הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בהלס"י בנושא תעסוקת ערבים ושוויון חברתי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 2, 2018-07-10 10:30

אחמד טיבי: שלום לכולם, סבאח אל-ח'יר.

אחמד טיבי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת לתעסוקת ערבים ושוויון חברתי.

אחמד טיבי: הוועדה מקיימת את ישיבתה השנייה מאז נוסדה.

אחמד טיבי: הישיבה הראשונה היתה בנושא האלימות בחברה הערבית.

אחמד טיבי: הנושא היום הוא קידום הבריאות באוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: בריאות האוכלוסייה הערבית בציר הזמן – דרושה לה תכנית אמיצה לצמצום הפערים ולקידום הבריאות באוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: למרות העלייה בתוחלת החיים בשנים האחרונות בקרב כלל תושבי המדינה, קיים עדיין פער של ארבע שנים בתוחלת החיים בין האוכלוסייה הערבית ליהודית, והפער ללא שינוי מזה מספר שנים.

אחמד טיבי: תמותת תינוקות באוכלוסייה הערבית בדרום הינה 11 ל-1,000, פי ארבע יותר מהאוכלוסייה היהודית.

אחמד טיבי: התמותה מסוכרת באוכלוסייה הערבית היא פי שניים יותר מהאוכלוסייה היהודית, ומצב הסוכרת הולך ומחמיר, ובגלל האוכלוסייה הערבית, ישראל מדורגת במקום השני בתמותה מסוכרת במדינות ה-OECD.

אחמד טיבי: יש צורך בתכנית לאומית לצמצום הפערים, השקעה מיוחדת לקידום הבריאות של האוכלוסייה הערבית ולהעלאת המודעות לאורח חיים בריא.

אחמד טיבי: אני רוצה לשלוח מילות תודה והערכה לשותפים שלנו בדיון – החברה לקידום הבריאות של האוכלוסייה הערבית, שבראשה עומד פרופ' בשארה בשאראת שמטפל בנושא הזה מזה שנים רבות, וגם לעינאק מוואסי פעילה מאוד בנושא של חינוך רפואי ונציגת מועצת הנשים של תע"ל, שיזמו את הרעיון של הדיון הזה, אז אני רוצה להודות גם להן.

אחמד טיבי: (נושא דברים בשפה הערבית, להלן התרגום) בוקר טוב.

אחמד טיבי: היום אנחנו מקיימים את הדיון השני בוועדה תעסוקת ערבים ושוויון חברתי בכנסת, אשר אנו עומדים בראשה.

אחמד טיבי: קיימנו את הישיבה הראשונה בנושא אלימות ונשק לא חוקי בערים הערביות.

אחמד טיבי: היום זוהי הישיבה השנייה בנושא האתגרים הבריאותיים בחברה הערבית.

אחמד טיבי: הנתונים מראים כי בנוגע לתחלואה בסוכרת למשל בקרב הערבים, היא 21% בהשוואה ל-12% בקרב היהודים.

אחמד טיבי: אשר לעלייה בלחץ הדם, 23.4% בקרב הנשים הערביות, בהשוואה ל-18.7% בקרב היהודיות.

אחמד טיבי: שלא לדבר על העישון, מחלות לב ופטירה של ילדים.

אחמד טיבי: הגיל הממוצע הוא 79 שנים בקרב הערבים, בהשוואה ל-82.7 בקרב היהודים.

אחמד טיבי: ישיבה חשובה זו מתקיימת בשיתוף פעולה עם האגודה לפיתוח הבריאות בחברה הערבית.

אחמד טיבי: אנחנו מודים להם ומעריכים את מאמציהם – פרופסור בשארה בשאראת ועינאק מוואסי מחנכת למודעות בנושאי בריאות, וחברת מועצת הנשים הערביות לשינוי, היוזמת של הדיון הזה ושל הרעיון הזה, נציגי המשרדים השונים, קופות החולים, מומחים, בתי החולים הנוגעים בדבר.

אחמד טיבי: תודה לטלוויזיה "הלא" ולערוץ הכנסת על השידור הישיר.

אחמד טיבי: עוד מדדים – ואחר כך אני אתן לפרופ' בשארה בשאראת להציג את המצגת – תוחלת החיים הכללית של ערבים היא 79 שנים לעומת 82.7 ליהודים.

אחמד טיבי: תוחלת החיים של הנשים היא 80.9 שנים לאישה הערבייה, מול 84.5 לאישה היהודייה.

אחמד טיבי: תוחלת החיים לגברים 76.9 לגבר הערבי, מול 80.9 לגבר היהודי.

אחמד טיבי: תמותת תינוקות 6.1 פר 1,000 בקרב ערבים, 2.2 בקרב יהודים.

אחמד טיבי: שכיחות הסוכרת – 21% בקרב ערבים, 12% בקרב יהודים.

אחמד טיבי: תמותה מסוכרת – 31.5% בקרב הערבים, 14% בקרב יהודים – פער אדיר.

אחמד טיבי: מחלות לב תמותה מסוכרת בקרב הערבים, 14% בקרב יהודים, פער אדיר.

אחמד טיבי: מחלות לב קורונאריות – נשים 4.6% ערביות, 2.7% יהודיות.

אחמד טיבי: מחלות לב קורונאריות – גברים 8.5% מול 6.3%.

אחמד טיבי: יתר לחץ דם נשים – 23.4%, 18.7%.

אחמד טיבי: יתר לחץ דם גברים – 18.9% מול 21.8%.

אחמד טיבי: יש נתונים מעניינים לגבי עישון, חשיפה לעישון – אני אשאיר את זה לפרופ' בשארה בשאראת.

אחמד טיבי: מי שרוצה לדבר, אני מבקש להירשם.

אחמד טיבי: אני אתחיל במצגת של פרופ' בשארה בשאראת, שאני שב ומודה לו על כל מה שהוא עושה.

אחמד טיבי: אני רוצה לברך גם את מאזן גנאים, יושב ראש הרשויות הערביות ממרכז השלטון המקומי הערבי, אהלן סהלן, מוחמד.

אחמד טיבי: כמובן, לכל הנוכחים, אהלן וסהלן לכולכן ולכולכם.

אחמד טיבי: בבקשה, פרופ' בשארה בשאראת.

בשארה בשאראת: ברוכים הבאים ותודה לכל הנוכחים, לכל נציגי משרד הבריאות, קופות החולים וגם נציגי הציבור שהגיעו.

בשארה בשאראת: אני אתחיל דווקא בשקף של תוחלת חיים, כדי להראות שלמרות חוק ביטוח בריאות ממלכתי שוויוני, למרות עלייה בתוחלת חיים בשתי קבוצות האוכלוסייה, גם היהודית וגם הערבית, אנחנו רואים שמאז חוק ביטוח בריאות ממלכתי השוויוני, הפער בתוחלת חיים גדל.

בשארה בשאראת: זאת אומרת, נכון שתוחלת חיים משתפרת בשתי הקבוצות, אבל הפער גדל, ולזה צריך לתת את הדעת, ובסוף אני אתייחס לזה.

בשארה בשאראת: בתמותת תינוקות – ד"ר טיבי כבר הזכיר – רואים את המספרים כאן ורואים פערים שלא רואים היום בארצות מפותחות, אלא יש נתונים של ארצות מתפתחות, ואולי ד"ר נעים, יושב ראש עמותת הרופאים הערבים בנגב, יתייחס לזה קצת יותר.

בשארה בשאראת: אנחנו רואים גם תמותה עקב פציעה אצל ילדים.

בשארה בשאראת: זאת תמונה שמראה את התמותה במדינת ישראל, השוואה בין יהודים לבין ערבים, בשנת 2014.

בשארה בשאראת: שמתי בשלוש הקבוצות הראשונות את הנושאים עם הפער הכי גדול, ונראה גם את המספרים הכי גדולים.

בשארה בשאראת: נראה שהתמותה הכי גבוהה מסיבוכי מחלה באוכלוסייה הערבית היא מהסוכרת, יותר מפי שניים מאשר באוכלוסייה היהודית – מה שממקם אותנו במקום טוב במדינות ה-OECD.

בשארה בשאראת: נגיע גם לעישון ונראה את המספרים.

בשארה בשאראת: יש ירידה בעישון אצל גברים בשנים האחרונות בשקף – לא אעבור על כולו, שמראה את שיעור העישון אצל גברים ואצל נשים – אבל המעניין הוא החשיפה לעישון, שכמעט 50% מהנשים הערביות חשופות לעישון, אם זה בבית או בעבודה.

בשארה בשאראת: רוב החשיפה לעישון אצל נשים ערביות באוכלוסייה הערבית היא בבית, ולאו דווקא במקומות עבודה.

בשארה בשאראת: זה דבר שגם צריכים לקחת בחשבון.

בשארה בשאראת: פעילות גופנית – גם יותר נמוכה.

בשארה בשאראת: נישואי קרובים – נושא שלפעמים לא נעים לדבר עליו, אבל זה נושא שצריך לעלות, בגלל התוצאות של נישואי קרובים ותמותת תינוקות, וגם מחלות תורשתיות הקיימות ומומים מולדים.

