי פתאום שמעתי – אמרתי לבעלי: זה לא הגיוני – מה קורה לילדים אחרים.

שמחה פרץ: זה בדיוק מה שקרה לבן שלי: סחרחורות, כאבי ראש, הקאות, בחילות, עייפות, חוסר שינה, חוסר ריכוז.

שמחה פרץ: מה זה?

שמחה פרץ: אני לא מבינה.

שמחה פרץ: זה דבר אלמנטרי.

שמחה פרץ: מר סילמן הנכבד, יש לך ילדים?

יוסי סילמן: כן.

שמחה פרץ: יפה.

שמחה פרץ: אני לא מאחלת לך להיות במקומי.

יואב קיש: ברור שלא.

יואב קיש: לאף אחד לא.

שמחה פרץ: כל יום הוא לא יום, כל שבת היא לא שבת.

שמחה פרץ: כשהבן שלך נפטר לך בידיים – אני לא מאחלת לך.

שמחה פרץ: אני מבקשת, אני מתחננת – אני איבדתי.

שמחה פרץ: תצילו 1,500 ילדים.

שמחה פרץ: מה הבעיה – ריבונו של עולם, אני מאבדת שפיות – להעתיק את זה לאזור התעשייה?

שמחה פרץ: שלא יהיו פלאפונים.

שמחה פרץ: תעתיקו את זה בבקשה.

דני פרץ: אני באמת חרד רק לדבר אחד: איך אפשר לשבת ולהמשיך לשמוע אותנו כהורים ולספר לנו כמה רמות הקרינה הן כאלה או אחרות.

דני פרץ: אני מתנצל אם אגלוש קצת.

דני פרץ: אין בכלל תקן.

דני פרץ: איך יושבים ומספרים לנו – אולי אנחנו גלמים – אבל במדינת ישראל אין תקן כזה.

דני פרץ: כולם מספרים על תקנים, תקנים ותקנים.

דני פרץ: זה מתחת לתקנים, זה מעל לתקנים.

דני פרץ: המשרד להגנת הסביבה יכול לקבוע עכשיו ולהגיד שיש תקן מחייב במדינת ישראל שעליו כולם מצביעים?

דני פרץ: אני לא בטוח שיש פה תשובה, ואם כן אז אני מבקש לקבל אותה.

דני פרץ: אז איך כולם משחקים בתקנים?

דני פרץ: אנחנו משחקים בילדים, לא בתקנים.

דני פרץ: הסטטיסטיקות טובות, אבל כשאתה בפנים אתה מאה אחוז בסטטיסטיקה, ואני מאה אחוז בסטטיסטיקה.

דני פרץ: אני לא רוצה חס וחלילה לחשוב שעוד הורה אחד יהיה מאה אחוז בסטטיסטיקה.

דני פרץ: בלי שום קשר לכל הדברים האלה, נותנים פתרון שממסך את הכיתות, פתרון מדהים, רק הפוך למציאות – הופכים את הכיתה למעלית.

דני פרץ: עכשיו מפילים את האחריות, במקום על חברות הסלולר, על הילד, אומרים לו "אל תדליק את הטלפון הסלולרי".

דני פרץ: באמת פתרון גאוני... במקום למצוא פתרון לאנטנה.

דני פרץ: זה בפירוש אקמול לחולי סרטן – כל מה שאפשר לעשות אבל רק לא לגעת באנטנה.

דני פרץ: בואו נגיד כך: כל מי שמדבר על תקנים – בבקשה שיצביע על תקנים, ואם לא אז לפחות במדינת ישראל נהוג שאם אין תקן אז הולכים לתקן אחר אירופאי.

דני פרץ: אם אין תקן ישראלי אז בבקשה לכו לתקן אירופאי ותעמדו בו, או לכו ותעשו תקן.

דני פרץ: אתם לא יכולים לשבת פה ולזרות מלח בעיניים של אנשים ולהגיד: תקן, תקן, תקן, קרינה נמוכה, קרינה גבוהה, כאשר אין בכלל תקן.

דני פרץ: אז או שתעשו את זה או שתלכו לתקנים האירופאים, שבפירוש אומרים הפוך ממה שאתם אומרים.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני רוצה להמשיך את השאלה שלך למשרד להגנת הסביבה.

יואב קיש: מי יכול להתייחס לנושא של מרחקים, האם זה בתקן, ואם לא אז למה לא?