בשארה בשאראת: נמצאת אתנו פרופ' סתוית שלו, שעשתה המון במחוז הצפון למען גילוי מוקדם של מחלות, ובטח יהיה לה מה להגיד בנושא.

אחמד טיבי: אני מברך אותך, פרופ' סתוית, בהגיעך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

בשארה בשאראת: אם נחזור לסוכרת, כנראה שלא ניגע בכל המחלות היום, אבל הסוכרת מתחילה להיות יותר קרובה ללבי וללב רבים, כי מתברר שזאת בעיית הבריאות הכי חשובה, הכי קשה והכי רצינית היום במדינת ישראל ובהרבה מדינות בעולם, ורואים את השיעורים הגבוהים.

בשארה בשאראת: מה שמעניין זה שהעלייה המתמדת כל הזמן, שיעור הסוכרת באוכלוסייה הערבית בשנות ה-80, כשהתחלתי לעבוד כרופא משפחה, לא עברה את ה-3%, היתה בין 2% ל-3%.

בשארה בשאראת: היום היא מגיעה ל-20% בהרבה מקומות, מעל ל-10%.

בשארה בשאראת: רואים שמשהו קרה ב-30 שנה האחרונות, שהביא אוכלוסייה שלא היו לה מחלות כרוניות, להפוך לאוכלוסייה עם הרבה מאוד מחלות כרוניות, כמו סוכרת, לחץ דם וכל מה שנגזר מהסוכרת.

בשארה בשאראת: אנחנו ראינו תמותה מסוכרת.

בשארה בשאראת: השמנה יחד עם סוכרת מראה גם את המספרים.

בשארה בשאראת: אחוז ההשמנה באוכלוסייה הערבית אצל נשים מגיע ל-50%, ובהתאם שאר הקבוצות – לא אכנס לזה.

בשארה בשאראת: אבל אם אני שם את ההשמנה ואת הסוכרת בשקף אחד, אני רואה מספרים גבוהים.

בשארה בשאראת: זאת מגיפה.

בשארה בשאראת: בכל העולם היו מקצים מחלקות גדולות כדי לטפל בזה.

בשארה בשאראת: היום אני לא יודע כמה חולי שחפת נשארו במדינת ישראל, אולי מאות, אולי אלפים, ויש מחלקה לשחפת.

בשארה בשאראת: היום מחלת הסוכרת מונה עשרות אלפים, מאות אלפים, יחד עם השמנה – אני חושב שצריך להתייחס לזה בצורה הנכונה.

בשארה בשאראת: מחברים את זה היום בעולם עם diabesity – ה- diabetesו- obesity; בערבית "סומנרי" – "סומנא" ו"סוכרי".

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום) יפה.

אחמד טיבי: ג'יהאן, מסכימה?

אחמד טיבי: יש לזה משמעות מיוחדת בשפה הערבית.

אחמד טיבי: ג'יהאן.

בשארה בשאראת: כל מה שמופיע בעיתונות על סוכרת זה רהט, נצרת, ערים ערביות במקום ראשון.

בשארה בשאראת: איזון הסוכרת עדיין מדשדש, לא מצליחים לאזן פה את הסוכרת באוכלוסייה הערבית.

בשארה בשאראת: אם נרצה להגיע לתובנות ראשונות, נראה שרוב התחלואה של האוכלוסייה הערבית ניתנות למניעה, זאת לא גזירה משמים.

בשארה בשאראת: רוב התחלואה והתמותה של האוכלוסייה הערבית ניתנת למניעה.

בשארה בשאראת: חוק ביטוח בריאות ממלכתי – שוויוני, אך כנראה שעדיין לא מותאם, ולכן התוצאות שונות.

בשארה בשאראת: כשחוק ביטוח בריאות ממלכתי שוויוני לקבוצות אוכלוסייה שונות, התוצאות לא יהיו שוויוניות.

בשארה בשאראת: לכן יש מקום להתאמה.

בשארה בשאראת: תמיד מניעה עדיפה על טיפול.

בשארה בשאראת: זאת הסביבה שאנחנו חיים בה – סביבה שתומכת בכך שנישאר חולים, זו הסביבה בכל מקום.

בשארה בשאראת: זו הסביבה שאנחנו חיים בה.

בשארה בשאראת: אתם יכולים לראות, זאת מרפאה של אחד הרופאים שמארגן יום בריאות.

בשארה בשאראת: אני לא אומר שכל הרופאים ככה, אבל זה בגלל המנהגים שלנו שקשה לשנות אותם ורכשנו אותם בשנים האחרונות.

בשארה בשאראת: אלה הכיבודים שנמצאים בכל מקום.

בשארה בשאראת: זה חולה סוכרתי שמאושפז בבית חולים במרכז הארץ, וזאת הארונית על ידו שמכילה שתייה, אוכל וריבוי סוכרת.

בשארה בשאראת: אנחנו רואים שכל הסביבה לא תומכת באורח חיים בריא, ולכן צריך לעשות את זה.

בשארה בשאראת: אני אגיע קצת לסיבוכים של סוכרת.

בשארה בשאראת: הרי הבעיה של סוכרת זה לא הסוכרת עצמה, אלא שאנשים לא מרגישים אותה עד שיש סיבוך, עד שכלי הדם הגדולים והקטנים מתמלאים בסוכר שסותם את העורקים.

בשארה בשאראת: הדם עם סוכר, כמו תרכיז של סוכר ששמים על הכנאפה, מסתובב בתוך הגוף וסותם את כלי הדם.

בשארה בשאראת: כשנסתמים כלי הדם, מתחילים הסיבוכים.

בשארה בשאראת: תראו את הגרף של אנשים שצריכים דיאליזה באוכלוסייה הערבית.

בשארה בשאראת: תראו את הגרף ותראו את ההבדל בין האוכלוסייה היהודית, שמצליחה להתאזן עם סוכרת.

בשארה בשאראת: העלייה באוכלוסייה היהודית היא הרבה יותר מתונה מאשר האוכלוסייה הערבית, שהכפילה – לא רק הכפילה, אלא גדל פי שלוש ויותר – ב-20 שנה את השכיחות והשיעור של מטופלי דיאליזה.

בשארה בשאראת: אנחנו רואים שהסיכונים הם כמעט פי שלוש.

בשארה בשאראת: עלות הטיפול התרופתי בחולה הסוכרת הערבי עולה לקופות ולמערכת הבריאות פי שניים.

בשארה בשאראת: חולה סוכרת ערבית מתאשפז ב-1.5 יותר מחולה הסוכרת היהודי, ובסוף הוא לא מאוזן ומקבל את כל הסיבוכים.

בשארה בשאראת: לכן זה מחייב אותנו הרבה פעמים לחשב מחדש את המסלול, האם כל הכסף שאנחנו מוציאים אותו לריק, או שאפשר לעשות את זה אחרת.

בשארה בשאראת: אני רוצה להציג כאן מוצר חדש, שיוריד את הגידולים הסרטניים במערכת העיכול ב-22%, שיוריד לחץ דם ב-21%, שיוריד תמותה מסוכרת ב-36% ואת התחלואה הכללית ב-26%, ואתם תראו את הרשימה – הוא מוריד את כל אלה.

בשארה בשאראת: אם המוצר הזה היה היום נקנה ב-1,000 דולר, כל אחד מאתנו היה משלם 1,000 דולר כדי לקנות את המוצר הזה.

בשארה בשאראת: אם הייתי מביא את זה לסל התרופות, מיד היו מקבלים את זה, ומה זה המוצר הזה?

בשארה בשאראת: הלחם מחיטה מלאה.

בשארה בשאראת: זה גם אתר של משרד הבריאות שמדבר על זה.

בשארה בשאראת: רוב מדינות אירופה החליפו היום את הלחם הלבן בלחם מחיטה מלאה.

בשארה בשאראת: אצלנו באוכלוסייה הערבית עדיין מדשדשים עם 15% של משתמשים שצורכים לחם מחיטה מלאה, ורוב האוכלוסייה הערבית צורכת לחם לבן.

בשארה בשאראת: באוכלוסייה הערבית צריכת הלחם מחיטה מלאה עולה על 55% ורק 45% לחם לבן.

בשארה בשאראת: מה חשיבות הלחם?

בשארה בשאראת: אנחנו אוכלוסייה שצורכת הרבה לחם.

בשארה בשאראת: אנחנו לא אוכלים חומוס, אנחנו מנגבים חומוס.

בשארה בשאראת: עם פיתה.

בשארה בשאראת: אנחנו אוכלים פיתה עם פיתה.

בשארה בשאראת: אוכלוסייה שצורכת הרבה לחם, חשוב שהלחם יהיה בריא.

בשארה בשאראת: כל הסקרים מראים, שהתובנות לתזונה בריאה באוכלוסייה הערבית קיימות בצורה לא טובה בשתי האוכלוסיות, באוכלוסייה הערבית זה הרבה יותר גרוע.

בשארה בשאראת: כבר מ-2013 אנחנו מדברים בוועדות הכנסת על הנגשת הלחם מחיטה מלאה, שיהיה יותר זול או לפחות באותו מחיר, ויהיה קיים בכל מקום ומקום באוכלוסייה הערבית כדי שתוכל לצרוך אותו.

בשארה בשאראת: אנחנו מאמינים ששינוי קטן בנושא של הלחם מחיטה מלאה יכול לעשות impact גדול מאוד.

בשארה בשאראת: היה לי ניסיון בבית חולים נצרת לפני חמש שנים, שהכנסנו את הלחם מחיטה מלאה לבית החולים – גם לחולים וגם לעובדים, סבסדנו את זה לעובדים, ומטופלי הסוכרת מקרב העובדים, חלקם הפסיקו לקבל טיפול באינסולין ותרופות, רק משינוי הלחם.

בשארה בשאראת: אני אומר את זה בכל מקום כדי להדגיש שזה משהו שלא עולה המון כסף ויכול לשפר מאוד את בריאות האוכלוסייה.

בשארה בשאראת: אנחנו כחברה לקידום בריאות האוכלוסייה הערבית עובדים בזה.

בשארה בשאראת: העלינו את השיעור בנצרת למעל 30% והיה פסטיבל הלחם מחיטה מלאה ואנחנו ממשיכים לפעול.

בשארה בשאראת: יש לנו פסטיבל בריאות גדול באום אל-פחם ב-12 לחודש כדי להדגיש את כל הנושאים האלה.

בשארה בשאראת: אחרי שעשינו את זה בבית חולים נצרת, שכנענו את מנכ"ל משרד הבריאות אז ד"ר רוני גמזו, להוציא חוזר שכל בתי החולים יעברו להגיש לחם מחיטה מלאה, כי לא יכול להיות שרופאי המשפחה ישכנעו מטופל סוכרת שלחם מחיטה מלאה הרבה יותר בריא, וכשהוא מתאשפז בבית חולים, הוא אוכל לחם לבן.

בשארה בשאראת: אני שמח להגיד, שבערך מעל 70% מבתי החולים אימצו את חוזר מנכ"ל משרד הבריאות והעבירו את הלחם שמוגש לחולים בבתי חולים ללחם מחיטה מלאה.

בשארה בשאראת: אני מקווה שזה יעבור לכל בתי החולים.

בשארה בשאראת: החזון של החברה לקידום בריאות האוכלוסייה הערבית זה חיים בריאים ושוויון בבריאות במדינת ישראל, כי אנחנו מאמינים שמה שאנחנו תורמים לאוכלוסייה הערבית, יש השפעה גם על האוכלוסייה היהודית.

בשארה בשאראת: הדוגמה היפה היא הלחם מחיטה מלאה, שנמצאת כמעט ברוב בתי החולים היום.

בשארה בשאראת: זה הלוגו שלנו לקידום הבריאות, וכולנו צריכים לקדם בריאות.

בשארה בשאראת: הידע קיים, המעשה לא קיים.

בשארה בשאראת: חשוב גם שנדאג לבריאות הרופאים, ואנחנו עושים את זה בהסתדרות הרפואית דרך החברה, כי רופאים בריאים, רופאים דואגים לבריאותם, ידאגו לבריאות האוכלוסייה.

בשארה בשאראת: רופא שמעשן, לא ימליץ על הפסקת עישון.

בשארה בשאראת: אלה מספרים שאנחנו מראים על צריכת השירותים, שהיא יותר גדולה.

בשארה בשאראת: אני אגיע לסוף.

בשארה בשאראת: מספר מומחים ברפואת משפחה באוכלוסייה הערבית עדיין קטן, וזה נושא שאני רוצה להדגיש אותו.

בשארה בשאראת: באנגליה 40% מבוגרי בתי הספר לרפואה הולכים להתמחות ברפואת משפחה.

בשארה בשאראת: אצלנו בארץ מספרים בודדים הולכים להתמחות הזאת.

בשארה בשאראת: באוכלוסייה הערבית במיוחד יש מקום ליותר מומחים ברפואת משפחה, ואני מציע שמבחני תמיכה היום שניתנים לקופות החולים להתמחות ברפואת משפחה, יינתנו לגופים בתוך האוכלוסייה להתמחות ברפואת משפחה כדי להגדיל את מספר המומחים ברפואת משפחה בארץ, במיוחד באוכלוסייה הערבית.

בשארה בשאראת: זה השוויון.

בשארה בשאראת: אם נותנים סל שוויוני, זאת התוצאה.

בשארה בשאראת: שוויון זה לא בהכרח צדק, והשוויון הוא שנותנים דלתא לקבוצות המוחלשות.

בשארה בשאראת: אני בא להמליץ כאן, שהדלתא שצריך לתת לקבוצות המוחלשות, לאוכלוסייה הערבית, תהיה בקידום הבריאות ולאו דווקא בתוך בתי החולים, אלא תינתן בקידום הבריאות, כי קידום בריאות הרבה יותר יעיל מטיפול בחולים אחרי שנהיו חולים.

בשארה בשאראת: אם להגיע לסיכום, אמרתי שדרוש חישוב מחדש של המסלול ואמרתי שהתחלואה ניתנת למניעה, אני חושב שיש מקום להשקעה בקידום בריאות במסגרת הקהילה ומוסדותיה, לא במסגרת הקיימת כיום, כי לעולם הדחוף יותר חשוב, יותר קודם את החשוב.

בשארה בשאראת: מערכת שמטפל בחולים, קשה לה לטפל במניעת מחלות.

בשארה בשאראת: לכן יש מקום לארגונים שיטפלו רק במניעה, רק בקידום בריאות ובמניעה.

בשארה בשאראת: אמרתי שהעלאת מספר המומחים ברפואת משפחה בקרב האוכלוסייה הערבית הוא יעד.

בשארה בשאראת: עדיין אין יעד במשרד הבריאות של צמצום פערים.

בשארה בשאראת: כולם מדברים על שוויון ועל צמצום פערים.

בשארה בשאראת: אם לא נשים יעד, נגיד תוך ארבע שנים רוצים לצמצם את הפער ב-25%, ב-30%, ב-10% - אם לא נשים יעד לפער, לא נגיע.

בשארה בשאראת: אם אין יעד, לא יודעים לאיפה ללכת.

בשארה בשאראת: לכן אני מעלה את זה כאן, ומבקש שיהיה יעד לצמצום הפער.

בשארה בשאראת: אני מציע 25% תוך ארבע שנים.

בשארה בשאראת: אני מציע אגף מיוחד לטיפול בבריאות האוכלוסייה הערבית בתוך משרד הבריאות.

בשארה בשאראת: אני בטוח שאם יש אגף מיוחד ותקציבים מיוחדים, הראייה שלו תהיה שונה ואפשר יהיה לקדם את זה.

בשארה בשאראת: אני מודה לכם ומאחל המשך דיון פורה ונעים.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לפרופ' בשארה בשאראת על הנתונים המדעיים והמעניינים שהוא הציג ועל המסקנות שיילקחו בחשבון, בסוף הדיון כמובן.

אחמד טיבי: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לחברי סעיד אלחרומי, כי הוא נאלץ ללכת לדיון שהוא יוזם, בבקשה סעיד.

סעיד אלחרומי: תודה ד"ר אחמד טיבי אדוני היושב ראש, ותודה לכל האנשים הנפלאים שהגיעו לכאן, תודה למאזן יושב ראש מרכז השלטון המקומי במגזר הערבי.

קריאה: ועד ארצי.

סעיד אלחרומי: נכון, אני קורא לו מרכז שלטון מקומי, זה חשוב.

סעיד אלחרומי: תודה לד"ר בשארה על המצגת.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים לברך את ד"ר בשארה בשאראת שהפך להיות פרופסור בשארה בשאראת, הרבה ברכות.

אחמד טיבי: ברכות גם למחמוד עאסי, ראש מועצת כפר ברא שהגיע.

סעיד אלחרומי: לראשי הרשויות, לחברתי עינאק שמובילה גם את הנושא הזה, אחד האנשים שמארגנים את הכנס החשוב הזה.

סעיד אלחרומי: המצגת בעצם חשפה אותנו למציאות מאוד קשה באוכלוסייה הערבית, מציאות שאנחנו אמורים להתמודד איתה ואנחנו עדיין לא מתמודדים איתה בצורה הכי אופטימלית והכי נכונה לפי דעתי.

סעיד אלחרומי: נמצא אתנו ד"ר נעים אבו פריחה, יושב ראש ועד הרופאים בנגב.

סעיד אלחרומי: אני מניח שבהמשך הוא גם יציג את הנושא הקריטי באוכלוסייה הערבית-בדואית בנגב, אבל רבותי, אם לא תהיה תכנית חירום שאנחנו נוביל אותם, אנחנו קברניטי החברה הערבית, אם לא תהיה התכנית הזאת ונקדם אותה ביחד, אנחנו נישאר במצב העגום הזה ואנחנו נשלם מחיר מאוד כבד של בריאות.