סטיליאן גלברג: אני מן המשרד להגנת הסביבה.

סטיליאן גלברג: כפי שאתה מבין, הנושא הוא לא על עובדות אלא על רגשות.

יואב קיש: השאלה אם יש תקן למרחקים.

סטיליאן גלברג: אין תקן למרחקים והמרחק בנושא הזה לא רלוונטי לשום דבר.

סטיליאן גלברג: מה שרלוונטי הוא עוצמת הקרינה וכיוון הקרינה.

סטיליאן גלברג: הדוגמה שאני מציג בדרך כלל, שהשמש רחוקה מאוד ועדיין - - -

יואב קיש: באירופה יש תקנים למרחקים?

סטיליאן גלברג: לא, אין באף מדינה.

יואב קיש: ותקנים של עוצמה יש?

סטיליאן גלברג: בוודאי.

יואב קיש: בארץ יש תקנים של עוצמה?

סטיליאן גלברג: יש המלצות של המשרד להגנת הסביבה, שלא עוגנו בתקנות.

סטיליאן גלברג: הגשנו פעמיים לכנסת הצעה.

יואב קיש: זה רק המלצות?

סטיליאן גלברג: יש רק המלצות ואנחנו עובדים לפי הדרישות של החוק.

יואב קיש: מתי לאחרונה הגשתם את זה לכנסת לאישור?

סטיליאן גלברג: בשנת 2010.

יואב קיש: אני יכול להגיד שהוועדה הזאת תשמח לאשר את התקנים.

יואב קיש: אני לא רואה שום סיבה לעכב.

יואב קיש: אם אתם מרגישים מוכנים במשרד להגיש את זה אז אנחנו בהחלט נשמח לאשר תקינה בעניין הזה.

סטיליאן גלברג: אנחנו עובדים לפי עיקרון הזהירות המונעת, שאומר: תוריד את הקרינה למינימום, בלי שום קשר לסף כזה או אחר.

יואב קיש: אבל אתה לא יכול להתעלם מסף שהוא בטיחותי.

יואב קיש: אתה צריך לקבוע את הסף, שמעליו זה פשוט לא יאושר.

סטיליאן גלברג: זה מה שקיים בהמלצות שלנו.

יואב קיש: למה בהמלצות ולא בתקינה?

סטיליאן גלברג: ההמלצות שלנו מחמירות פי עשר מההמלצות של ארגון הבריאות העולמי.

סטיליאן גלברג: ההמלצות של ארגון הבריאות העולמי מבוססות על סף שמונע חימום של יותר ממעלה אחת אחרי חצי שעה של חשיפה.

סטיליאן גלברג: יש חששות, לא רק להורים, גם לנו - - -

יואב קיש: אבל ברגע שזה המלצות, זה מחייב?

סטיליאן גלברג: בוודאי שזה מחייב מכיוון שזה כתוב בהיתר.

סטיליאן גלברג: כל אנטנה מקבלת היתר.

סטיליאן גלברג: מה שכתוב בהיתר – מחייב.

סטיליאן גלברג: לא רק מחייב, אנחנו גם מפקחים על כך שעומדים באותם התנאים, באותן רמות קרינה.

יעל כהן-פארן: איך אתם מפקחים?

סטיליאן גלברג: יש לנו שני סוגים של מערכות ניטור:

סטיליאן גלברג: סוג אחד קשור למחשבים של חברות הסלולר, שאנחנו עומדים על התקשורת בין האנטנה למחשב המרכזי ויודעים בכל רגע באיזה הספק האנטנה משדרת; וסוג שני, יש גם תחנות ניטור מן הסוג ששמנו על בית הספר.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: נרשמה מיה אלחלל, בבקשה.

מיה אלחלל: תודה רבה.

מיה אלחלל: אתחיל בהצגה קצרה ואז אחבר, איך הניסיון שלי קשור לסיפור של הילדים באורט חולון.

מיה אלחלל: אני עתידנית, מומחית להשפעות של טכנולוגיה על קידמה בבריאות וברפואה.

מיה אלחלל: אני מנהלת אקדמית במרכז הבין תחומי, ביחידה להכשרת מנהלים, בקורס "עתיד הבריאות".

מיה אלחלל: אני עורכת אתר חדשות בין-לאומי בתחום של תוחלת הבריאות, ואני יועצת למשרד הבריאות ולמכון הייצוא לגבי מגמות בעתיד הבריאות.