סעיד אלחרומי: נכון שאנחנו מתמודדים עם המון סוגיות בחברה הערבית – אנחנו מתמודדים עם אלימות, אנחנו מתמודדים עם הריסות בתים, עם מאבק על תכניות מתאר, עם המון נושאים – אבל בסוגיית הבריאות המטלה החשובה היא עלינו אנחנו לקידום תזונה נכונה, לשמירה על הבריאות, ובנוסף להעלאת המודעות.

סעיד אלחרומי: אני מאוד-מאוד מודה לפרופ' בשארה על המצגת, שאני חושב שחשפה אותנו למידע, שרובנו יודעים, אבל חשוב להזכיר את זה מדי פעם.

סעיד אלחרומי: שוב אני מודה לחברי יושב ראש הוועדה ד"ר טיבי על הדיון המאוד חשוב הזה.

סעיד אלחרומי: אני מודה לכל הקהל הנחמד שהגיע, לרופאים, גם לאנשי תע"ל, לנשות תע"ל.

אחמד טיבי: כן, נשות תע"ל בעיקר.

סעיד אלחרומי: כל הכבוד שאתם מארגנים את זה.

סעיד אלחרומי: אני מתנצל שאני חייב לצאת לדיון לא פחות מציק בנושא האלימות בחברה הערבית, ספציפית ירי על תלמיד בתיכון בג'לגוליה.

אחמד טיבי: תודה רבה סעיד.

אחמד טיבי: אני רוצה לתת עכשיו לגברת עינאק מואסי את רשות הדיבור.

אחמד טיבי: היא אחת מיוזמות הכנס החשוב הזה.

אחמד טיבי: פעילותה בנושא של חינוך בריאות בחברה הערבית ידועה.

אחמד טיבי: היא מייצגת כאן בכנס ביוזמות את מועצת הנשים של תע"ל שיזמה.

אחמד טיבי: תפדלי עינאק.

עינאק מוואסי: שוכרן, סבאח אל-ח'יר.

עינאק מוואסי: ד"ר טיבי נתן לנו יד, כתף, עין ואוזן – כל החושים, תודה על כל התמיכה.

עינאק מוואסי: אתה נותן לנו גם את הבריאות המטפורית.

עינאק מוואסי: (אומרת דברים בשפה הערבית.

עינאק מוואסי: להלן התרגום) כאשר אנחנו מאחלים עד 120 בימי הולדת, אנחנו מאחלים בריאות לכולם.

עינאק מוואסי: אבל אנחנו בקושי מגיעים לחצי מהמספר הזה.

עינאק מוואסי: כשאנחנו מאחלים עד 120 בימי הולדת, בקושי אנחנו מגיעים לחצי מהמספר הזה.

עינאק מוואסי: זה אינדיקטור איפה אנחנו עומדים.

עינאק מוואסי: בדרך כלל אנחנו מדברים, מדסקסים, וזה מצוין, אבל בחברה לקידום בריאות האוכלוסייה הערבית, הגענו לתובנה שאנו צריכים לפעול גם חברתית-קהילתית וגם בשיתוף עם משרד הבריאות, קופות החולים וכמובן אנשי מפתח בחברה בתמיכה פוליטית.

עינאק מוואסי: יש לנו שני אירועים מאוד חשובים בראייה החברתית והקהילתית.

עינאק מוואסי: אחד מהם, שאנו נערכים לחתונה שיש בה שינוי לאורח חיים בריא, שינוי מקמח לבן לקמח המלא.

עינאק מוואסי: זה לא מובן מאליו, גם עמדה לכל חולי הצליאק, שיש להם רגישות לגלוטן.

עינאק מוואסי: חוץ מזה, אנו רואים להפחית את כמות השתייה הממותקת.

עינאק מוואסי: אם נגיע לאפס, זה מצוין, אבל זה אתגר מאוד אמיתי, כי רובנו ממתינים לארוחה בחתונה על מנת לאכול בשפע.

עינאק מוואסי: הנושא העיקרי שאני גם מתמקדת בו לאחרונה זה פסטיבל.

עינאק מוואסי: הכרזנו על תחרות לנשים ערביות במהלך חודש הרמדאן.

עינאק מוואסי: התחרות נפתחה מהיום הראשון עד ה-30 ביוני.

עינאק מוואסי: כל אישה ערבייה, שכמובן יש לה הצעה להגיש מועמדות לנושא, לקונספט, לשינוי, למחשבה, לרעיון, לאיזשהו ערך שהיא רוצה לקדם במהלך חודש רמדאן כאופציה לשינוי, אחר כך ועדה תסתכל בעין עמוקה על כל צעד של שינוי.

עינאק מוואסי: השינוי מתחיל וצריך כמובן המשכיות וטיפול.

עינאק מוואסי: ב-12 באוגוסט יתקיים הפסטיבל הראשון במגזר הערבי, שהוא בעל ערך מיוחד במינו, שתומך ברעיון שיתופי קהילתי מתוך החברה.

עינאק מוואסי: זה לא רופא שהוא מכתיב לנו, זה לא רופא שנותן לנו מרשם מה לאכול ומה לא לאכול, מה לשתות ומה לא לשתות, זאת בכלל לא תרופה.

עינאק מוואסי: זה רעיון של שינוי שבא מתוך החברה של נשים ערביות – מוסלמיות, נוצריות, דרוזיות, שהגישו מועמדות.

עינאק מוואסי: אני מאוד גאה בכל הנשים הערביות שהגישו.

עינאק מוואסי: אני מאוד גאה בתמיכה של החברה לקידום בריאות האוכלוסייה הערבית, שעומד בראשה פרופ' בשארה ובכל הסגל שתמך.

עינאק מוואסי: באמת אנו צריכים תכנית, פעילות שתהיה גם מעורבת בחברה שלנו, קהילתית כמובן.

עינאק מוואסי: בסוף עבדתי כמדריכת ארצית לקידום בתי ספר ערביים במשרד החינוך.

עינאק מוואסי: ראיתי שם שבית ספר מקדם בריאות עם כוכב, שניים או שלושה – זה מצוין, רק צריך המשכיות בבית, ברחוב, בחתונה, בכל מקום.

עינאק מוואסי: אם אנחנו מעוניינים פה לקדם בריאות, כולנו צריכים לעבוד יחד בתמיכה של כולנו, בתמיכה של משרד הבריאות ושל התנועה ושל העומד בראשה ד"ר טיבי.

עינאק מוואסי: אני מאחלת לכולכם עד 120 והרבה בריאות.

עינאק מוואסי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה עינאק.

אחמד טיבי: מאזם גנאים, יושב ראש ראשי הרשויות הערביים, בבקשה.

מאזן גנאים: בוקר טוב לכולם.

מאזן גנאים: אני רוצה להודות לך חבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי.

מאזן גנאים: ללא ספק המצגת שהציגו אותה פרופ' בשארה בשאראת אומרת הכול.

מאזן גנאים: אני חושב, פרופ' בשארה יחד עם ד"ר זאהי סעיד, איך היום רותמים את כלי התקשורת, לצערי.

מאזן גנאים: אנחנו צריכים להפוך את החלום הזה למציאות.

מאזן גנאים: איך באמת מכניסים את המודעה הזאת לכל בית, לכל אימא, לכל אבא, לכל ילד?

מאזן גנאים: איך נכנסים לתוך בתי הספר ואומרים להם מה אסור ומה מותר?

מאזן גנאים: נושא האוכל הבריא הוא מאוד חשוב, אבל לצערי אנחנו צריכים לרתום היום את כלי התקשורת, כדי שיכניסו ללבנו ולראשנו את המצגת הזאת, כי בסופו של דבר זה להציל חיי אדם, וכמו שאומרים, להציל חיי אדם זה כאילו להציל עולם ומלואו.

מאזן גנאים: ללא ספק, אני בשם חבריי ראשי הרשויות בחברה הערבית, ידנו מושטת לכל עזרה.

מאזן גנאים: פשוט מאוד קחו אותנו כחיילים שלכם איך להכניס את המודעה הזאת, את המצגת הזאת, לכל בית.

מאזן גנאים: ואם אנחנו נצליח להכניס את המצגת הזאת לכל בית, בסופו של דבר נציל הרבה-הרבה חיי אדם.

מאזן גנאים: בהזדמנות זאת, למרות שלא מערבבים שמחה בשמחה, דווקא ציפיתי שנעלה את נושא התקינה בבתי החולים.

אחמד טיבי: בהחלט.

מאזן גנאים: נושא התקינה בבתי החולים לוקה בחסר.

מאזן גנאים: לא יכול להיות שעל כל מיטה 1,000 נפשות.

מאזן גנאים: פרופ' בשארה יחד עם ד"ר זאהי סעיד וכל האנשים הנפלאים שיושבים סביב השולחן הזה, מאוד חשוב איך מעלים את נושא התקינה ואת הטיפול בחיי אדם, כי חיי אדם זה ערך עליון, זה דבר מקודש.

מאזן גנאים: באמת אני רוצה להודות לכל אחד ואחד מכם, לכם על המצגת החשובה הזאת, לך ד"ר אחמד טיבי ולכל העוסקים במלאכה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני רוצה להעביר את הדברים לנציג קופת חולים כללית, ד"ר זאהי סעיד, יועץ מנכ"ל לענייני החברה הערבית.

אחמד טיבי: תפדל דוקטור, הבמה שלך.

זאהי סעיד: בוקר טוב.

זאהי סעיד: אני ופרופ' דיאן לוין מטעם הכללית פה נציג את הנתונים ואפילו נראה תמונה קצת יותר קשה ממה שראיתם.

זאהי סעיד: בכללית הבינו שיש לשנות תפיסה, לא לטפל בחברה הערבית כמו בכל האוכלוסייה, אלא רפואה מותאמת צרכי חברה ערבית.

זאהי סעיד: לכן המנכ"ל מינה עוזר מנכ"ל, שזה אני ד"ר זאהי סעיד, לענייני שיפור המודעות והטיפול הרפואי בחברה הערבית, בקהילה ובבתי החולים.

זאהי סעיד: בנוסף, הוא מינה צוות עבודה רב-תחומי בנושא קידום ושיפור המודעות והבריאות בחברה הערבית.

זאהי סעיד: זה צוות של שמונה קבוצות, שכבר עובד מעל חצי שנה.

זאהי סעיד: גם פרופ' בשארה אתנו בקבוצה.

זאהי סעיד: כמעט הגענו לתובנות, אנחנו עדיין עובדים.

זאהי סעיד: אני אציג קצת מהנתונים.

זאהי סעיד: החברה הערבית היא יותר צעירה מהחברה היהודית.

זאהי סעיד: יש לנו עדיין פחות אנשים עד גיל 65.

זאהי סעיד: תוחלת חיים – יש הבדל של ארבע שנים, כפי שציינתם.

זאהי סעיד: סוכרת – הבדל של כמעט פי שניים.

זאהי סעיד: השמנה – גם הבדל גדול, כמעט 23% לעומת 16%.

זאהי סעיד: העובדה שאנחנו מסתכלים על השמנה ככה בלי לפרק את זה, תיכף כשנפרט נראה כמה התמונה היא קשה.

זאהי סעיד: סוכרת והשמנה, כשמחברים אותו ביחד, "סומנרי" – פי שניים; דיאליזה – פי שלוש בחברה הערבית לעומת החברה היהודית.

זאהי סעיד: אלה מספרים מאוד קשים, זאת מחלה מאוד קשה עם עלויות מטורפות.

בשארה בשאראת: שניתנת למניעה.

זאהי סעיד: חד-משמעית.

זאהי סעיד: COPD, מחלת ריאות כרונית, בגלל העישון – אנחנו גם מככבים.

זאהי סעיד: 70% מהנשים הערביות מעל גיל 55 עם השמנת יתר.

קריאה: עם סוכרת.

אחמד טיבי: לא לא, השמנת יתר זה עדיין לא סוכרת.

אחמד טיבי: תיכף יהיה שיעור אחר.

זאהי סעיד: כשאנחנו מחברים את שניהם יחד, מעל גיל 55, יש לנו 34% סוכרת והשמנה אצל האישה הערבייה, פי שניים מהחברה היהודית.

זאהי סעיד: כשאנחנו עולים לגיל מעל 75, עדיין המספרים גבוהים.

זאהי סעיד: מה מאפייני הבריאות בחברה הערבית?

זאהי סעיד: אמרנו שמעל גיל 50 יש לנו 53% מעשנים, כמובן העישון הפסיבי.

זאהי סעיד: לפי דעתי המספרים של הנשים בחברה הערבית משקפים תת-דיווח, כי אנשים לא מדווחים, עדיין מתביישים.

מסעוד גנאים: למרות שבגיל הם לא מתביישים...

זאהי סעיד: לא רק שיש לנו פי שניים יותר סוכרת, אלא גם האיזון הוא פחות טוב, אז זה מחמיר את הבעיה פי כמה.

זאהי סעיד: לגבי המחלות התורשתיות, אני נתתי פה רק דוגמה קטנה, אלה דברים שניתנים למניעה.

זאהי סעיד: שיעור מעשנים – אנחנו רואים פה לפי ההבדלים במגזרים, שמעל גיל 55 60% מהגברים הערבים מעשנים.

זאהי סעיד: הגברים מתקנים את הפער של הסוכרת, לוקחים את הסיגריות.

זאהי סעיד: למרות הסיגריות, שהן פחות בשימוש אצל מי שסובל מהשמנה בסוכרת, התמותה היא יותר גדולה בגלל העישון, תוחלת החיים יותר קצרה.

זאהי סעיד: באוכלוסייה הערבית יש לנו הרבה יותר אשפוזים.

זאהי סעיד: בחברה הערבית אוהבים ללכת לרופא המשפחה, אז יש לנו פה הזדמנות.

זאהי סעיד: מבחינת עלויות של סוכרת בחברה הערבית והיהודית, ברגע שיש חולה סוכרת זו אותה עלות.

זאהי סעיד: כמו שאמרתי, המאפיינים בהם אנחנו מככבים הם: גיל יותר צעיר, תחלואה עודפת בסוכרת, השמנה, דיאליזה ועישון, איזון סוכרת שלא מספיק טוב והעובדה שאנחנו אוהבים ללכת לרופא משפחה.

זאהי סעיד: מה עושה הכללית?

זאהי סעיד: אני לא אכנס לדברים שעשתה הכללית, כי נצטרך פה שעתיים של מצגת.

זאהי סעיד: אני אעבור על השקפים האלה, כי אני רוצה להגיע לעיקר ואין לי מספיק זמן.

זאהי סעיד: אני אגיד בשתי מילים שהכללית עושה בחברה הערבית את מה שהיא עושה במגזר הכללי ויותר, אבל עדיין לא מספיק.

זאהי סעיד: אני מדלג על הכול ומגיע למסקנות.

זאהי סעיד: מה נדרש לעשות?

זאהי סעיד: צריך לשנות את סל השירותים.

זאהי סעיד: צריך לעשות התאמות בסל השירותים.

זאהי סעיד: היום סוכרת הפכה להיות מחלת עשירים.

זאהי סעיד: כל התרופות החדשות לא בסל הבריאות, והעלות למטופל היא 400 שקל ומעלה לחודש.

זאהי סעיד: אני לא חושב שמישהו יכול לעמוד בזה, זאת הנקודה הראשונה.

זאהי סעיד: כל הטיפולים, כל התרופות לא בסל.

זאהי סעיד: רוב התרופות החדשות היעילות לא בסל, גם כדורים.

זאהי סעיד: סיוע בהשקעה ברכישת ציוד לאבחון גנטי מתקדם כנדרש ולמנוע נישואי קרובים בצורה מושכלת, חכמה ומדעית.

זאהי סעיד: אנחנו צריכים להכשיר התמחויות, רופאים, דיאטניות, עובדות סוציאליות, מקדמי בריאות ועוד לתחומי ההשמנה, הסוכרת, ריאות, נפרולוגיה.

זאהי סעיד: דוברי השפה.

זאהי סעיד: אנחנו צריכים להשקיע ולגייס עוד הרבה עובדים.

זאהי סעיד: אנחנו צריכים סיוע במימון בהקמת מרכזים במקומות פוטנציאליים להובלת התחומים האלה, ואנחנו צריכים מימון בהכשרה נוספת של רופאים.

זאהי סעיד: יש הרבה רופאים מהמגזר, רופאים מצוינים וטובים, אבל היום ברפואת משפחה אי אפשר להכניס את כולם להתמחות.

זאהי סעיד: אנחנו מציעים שמשרד הבריאות ייתן שנה הכשרה לרופאים שנעשה להם בחינות קבלה, ואז ייכנסו להתמחות ברפואת משפחה ובהתמחויות אחרות גם בבתי החולים.

זאהי סעיד: אבל לשם כך צריך לחזק את רפואת המשפחה ושמשרד הבריאות יעזור בכך, וגם בבתי החולים להגדיל את התקינה, להגדיל את היכולת של המחלקה להכשיר רופאים.

זאהי סעיד: אנחנו מבקשים שנכפיל את היכולת להכשיר רופאים גם ברפואת המשפחה וגם בבתי החולים.

זאהי סעיד: מימון יחידות שמאתרות ומלוות מנהיגים – צריכים גם לגדל מנהיגים, לקדם מנהיגי בריאות, שהם הילדים שלנו והנשים.

אחמד טיבי: מובילים בתחום הבריאות.

זאהי סעיד: זה בשיתוף עם משרד החינוך כמובן.

אחמד טיבי: נושא בריאות או האתגרים שאנחנו דיברנו עליהם, מה שהצגתם, הוא לא רק אחריות של משרד הבריאות.