מיה אלחלל: עד היום עסקתי בעיקר בהשפעות החיוביות של חדשנות בבריאות לרפואה ובשנה האחרונה באופן אישי ומאוד מאוד כואב נחשפתי אל ההשפעות המאוד מאוד מסוכנות.

מיה אלחלל: לפני כשנה הבריאות שלי התחילה מאוד מאוד להידרדר והתחילו להופיע אצלי תסמינים כפי שתיארה כאן סימי וכפי שמתארים הרבה מאוד מן הילדים שחשופים באורט חולון: כאבי ראש, קשיים בשינה, צלצולים וכאב באוזניים, עייפות כרונית, בחילות וסחרחורות.

מיה אלחלל: התחילו להיות לי בעיות זיכרון וקושי להחזיק מחשבה בצורה ברורה, דלקתיוּת, קשיים בנשימה, והרשימה הולכת ומתארכת.

מיה אלחלל: כשאנחנו מסתכלים: צ'ק, צ'ק, צ'ק, צ'ק – אלה התסמינים שאנשים שנפגעים מקרינה מדווחים עליהם, אלה התסמינים שעליהם דיברתם.

מיה אלחלל: אצלי התסמינים היום הם ברמה כזאת שאני מסוגלת להיות חשופה לקרינה רק ברמות הרבה יותר נמוכות מאלה שחשופים אליהן הילדים באורט חולון והתסמינים מופיעים אצלי.

מיה אלחלל: הגעתי ממש למצב של קריסה.

מיה אלחלל: הגעתי למצב שהכאבים שלי הם כל כך חזקים שאני לא מסוגלת להחזיק את היד לבת שלי בת ארבע כשאני לוקחת אותה לגן.

מיה אלחלל: הבן שלי עשה שיעורי בית וכאשר הייתי בקריסה הוא שאל אותי כמה זה 5 כפול 5, וראיתי את המוח שלי עובד בסלואו-מושן כדי להפיק את התוצאה.

מיה אלחלל: הייתה לי גישה לרפואה הכי טובה שאפשר להגיע אליה בישראל.

מיה אלחלל: אני לרגע צוחקת: לי היה רופא שאומרים שהוא המומחה מספר אחת בעולם ואחד הכי טובים בארץ... ואף אחד לא ידע מה יש לי, מעבר לזה שהיה לי אוסף גדול מאוד של תסמינים.

מיה אלחלל: בסופו של דבר הרגישות שלי לקרינה אלקטרומגנטית הפכה להיות כל כך גבוהה שבמגע עם מתג חשמל היה עולה לי כאב ביד, וכך סוף-סוף אבחנו אותי.

מיה אלחלל: מרגע שאבחנו אותי הייתה לי פריבילגיה לייצר לעצמי בית נקי מקרינה: סלולר, וו'יפיי ובלוטוס, במרכז העיר.

מיה אלחלל: אני כבר ארבעה חודשים כמעט סגורה בבית, פרט מלקחת את הילדים, כדי להחלים, ופרט מלצאת לאירועים כמו היום, שמאוד מאוד חשוב לי לספר את הסיפור.

מיה אלחלל: הרופא המטפל שלי מסתכל על ההחלמה שלי, ממצב של קריסה ותסמינים יום-יומיים כאלה, שכמובן פגעו ביכולת שלי לעבוד ולתפקד באופן כללי.

מיה אלחלל: מרגע שהפסקתי את החשיפה לקרינה בלתי מייננת, ברמות הרבה יותר נמוכות מאלה שחשופים אליהן הילדים, הבריאות שלי פשוט השתפרה פלאים, סימפטום אחר סימפטום עבר.

מיה אלחלל: חשוב לי להגיד כאן בהקשר הזה, ממש לפנות אליכם: חזית המדע והטכנולוגיה זו ההכשרה שלי בעשרים השנים האחרונות, זה הלחם והחמאה שלי.

מיה אלחלל: אני מקבלת הכשרות חוזרות בנושא הזה במקומות הכי מתקדמים שיש היום בעולם, במרכז המחקר בנאס"א.

מיה אלחלל: כשהלכתי לחקור את הדבר הזה, שאלתי: איך יכול להיות שאנחנו לא יודעים שקרינה ברמות האלה גורמת נזק?

מיה אלחלל: כשהתחלתי לחקור הבנתי שאנחנו בעצם כן יודעים.

מיה אלחלל: המדע העדכני והאיכותי והבלתי תלוי הוכיחו כבר מזמן את ההשפעות הביולוגיות השליליות שיש לקרינה בלתי מייננת ברמות נמוכות מן התקנים.

מיה אלחלל: התקנים בארץ ובעולם לא רלוונטיים, לא מגנים, ועוד ועוד ילדים ייפגעו.

מיה אלחלל: אבל יש מקומות בעולם, ואנחנו יכולים היות מן המדינות האלה, כמו בצרפת, שכבר מתחילים להכיר בנזקים האלה.

מיה אלחלל: בצרפת יש חוק שאוסר וו'יפיי בגנים לילדים מתחת לגיל שלוש.

מיה אלחלל: בשוודיה ובקנדה למשל רגישות לקרינה מוכרת כנכות לאובדן כושר עבודה.

מיה אלחלל: במומבאי שבהודו יש חוק.

יואב קיש: נא לסיים.

מיה אלחלל: מה שקורה כאן היום, חשוב שנבין, ההיסטוריה חוזרת על עצמה בכרוניקה ידועה מראש של מזהם, שהמדע כבר מזמן הוכיח מעל לכל ספק שיש לו השפעות ביולוגיות קשות.

מיה אלחלל: היינו בעניין זה עם סיגריות ועם אזבסט, ועשינו את השינוי, אבל זה קרה אחרי שעברו יותר מדי שנים.

מיה אלחלל: אין סיבה שעוד ילדים ייפגעו כמו איתי וכמו 1,500 ילדים שנחשפים בכל יום לקרינה כל כך גבוהה בחולון.

מיה אלחלל: אני ממש פונה אליכם, תקבלו את ההחלטה האחראית כאן ותסירו את האנטנות כדי לאפשר לילדים בבית הספר הזה להתחיל להחלים ושאחרים לא ייפגעו.

מיה אלחלל: תודה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: מי מייצג את המורים?

יואב קיש: בבקשה.

גבי עטיה: אני מארגון המורים.

גבי עטיה: כרגע אנחנו באופן חד-משמעי, לאור פניית המורים וחלק מן ההורים אלינו, הכרזנו על סכסוך עבודה.

גבי עטיה: ברור שבית הספר בטווח הקצר או הארוך יותר ייסגר, חד וחלק.

גבי עטיה: אנחנו נצטרך לדאוג ל-100 מורים שכרגע עובדים שם, למצוא להם פתרון לתעסוקה, לכל המורים שחלו, ויש כאלה שהם חולים.

גבי עטיה: אני חושב שבסופו של יום – הכדור הפך כבר לקונגלומרט גדול וזה הולך ומתקדם קדימה – קברניטי העירייה צריכים למצוא את הפתרון כי ממילא בית הספר ייסגר ואתם תצטרכו למצוא להם פתרון.

גבי עטיה: אנחנו נתמוך במורים בכל המאבק, עם סכסוך העבודה שעליו הכרזנו כנגד רשת אורט, ונפעיל אותו.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: נציג חברות הסלולר, בבקשה תמשיך להתייחס.

ליאור ורונה: כבוד היושב-ראש, אנסה להיות פרקטי.

ליאור ורונה: אני בטוח שתשמח מאוד אם כולנו פה נוכל להיות פרקטיים, מעבר להצהרות.

ליאור ורונה: אבל לפני הפרקטיקה אני רוצה לדבר קצת על עובדות, בהתייחס לדברים שנאמרו פה.

ליאור ורונה: דבר ראשון, לפורום החברות הסלולריות ולחברות הסלולריות בנושא הזה אין אג'נדה.

ליאור ורונה: האג'נדה היחידה שלהם היא לעשות מה שמשרדי הממשלה מנחים אותם, ברמה של קליטה מיטבית לתושבים, בבריאות מקסימלית.

ליאור ורונה: לשם כך החברות פועלות על פי הנחיות משרד הבריאות – ונמצא פה גם נציג של משרד הבריאות – ועל פי הנחיות המשרד להגנת הסביבה, בפרט ובכלל.

ליאור ורונה: זה עובדה.

ליאור ורונה: כפי שאמר פה הממונה על הקרינה, האנטנות במדינת ישראל מנוטרות 24/7 על ידי מערכת של המשרד להגנת הסביבה.