אחמד טיבי: אומרים לי ששר הבריאות בדרך, אני לא בטוח שהוא יגיע, אבל זאת אחריות של כלל המשרדים – גם של החינוך, כמו שחברי מסעוד גנאים העיר, האוצר, תקציבים והדרישות שלכם גם לתקצוב של הדברים האלה, מה שמאזן גנאים גם אמר לגבי תקינות.

אחמד טיבי: לכן זה רב-מערכתי.

אחמד טיבי: תודה רבה לד"ר זאהי.

מסעוד גנאים: תודה חברנו חבר הכנסת אחמד טיבי על קיום הדיון והיום החשוב הזה על הבריאות.

מסעוד גנאים: בהקשר לדבריו של חברי חבר הכנסת אחמד טיבי שעל כל המשרדים להיות פה – משרד האוצר, החינוך וכולם – אתה יודע למה גם?

מסעוד גנאים: כי כל המשרדים האלה, המדיניות שלהם עולה בבריאות שלנו.

מסעוד גנאים: ..

אחמד טיבי: המדיניות שלהם היא גורם סיכון.

מסעוד גנאים: גורם סיכון, כן, הלחץ.

מסעוד גנאים: בכל דיון פה בכנסת על ההבדל ועל האפליה בין הפריפריה לבין המרכז בכל המישורים של הבריאות – אם זה באחוז המחלות, אם זה באחוז התמותה, המחסור במיטות – הפריפריה שהיא בפריפריה זו החברה הערבית, שלצערי סובלת.

מסעוד גנאים: לגבי האבחון, כולם יודעים מה הסיבות, אבל הגדולה היא לדעת מה הפתרון, בתכנית שבאמת תפתור אותה, כי זה עולה בחיי אדם.

מסעוד גנאים: היום הרשימה המשותפת מקיימת שני דיונים שהם חשובים: הדיון של חבר הכנסת אחמד טיבי על הבריאות, והדיון של חבר הכנסת איימן עודה על האלימות ועל הפשיעה, גם חברנו ואאל יונס על אזורי התעשייה.

מסעוד גנאים: אלה הדברים החשובים ביותר בחיים שלנו.

מסעוד גנאים: (אומר דברים בשפה הערבית.

מסעוד גנאים: להלן התרגום) אני מסכם בחדית' של הנביא מוחמד, עליו התפילה והשלום.

מסעוד גנאים: מסורת בעל-פה של הנביא מוחמד, שאמר מה הדברים העיקריים והחשובים בחיי אדם.

מסעוד גנאים: הוא אמר: הביטחון, הבריאות והאוכל.

מסעוד גנאים: אז אני מקווה שיהיו לנו בריאות וביטחון, ולא נהיה עניים ולא רעבים.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אחמד טיבי: עכשיו ד"ר שלומית אבני ממשרד הבריאות.

אחמד טיבי: יש כאן נציג של משרד האוצר?

אחמד טיבי: כן, תתקדמי בבקשה.

שלומית אבני וקנין: תודה על ההזמנה לדיון החשוב הזה.

שלומית אבני וקנין: אנחנו רוצים לספר מה קורה בחודשים האחרונים מבחינת הנושא של בריאות בחברה הערבית במשרד הבריאות יחד עם המשרד לשוויון חברתי ובשיתוף עם האוצר.

שלומית אבני וקנין: ללא ספק, אנחנו רואים פה – ולא נחזור על זה – על תוצאי בריאות מאוד נמוכים ופערים שהם פערים דרמטיים במספר תחומים בתחום הבריאות, פערים בין יהודים לבין ערבים.

שלומית אבני וקנין: החלטות ממשלה קודמות באמת לא עסקו פר-סה בנושא של בריאות, ובעצם בחודשים האחרונים משרד הבריאות יחד עם הרשות לפיתוח חברתי-כלכלי של מגזר המיעוטים במשרד לשוויון חברתי עוסקים בגיבוש תכנית ממשלתית רב-שנתית יסודית, הוליסטית לטיפול במספר תחומים בהקשר של בריאות בחברה הערבית.

שלומית אבני וקנין: אציין שבהסכם בריאות-אוצר האחרון ב-2018 יש החלטה של שלושת המשרדים – אוצר, בריאות ושוויון חברתי – להתכנס במהלך השנה הזאת, 2018, ולהגיש לממשלה תכנית משותפת רב-שנתית ספציפית לנושא של בריאות.

שלומית אבני וקנין: ואנחנו כאמור עובדים בחודשים האחרונים בצוות, שהוא גם צוות פנים משרדי במשרד, שכולל מספר יחידות יחד עם פרופ' בשאראת, אגודת הגליל, אג'יק ואנשי אקדמיה בנושא, עם מאזן שותפים, שכולל סך הכול 78 איש מקופות החולים, בתי החולים, האקדמיה, ארגונים חברתיים, מומחים שחלקם יושבים כאן שמבקשים את התכנית.

שלומית אבני וקנין: אני לא יודעת כמה זמן יש לי, חבר הכנסת טיבי, אז אני לא אאריך המון, אבל אני רוצה בגדול לסמן לכם מה כרגע נמצא על השולחן מבחינת התכנית.

שלומית אבני וקנין: הצוות שישב והחל לגבש את התכנית מציע סביב המון-המון נושאים שראיתם בתחום של בריאות, להתמקד לפחות ב-10 נושאים דרמטיים: סוכרת; בריאות הנפש שפחות הוסבר פה, יש לנו בעיה דרמטית מבחינת כוח אדם; הנושא של שנות חיים ראשונות, כלומר ילדים ופעוטות; עישון כמובן; בריאות האישה – אלה חמשת נושאי התוכן שאנחנו נעסוק בהם; וחמישה נושאי רוחב, נקרא להם, שאנחנו מתכוונים לעסוק בהם: זה כל מה שקשור בתנאי החיים ביישוב – אני מזכירה את זה במיוחד לאור נוכחותו של מר מאזן גנאים – כלומר התשתיות התומכות ביישוב, שתומכות בקידום בריאות; הנושא של מידע ומחקר וניטור אחר אי-השוויון ואיך הוא מצטמצם, אגב המדדים שהוזכרו בו; תשתיות בריאות, כלומר כוח אדם ושירותים; והנושא של רגולציה בהקשר הזה.

שלומית אבני וקנין: רציתי להגיד ממש בתמצית מה הם הכיוונים שמסתמנים ולהגיד שבשבוע הראשון של ספטמבר יש לנו שולחן עגול אחרון, שבו כל השותפים – אותם 78 איש שהזכרתי שהיו שותפים לגיבוש של התכנית – מתכנסים ביחד כדי לדייק טיוטה אחרונה, שבכוונתנו – אני משערת – בסביבות אוקטובר להגיש אותה לממשלה לאישור.

שלומית אבני וקנין: בנושא של סוכרת, הסיפור של אקדמאים ערבים בתחום התזונה וקידום הבריאות, יש מחקר משמעותי בתזונה, בטח בדרום.

שלומית אבני וקנין: זה נושא אחד שהוא מסומן.

שלומית אבני וקנין: פרופ' בשאראת הזכיר את הנושא של תמריצים לעבודה קהילתית, ששמה דגש על רופאי המשפחה ובכלל הפריטים של רפואה ראשונית בקופות החולים; הצוותים שיכולים לעשות את השינוי הזה, כולל הכשרות בפיתוח מנהיגות כמו שהוזכר פה; תמיכות בקופות חולים כך שיוכלו להרחיב את השירותים בתחום הסוכרת, מתוך הסתכלות על המשפחה ולא רק על הפרט, אולי גם מתוך הרצון לאפשר להם יותר ביקורי בית, להרחיב את שעות הזמינות של השירותים מבחינת שעות, כל הנושא של הסברה באינטרנט והסברה בכלל במדיות בתחום הסוכרת וההשמנה; עבודה עם בתי ספר שהוזכרה פה, כולל למשל הסתכלות על המורות למדעים כשגרירות בתוך בתי הספר בנושא של תזונה, פיקוח על בתי הספר, כשנעשית פעילות גופנית למשל, ליווי בתי הספר בתכנים בתחום הבריאות; ואני אגיד – וזה מתממשק עם הנושא של היישובים – עבודה עם בתי עסק, אגב לחם מחיטה מלאה או בכלל בתי עסק לממכר מזון, איך אפשר לתמרץ בתי עסק לעבור למזון בריא יותר, איך אפשר לתמרץ נשים לתעסוקה בתחום של בריאות, כמו: פעילות גופנית או תזונה בריאה, לחבר את זה גם לנושא של תעסוקת נשים – זה בנושא של סוכרת.

שלומית אבני וקנין: בבריאות הנפש, יש לנו עבודה רבה בעצם עידוד אקדמאים לפסיכיאטריה ופסיכולוגיה על כל סוגיה, הקלינית, ההתפתחותית וכו', פסיכותרפיה, עובדים סוציאליים בתחום בריאות הנפש – כולם במחסור גדול, ולכן הרעיון הגדול הוא עבודה יחד עם המל"ג, ליווי סטודנטים החל משלב התיכון, דרך מכינות והקבלה שלהם ללימודים בתחומי בריאות הנפש השונים, ותמריצים לארגונים שיקלטו עובדים בתחום בריאות הנפש, הכשרות בתחום הפסיכותרפיה לעובדים סוציאליים שסיימו תואר שני בעבודה סוציאלית, יש היום קול קורא של המועצה להשכלה גבוהה, שכבר מסמן את הנושא של פסיכולוגים ערבים כנושא שהוא במחסור, אנחנו רוצים להרחיב היום את הקול הקורא הזה, הוא מצומצם.

שלומית אבני וקנין: אנחנו רוצים לראות איך אנחנו מגדילים בשנים הקרובות את היצע המסיימים בבריאות הנפש.

שלומית אבני וקנין: בנושא של שנות חיים ראשונות, גם שם יש לנו בעיה של אקדמאים, למשל: בתחום סיעוד בבריאות הציבור, במיוחד בדרום, אני מדברת על אחיות שעובדות בטיפת חלב בדרום, יש שם מחסור; גם רופאי ילדים ערבים אנחנו רוצים לראות יותר, בטח בדרום ובמזרח ירושלים, כי יש לנו שם קשיים; תמריצים לקופות חולים להרחיב את המערכים שלהם בהתפתחות הילד כדי לדאוג שילדים מגיעים לכיתה א' במצב שבו אין עיכובים התפתחותיים משמעותיים; מענקים לטיפות חלב כדי לקלוט ולמשוך כוח אדם סיעודי, יש לנו כאמור מחסור קשה בדרום; פיתוח של מרכזי גיל רך בתוך טיפות החלב, במיוחד בנגב; מרפאות ניידות רב-מקצועיות שהן גם טיפת החלב, ניידת למשל בכפרים הבלתי מוכרים, וגם רופאי התפתחות הילד ואנשי בריאות נוספים; הכשרות לצוותים; עזרה בזכויות בתחום של בריאות ילדים, כלומר" איך ממצים גם את מה שמגיע בתוך סל השירותים ומתמרנים בתוך המערכת, שהיא לפעמים בירוקרטית ופחות נגישה בשנות החיים הראשונות; הדרכות להורים; והנושא של מומים מולדים וגנטיקה צריך לקבל מקום גם בנושא הזה של שנות חיים.

אחמד טיבי: מה אתם עושים לגבי שיעורי התמותה הגבוה יותר של ילדים ערבים, בעיקר באוכלוסייה הבדואית, בהשוואה ליהודים?

שלומית אבני וקנין: אז יש פה בעצם שני חלקים: יש פה כל הנושא של מומים מולדים, שדורש איזושהי חשיבה נפרדת על הנושאים של גנטיקה, נישואי קרובים ואיך מתמודדים עם הסוגיה הזאת, ויש את החלק שקשור במה שפרופ' בשאראת הראה של היפגעות ילדים, שגם שם צריך לשים פוקוס – אלה שני הגורמים העיקריים, אני מדברת על אפס עד חמש, שגם גורמים לתמותה וגם למוגבלות, ואלה שני נושאים שיהיו במוקד של התכנית, של שנות חיים ראשונות, בנוסף למה שהזכרתי מבחינת כוח אדם.

שלומית אבני וקנין: עישון, כאמור, הוא גם נושא שצריך להיות בפוקוס.

שלומית אבני וקנין: אנחנו מדברים פה על איזשהו צוות משימה.

שלומית אבני וקנין: אגב צוותי משימה, יכול להיות שצוותי משימה – מה שנקרא משמעותיים, אגרסיביים – כבר רואים את הנושא כנושא שצריך לטפל בו, רלוונטי גם לנושא של סוכרת ואולי גם לשנות חיים ראשונות.

שלומית אבני וקנין: בתוך עישון יש כוונה לפתח מוקד טלפוני לגמילה מעישון, כמובן גם בשפה הערבית או קודם כל בשפה הערבית; סדנאות בבתי ספר לצוותים, גם המורים, כמובן גם נותני השירות בתחום הבריאות, כמו שפרופ' בשאראת וד"ר סעיד הזכירו, לעבוד עם הרופאים שלנו, אנשי הבריאות, שלא יעשנו, וכמובן גם עם התלמידים; תמיכות בקופות חולים להתערבות קהילתית, כלומר: לעשות עבודה שהיא עבודה בתוך יישוב, לא רק מול אנשים פרטניים; והנושא של פיקוח הוא נושא שצריך יהיה לטפל בו, פיקוח על עישון במקומות ציבוריים.

שלומית אבני וקנין: יכול להיות שצריך לחשוב על מודל יצירתי של פיקוח, של מפקחים שאו יישבו תחת משרד הבריאות או יישבו תחת אשכול יישובי ולא פר יישוב, אבל הנושא של פיקוח על מקומות ציבוריים חייב להיות דרמטי.

שלומית אבני וקנין: אני אזכיר ממש בקצרה עוד שלושה נושאים אחרונים.

שלומית אבני וקנין: מחקר – אנחנו רוצים לפתח תשתית דיגיטלית, שבשלב הראשון את כל הנתונים שיש למשרד הבריאות במעברים הממוחשבים שלנו, שיש שם מידע רב, להנגיש ברמה היישובית, כלומר שאפשר יהיה לדעת מה קורה בטייבה, אופקים ורהט מבחינת מדדי בריאות, אשפוזים וכו', כך שלראש עיר יהיה מדד – וגם לציבור – לראות מה מצבו מבחינת הבריאות ושירותי בריאות, ובהמשך מעבר לנתונים של משרד הבריאות, גם להוסיף נתונים של קופות חולים, שאנחנו נתחיל בעצם לייצר מצב של דרישה לדיווח על שירותים ועל תוצאי בריאות ברמה היישובית.

שלומית אבני וקנין: אנחנו צריכים לחשוב איך מחקרים לאומיים בנושא של בריאות מקבלים תעדוף לחברה הערבית, או לכל הפחות כאחוז שלהם באוכלוסייה.

שלומית אבני וקנין: יש כאן מחקרים ייעודיים שנרצה לקדם בנושאים, שפחות נחקרים היום בחברה הערבית.

שלומית אבני וקנין: מצב בריאות הנפש הוא נושא שפחות נחקר בתחום הבריאות, כמו גם אפילו בנושא של סוכרת מה מצליח ומה לא מצליח.

שלומית אבני וקנין: אלה נושאים שדורשים גם עוד מחקר.

שלומית אבני וקנין: ברמה היישובית חשוב לנו לראות את הנושא של מסלולי הליכה, תאורה, מדרכות, שטחים לפנאי ולפעילות גופנית – איך מטפלים בנושא הזה; תקציבים לרשויות מקומיות לעשות התערבויות קהילתיות; מתאמי בריאות עירוניים – איך עוזרים ליישובים להעסיק כוח אדם, שהוא מתאם בריאות עירוני, שיודע לעשות אסטרטגיה עירונית בתחום הבריאות.

שלומית אבני וקנין: הדבר האחרון שאני אזכיר זה נושא של תשתיות בתחום הבריאות.

שלומית אבני וקנין: הזכרתי את הנושא של כוח אדם, יותר אקדמאים ערבים בתחום בריאות הנפש, אבל זה רלוונטי כאמור גם לסיעוד, לכל מקצועות הבריאות הנוספים.

שלומית אבני וקנין: כמעט בכל מקצועות הבריאות הנוספים אנחנו רוצים לראות יותר אקדמאים ערבים.

שלומית אבני וקנין: בנושא של אמבולנסים וניידות טיפול נמרץ, ציוד החייאה זה נושא גם שנטפל בו; הנגשה תרבותית של חומרים, או יותר נכון הנגשה שפתית של חומרים בתוך המערכת, איך עוזרים לקופות חולים וגם לבתי החולים שלנו להיות מונגשים יותר, לתרגם חומרים לשפה הערבית ולעשות הסברה ייעודית בשפה הערבית.

שלומית אבני וקנין: אלה בגדול הנושא שמסומנים כיום.

שלומית אבני וקנין: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ברשותך אני רוצה לתת את רשות הדיבור לחבר הכנסת ג'מעה אזברגה, ואחר כך לנציגת משרד האוצר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אזברגה, תפדל.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב ראש, תודה רבה קודם כל על היום החשוב הזה ותודה לפרופ' בשאראת על המצגת המעניינת.

ג'מעה אזברגה: אחרי 18 שנה במערכת הבריאות, היה תמיד חסר, עכשיו גם חסר וגם בעתיד יהיה חסר, כי השמים הם הגבול.

ג'מעה אזברגה: אני יודע שהדיון הזה חשוב מאוד וד"ר אחמד טיבי, שהוא בתוך המערכת הזאת, יודע שאנחנו חברה שהפכה להיות ב-20 שנה האחרונה יותר שמנה, יותר מעשנת.

ג'מעה אזברגה: יש דברים שאני לא יודע כמה שליטה יש לנו עליהם, אבל אני חושב שקידום בריאות זה דבר חשוב מאוד.