ליאור ורונה: כלומר כל אנטנה אם הייתה חורגת – המידע קופץ אליהם למשרד והם יודעים מה לעשות כאשר יש דבר כזה, כולל האנטנה הספציפית הזאת בחולון.

ליאור ורונה: לגבי האנטנה הזאת – דיברתם פה על נושאים בחוק.

ליאור ורונה: אדוני, אני לא עורך דין ואני לא מהנדס, אבל הגעתי לפה כמובן אחרי שבדקתי.

ליאור ורונה: עורכי הדין של החברות אם היו נמצאים פה היו יכולים לענות אבל זה לא דיון משפטי.

ליאור ורונה: כמובן בבית המשפט תמיד אפשר לדון.

ליאור ורונה: הם משוכנעים, כפי שאמר פה מנכ"ל העירייה עם הייעוץ המשפטי שלו, שזו אנטנה חוקית על פי חוקי התכנון והבנייה ועל פי כל ההנחיות של המשרד להגנת הסביבה.

ליאור ורונה: הם בטוחים בחוקיוּת האנטנה במאה אחוז, זו עמדתם.

ליאור ורונה: אני מציע שאדוני יפנה ליועץ המשפטי לממשלה לשמוע גם את עמדתו בנושא הזה היות והוא גם מעורב בכל ההליכים.

יואב קיש: אני יודע מה אני צריך לעשות.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע מה אתם מתכוונים לעשות.

ליאור ורונה: התורן שייך לכל החברות וצריך להבין שהוא משרת אלפי אנשים.

ליאור ורונה: כלומר דבר תיאורטי כמו להוריד את האנטנה כך סתם, להחליט פשוט שמורידים אותה ומנתקים את כל האנטנות, על ידי כך יוצרים – על פי המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות והבדיקה של החברות – מיסוך של קליטה אפסית לאלפי אנשים.

ליאור ורונה: משמע: יותר קרינה, כי הטלפון הזה שבידינו הוא אנטנה לכל דבר.

ליאור ורונה: האנטנה הזאת צריכה אנטנה קרובה כדי לשדר וכדי להוציא שיחות טלפון.

יואב קיש: שקלתם חלופות?

יואב קיש: אתה יודע, לא חוכמה להגיד.

יואב קיש: צריך לשקול חלופות.

ליאור ורונה: אהיה פרקטי, אני מבטיח, רק תן לי עוד שתי דקות.

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: אני רוצה להיכנס לפרקטיקה כי הדיון שלנו צריך להסתיים בעוד דקה.

ליאור ורונה: הפרקטיקה פשוטה מאוד: אתה לא יכול להוריד את האנטנה הזאת – ועל זה אמרתי "לא", לא על שום דבר אחר – ככה סתם בלי לתת לה פתרון.

ליאור ורונה: כלומר, אתה לא יכול להחליט שאלפי תושבים יהיו ללא קליטה ועם יותר קרינה.

יואב קיש: אנחנו מדברים על חלופות.

ליאור ורונה: עכשיו לחלופות.

ליאור ורונה: היינו בפגישה, ולמען האמת לבי יצא אל העירייה.

ליאור ורונה: אני מבין את כל החצים שמופנים לעירייה.

ליאור ורונה: הייתי בפגישה ביום ראשון אצל ראש העירייה ואצל מנכ"ל העירייה והם אמרו: "חייבים למצוא פתרון לאנטנה הזאת ואתם חייבים לעזור לנו".

ליאור ורונה: הם הסתכלו עלינו, ראש העירייה אמר את זה בצורה ברורה מאוד.

ליאור ורונה: לבקשת ראש העירייה ולמרות שהאנטנה הזאת עומדת בכל התקנים הבריאותיים, ואמרתי את זה, והחברות סמוכות ובטוחות בזה, לבקשת ראש העירייה בעבר כבר הורידו את העוצמות לעוצמות שהן פחות ממה שהיו צריכים, אבל גם עכשיו היו מוכנים להוריד את אותם ברזלים שמופנים אל כיוון בית הספר למרות שזה ייצור אי-קליטה בבית הספר.

ליאור ורונה: זה פתרון.

ליאור ורונה: אני אומר לך, זה הפתרון הפרקטי והמצוין ביותר, ואסביר למה.

קריאה: בעיניך.

ליאור ורונה: כי בעצם פיזית, לא להוריד שלטר אלא לראות פיזית את כל האנטנות, שלוש אנטנות של כל החברות – אמרתי שזה משרת את כל החברות.

קריאה: אתם אמרתם: שתיים.

ליאור ורונה: אני אומר לכם שזה שלוש.

ליאור ורונה: מורידים אותן.

ליאור ורונה: אני מוריד עוד אנטנה ממה שאתם חושבים שזה שתיים, תרד עוד אחת.

ליאור ורונה: למה?

ליאור ורונה: כי משהו קורה לבית הספר.

ליאור ורונה: למה זה יגרום?

ליאור ורונה: זה יאפשר בכל הסביבה עדיין לקבל קליטה במינימום קרינה, כי האנטנה חייבת לשרת את התושבים; זה יגרום לכך שלא תהיה קליטה בכלל, אבל גם לא תהיה קרינה בבית הספר – תלוי כמובן כמה אנשים ינסו לדבר בטלפון.

ליאור ורונה: כמובן אם מישהו ינסה לדבר בטלפון בבית הספר כשאין לו אנטנה אז תהיה לו קרינה באוזן, זה עובדה, זה מה שרוצים פה לגרום, אבל נגיד שיחליטו.

קריאה: זה בחירה אישית.

ליאור ורונה: אבל על החלטה כזאת ההורים אומרים לי: "תשמע, איך נפקח?

ליאור ורונה: " אני אומר: "נו, מה איך לפקח?" ברגע שהחברות מתחייבות לעשות דבר כזה - - -

תהילה גייגר אוסטרוביץ: הן לא מתחייבות.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אמרת שאתה מתחייב בעל פה.

קריאה: לא קיבלנו שום מכתב.

מור ליברמן מזרחי: הילדים הם לא מיקרובים.

יואב קיש: תנו לו לסיים.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע אם זה התחייבות.

ליאור ורונה: ההתחייבות תהיה, ונאמר לראש העירייה שההתחייבות הזאת יכולה להיעשות אם חוזרים לשגרה, אם סוגרים את כל הסיפור.

ליאור ורונה: אם רוצים ללכת לבית המשפט, חברות הסלולר יודעות להתמודד בבית המשפט על הכול.

ליאור ורונה: אם רוצים למצוא פתרון, הפתרון הוא להוריד את האנטנות שמכוונות אל בית הספר, להשאיר את התורן כפי שהוא עם האנטנות מכוונות אל שאר האזור, ואז מתחייבים בפני הממונה על הקרינה, מתחייבים בפני העירייה.

ליאור ורונה: נראה לכם שחברה סלולרית, עם כל כך הרבה פריסה שהיא חייבת לפרוס בחולון, תְרמה את העירייה או תרמה את הממונה על הקרינה?

ליאור ורונה: אם היא מתחייבת בפניו רק להוריד את הברזלים זה אומר השבתה.

ליאור ורונה: להוריד פיזית, אני אומר עוד פעם, לא להוריד שלטר, כשההורים רואים שמורידים את האנטנות לכיוון בית הספר אבל לא את התורן עצמו, כי התורן לא יהיה מכוון לבית הספר.

ליאור ורונה: כך נפתור את הבעיה והילדים יחזרו ללמוד.

יואב קיש: הבנתי, תודה.

יואב קיש: אני צריך לסיים.

יואב קיש: סליחה, לא מתפרצים.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות של נציג ההורים אל מה שאמרו החברים.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: כאשר שמענו את ההצעה הזאת – דרך אגב, אין עליה שום דבר כתוב, שום התחייבות כתובה.

יואב קיש: בסדר, אבל שמענו עכשיו, הוא אמר את זה לפרוטוקול.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: קודם שמענו שניים מתוך תשעה פנלים ועכשיו אנחנו שומעים שלוש מתוך תשעה פנלים.

יואב קיש: אגיד לך מה שמעתי באופן ברור מאוד: התורן הזה משמש את כל שלוש החברות.

יואב קיש: יש שם כנראה לפחות שלוש אנטנות פיזיות שמופנות לכיוון בית הספר.

יואב קיש: הוא מדבר על הסרה פיזית של אותן שלוש אנטנות שפונות לכיוון בית הספר.

יואב קיש: כך הבנתי מהצעתו.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: נכון, אבל זה עדיין לא מייתר את האחריות שלנו כהורים לעשות בדיקות ניטור מידי תקופה.

יוסי סילמן: הניטור יישאר.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אנחנו רוצים להגיד יותר מזה, שאם אנחנו מסתכלים על הפתרון שצריך להתקבל פה, זה הפתרון שלוקח בחשבון פגיעה כלכלית בחברות סלולריות אל מול פגיעה בביטחון ובבריאות הילדים.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: אז ברור לכולם מה צריך להיות הפתרון – להסיר את האנטנה מהמפגע הזה.

תהילה גייגר אוסטרוביץ: לפעול מול ההורים בכיפופי ידיים של בית משפט או לא בית משפט ואיומים, שגם קיבלנו, אם לא נחזיר את הילדים ללימודים – זה לא הפתרון שצריך להיות.

ליאור ורונה: נמצאת כאן נציגת משרד הבריאות שאמרה לי משהו.

ליאור ורונה: כדאי שהיא תגיד אותו לפרוטוקול.

איריס בנדר: אני רק רוצה לשאול שאלה: זה משהו נקודתי, אבל יש מקרים כאלה בכל הארץ.

יואב קיש: אל תתפרצי לדיון, סליחה.

יואב קיש: אנחנו דנים עכשיו נקודתית בחולון.

יואב קיש: התשובה היא: כן.

יואב קיש: שמענו על הסיפור בחיפה.

יואב קיש: תודה.

איריס בנדר: לא רק בחיפה אלא בכל הארץ קורים מקרים כאלה.

יואב קיש: אז בכל הארץ.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: סליחה, את רוצה שאוציא אותך?

יואב קיש: לא מתפרצים עכשיו.

יואב קיש: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה, בקצרה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: קודם כול, אני מברכת אותך מאוד על הדיון.

יעל כהן-פארן: עולה פה נושא אחד, שפשוט מדהים אותי ש-1,570 ילדים לא הולכים לבית הספר מתחילת השנה.

יעל כהן-פארן: זה בלתי נתפס.

יעל כהן-פארן: זה נקודתית חייב להיפתר כבר מחר בבוקר.

יעל כהן-פארן: זה דבר אחד.

יעל כהן-פארן: הדבר השני הוא הנושא הרחב יותר.

יעל כהן-פארן: הדברים שהעלה כאן עורך דין כץ, הוא לא אומר אותם סתם.

יעל כהן-פארן: הוא עמד בפני בית המשפט המחוזי בחיפה.

יעל כהן-פארן: יש כאן משהו שלא מתיישב.

יעל כהן-פארן: אני חייבת לומר שהייעוץ המשפטי של משרדי הממשלה חייב לתת את הדעת על החוקיות של הקמת האנטנות על תרנים ישנים בעיר.

יעל כהן-פארן: נראה לי לא סביר ולא הגיוני שהאנטנות האלה הן חוקיות, שוב, בהתאם לדברים שאמר עורך דין כץ.

יעל כהן-פארן: זה פשוט הדהים אותי.

יעל כהן-פארן: דרך אגב, על זה יש גם דיון נוסף בוועדת המדע, דיון שיזמתי, על אנטנות דור 5, הדבר הבא שמגיע אלינו, כנראה שלא לטובה, שגם בו יש קרינה.

יעל כהן-פארן: לא אפתח את הדיון עכשיו.

יעל כהן-פארן: רק אומר שב-1 בנובמבר, לפני שבועיים, יצא דוח מחקר, מחקר שנמשך עשר שנים במימון של עשרות מיליונים בארצות הברית, והמסקנות שלו נוראיות, של המרכז הטוקסיקולוגי האמריקאי, על השפעות של סרטן והשפעות לבביות אחרות, מחקרים שנעשו בניסויים על חולדות, ממש מזעזע.

יעל כהן-פארן: ככל שעובר הזמן הטכנולוגיות משתנות והמחקרים מראים לנו על סכנה.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים להחזיר את זה לדיונים בוועדה.

יעל כהן-פארן: דבר אחרון, בנושא הקרינה, אדוני היושב-ראש, הזמנת את המשרד להגנת הסביבה להביא תקנות.

יעל כהן-פארן: עד כמה שהבנתי, לוועדת הכנסת הוגשו התקנות בשנת 2011 ומשום מה לא אושרו.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להבין מה קרה שם.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

עמיר בורנשטיין: יש לי התייחסות לעניין הורדת הפנלים והפתרונות הזמניים.

עמיר בורנשטיין: שמי עמיר בורנשטיין, אני פעיל בתחום המודעות לנזקי הקרינה, מפעיל את האתר הגדול ביותר בארץ בנושא שנקרא "ללא קרינה בשבילך".

יואב קיש: אני לא רוצה להיכנס לזה.

יואב קיש: אני מתנצל, אנחנו צריכים לסיים.

עמיר בורנשטיין: הפתרונות האלה לא נכונים.

יואב קיש: סליחה, אני מבין.

יואב קיש: הדיון הסתיים, אני מתנצל, יש לנו מסגרת זמנים.

עמיר בורנשטיין: אוכל לדבר אתך מאוחר יותר?

יואב קיש: אחר כך, בהחלט.

יואב קיש: אפשר גם להעביר חומרים לוועדה, ויכול להיות שנערוך דיון המשך, אבל אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

יואב קיש: אגיד איך אני רואה את המצב ומה אני מבקש.

יואב קיש: קודם כול, אני רוצה להודות לשי קינן שהביא את זה למודעות שלי.

יואב קיש: לא הכרתי את הנושא הזה ספציפית.

יואב קיש: אין ספק שאני מצטרף מאוד למה שאמרה חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בנושא שהוא בעיניי שערורייה, שבית ספר שלם לא לומד.

יואב קיש: זה נראה לי אירוע שהעירייה חייבת לטפל בו בדחיפות ולהגיע לפתרון מידי.

יואב קיש: ניסיתי להבין את הנושא המשפטי.

יואב קיש: שמעתי את הדברים של ליאור ורונה, יושב-ראש פורום החברות הסלולריות, כאילו זה פשוט מאוד.

יואב קיש: אני אומר לך: זה רחוק מלהיות פשוט.

יואב קיש: המצב המשפטי ממש לא פשוט להכרעה, ומן הסתם גם הפסדתם במקומות אחרים בעניין הזה.

יואב קיש: לכן הייתי נזהר מאוד להיות שאנן כל כך.

יואב קיש: מצד שני, לכל הצדדים אין אינטרס ללכת לאירוע משפטי ארוך שיכולות להיות לו גם השלכות רוחב לאחר מכן על הרבה מאוד מקומות.

יואב קיש: כן הייתי מציע לחברות הסלולר להגיע להסדר נקודתי לפתור את הבעיה הזו.

יואב קיש: אני רוצה להגיד מה ההצעה שלי.

יואב קיש: ראשית, נוציא מכתב שאומר שאני מבקש להוציא את התורן ושיבדקו, ואנחנו גם נבדוק את ההתחייבות, כי ההישג הנדרש מבחינת איך שאני רואה את זה, לפי ההורים, הוא שלא יהיה שם תורן.

יואב קיש: לטווח הקצר, כדי שהילדים יוכלו לחזור לבית הספר, אני מבקש – ופה אני עושה אולי משהו שהוא בניגוד לסיכום.

יואב קיש: רצית שזה יהיה המתווה הסופי, אז אני אומר: לא, זה לא יהיה המתווה הסופי.

יואב קיש: גם אתם צריכים להבין שעליכם להסיר את שלוש האנטנות הפיזיות האלה כבר מחר.

יואב קיש: אני פונה בבקשה ואציין את זה גם בבקשה למנכ"לים, להסיר את האנטנות.

יואב קיש: כשלב ראשון תלמידי בית הספר יחזרו ללימודים במעין תמונת אמצע כזו, שלא יהיו אנטנות המופנות כלפי בית הספר.

יואב קיש: עדיין בעניין הורדת התורן חייב להימצא פתרון חלופי על מיקום של אנטנות באתרים אחרים, גם אם זה עולה קצת יותר כסף, גם אם תידרש שכירוּת כזו או אחרת במקומות כאלה או אחרים.

יואב קיש: לכן אני אומר, כשלב ראשון, כדי שהילדים יחזרו לבית הספר באופן מידי, אני מציע לעירייה ולחברות הסלולר ללכת לדבר הזה, ובמקביל לבחון מתווה שבו כל האנטנות יורדות והתורן יורד, כי בסופו של דבר אני לא מאמין שהמחאה הזאת תסתיים לפני שהתורן הזה ירד.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: הישיבה נעולה.