ג'מעה אזברגה: אנחנו עשינו קידום בריאות בבית הספר, לכל ילד יחידת בגרות אחת אם הוא עובר קורס לקידום בריאות על מנת להדריך אחר כך ילדים אחרים ברהט.

ג'מעה אזברגה: שמונה שנים עבדתי ברהט.

ג'מעה אזברגה: אם תלמיד תיכון מקבל יחידת בגרות אחת על הגשת עבודה והתנדבות של 40 שעות עם פנסיונר, זקן או בקופת חולים, זה יהיה מעודד.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שקידום בריאות זה דבר חשוב מאוד.

ג'מעה אזברגה: דבר חשוב לא פחות הוא התזונה הנכונה.

ג'מעה אזברגה: לצערי, אנחנו גם לא אוכלים נכונה, התזונה ממש קטסטרופה אצלנו.

ג'מעה אזברגה: כמו שאמרנו, זו מערכת שקשורה אחת בשנייה.

ג'מעה אזברגה: יש לנו רופאים שמסיימים רפואה, יש לנו 1,280, 1,300 רופאים שלא מצליחים אפילו לעבור את הקורס, איך אתה מדבר על מומחים?

ג'מעה אזברגה: בסדר מומחים, אבל זה לא תהליך מהיום למחר.

ג'מעה אזברגה: התהליך הזה אמור לקחת שנים על גבי שנים, וגם התקנים של ההתמחות, כמה תקנים נותנים לך היום נגיד בכללית או בכלל במערכת הבריאות?

ג'מעה אזברגה: גם ככה חסרים למשק הרבה רופאים.

ג'מעה אזברגה: היום נותנים לך נגיד 60, 50 תקנים בכל הארץ, בכל המדינה, והמחסור הוא 120.

ג'מעה אזברגה: בשנה הבאה יהיה מחסור של 125.

ג'מעה אזברגה: אחת הבעיות שלנו היא שאנחנו מגיעים לאשפוזים במגזר הערבי, להבדיל מהמגזר היהודי, זה שאנחנו מגיעים לאשפוז בסוף, מה זה בסוף?

ג'מעה אזברגה: מושכים ומושכים עד שמגיעים לקרקע, נופלים ואז מגיעים לבית חולים, ואז האשפוז יותר מסובך ויש לו יותר תסביכים, ומי כמוכם יודעים את זה.

ג'מעה אזברגה: גם העלות היא יותר יקרה למערכת הבריאות.

ג'מעה אזברגה: מה שרציתי להגיד לנציגת משרד הבריאות זה שאם למשל תיקחי בדיקות גנטיות, אנחנו מדברים על תמותת תינוקות של 11 ל-1,000 בנגב לעומת 2.7 בממוצע הארצי, וזה יותר גבוה גם מהערבי וגם מהיהודי.

ג'מעה אזברגה: 11 ל-1,000 זה נתון מזעזע, שאמור להדליק למשרד הבריאות אור אדום.

ג'מעה אזברגה: הגנטיקה היא אחת הסיבות, אבל אני חושב שמעבר לגנטיקה, אם תיקחי למשל תשובות של בדיקות גנטיות, היה ממצא בסורוקה שעושים את זה לזוגות צעירים, והבדיקות האלה היום אינן, לא קיימות.

ג'מעה אזברגה: סל הבריאות לא מכיל אותן.

ג'מעה אזברגה: יש אצלנו מצב של נישואי קרובים, אבל יש בדיקות פשוטות שעושים בעלויות לא גדולות, וכך אולי אפשר להוריד בשלב הזה את המספר 11.

ג'מעה אזברגה: זה פשוט מזעזע, יותר גרוע מאפריקה.

ג'מעה אזברגה: יש מדינות בעולם, לא השלישי אלא הרביעי, שלא מגיעות לנתונים כאלה.

ג'מעה אזברגה: אחת הבעיות שיש לנו היא בעיית תקשורת.

ג'מעה אזברגה: הגשתי הצעה לא מזמן, לפני כמה חודשים למשרד הבריאות לתרגומן אחד, שניים, שלושה בכל בית חולים שיתרגם.

ג'מעה אזברגה: יש הבדלי שפות ותרבויות, זה חשוב מאוד.

ג'מעה אזברגה: בזמנו עשיתי את זה אפילו דרך טלפון, רופא מתרבות אחרת שבא מרוסיה מדבר עם ערבי שחי לפעמים באוהל, או אם תיקח אישה מניקה ואתה נותן לה אנטיביוטיקה והאישה הזאת יודעת שאנטיביוטיקה מחוץ למקרר יכולה להיות רעל ואפשר אפילו למות אם היא לא תהיה שמורה במקרר, איך בכפר לא מוכר שאין מקרר היא תשמור את הדבר הזה?

ג'מעה אזברגה: אלה דברים שרופא רוסי, סליחה על הביטוי, לא יכול להבין.

אחמד טיבי: זה גם מה שנאמר על ידי ד"ר זאהי, ההנגשה התרבותית, ההדרכה וההסברה.

אחמד טיבי: ג'מעה אומר שצריך מתוך החברה - -

ג'מעה אזברגה: --כן, מתוך החברה לעשות.

ג'מעה אזברגה: אנחנו מדברים על תקשורת שהיא חשובה מאוד.

ג'מעה אזברגה: אנחנו מדברים על הנגשה, שהיא חשובה בכפרים הבלתי מוכרים.

ג'מעה אזברגה: אין הנגשה, אין אמבולנס, אין כלום, מי שנעקץ על ידי עקרב – והיו דברים מעולם, לא מזמן, לפני חודשים, אנחנו לא מדברים על שנים.

ג'מעה אזברגה: בכל אופן, זה נושא מאוד חשוב.

ג'מעה אזברגה: ד"ר אחמד טיבי, תודה רבה על הרעיון, עצם העובדה שאתה מביא את זה לכנסת ואתה מציף את זה והתקשורת מדברת על זה אומרת שזה יעניין אנשים אחרים מלבדנו, ויישר כוח.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת אזברגה.

אחמד טיבי: נציגת משרד האוצר, בבקשה.

ליאור קוטלר: כפי שציין כאן משרד הבריאות, בהתאם להסכם בריאות-אוצר מחודש ינואר 2018, משרד הבריאות התחיל בתכנית מערכתית מקיפה מול כל משרדי הממשלה בבחינה של הצרכים הקיימים ובבחינת שיתופי הפעולה מול הגורמים השונים במערכת.

ליאור קוטלר: לשמחתי, הם חיזקו אותנו בתחילת הדרך כדי ללמוד לאן הרוח נושבת ומה הכיוונים שמשרד הבריאות באמת מתכנן להתמקד בהם.

ליאור קוטלר: לאחר שתסתיים העבודה של משרד הבריאות, שאני מניחה שתסתיים בחודשים הקרובים, נתחיל תהליך של איגום המשאבים בכל המשרדים הקיימים.

ליאור קוטלר: צריך להבין שיש כאן שיתוף פעולה, כפי שמשרד הבריאות ציין, עם משרד החינוך, עם הרשויות המקומיות, עם תרבות וספורט, עם הות"ת והמל"ג, ובעצם יש כאן הרבה מאוד משרדים וגופי ממשלה שצריכים להיות מעורבים בעניין, ועבודת ממשלה תיעשה בהתאם.

ליאור קוטלר: דבר אחד רציתי להוסיף לדברים שנאמרו כאן על ידי משרד הבריאות, בגלל שזה עוד משהו שמשרד הבריאות – אגף אחר שלו – מקדם, שזה התכנית לבטיחות ילדים.

ליאור קוטלר: בהתאם לתכניות שמשרד הבריאות הציג לנו, מוקצים כספים רבים, מיליוני שקלים, לתכנית למניעת היפגעות ילדים בדגש על האוכלוסייה הערבית ובהתאם לצרכים.

מאזן גנאים: יש שני דברים חשובים שלא נכללו בתכנית החומש 922 – בריאות ורווחה.

מאזן גנאים: כשמדברים 53.3% מהחברה הערבית שמתחת לקו העוני וכשמדברים על בריאות, אפילו שקל אחד לא נכלל בתכנית החומש, שמספרה 922, אז איפה הייתם במקרה הזה?

ליאור קוטלר: ביחס לרווחה, אני מתנצלת, אני לא מכירה את החומר, אני רפרנטית בריאות, אז תרשה לי להישאר בתחום שלי.

מאזן גנאים: בתחום שלך.

ליאור קוטלר: נוסחת הקפיטציה מחולקת בהתאם למאפיינים של גיל, פריפריה ומגדר, ובהתאם האוכלוסייה הערבית קיבלה חלק יחסית משמעותי בעיקר כתושבת הפריפריה.

ליאור קוטלר: התכנית עכשיו שמשרד הבריאות מקדם יחד עם משרדי נועדה לעשות התמקדות באוכלוסייה תוך איגום משאבים קיימים.

ג'עפר פרח: כלומר לא תהיה תוספת תקציב, זה מה שאת אומרת, אלא "איגום משאבים".

ליאור קוטלר: אנחנו עוד לא בשיח הזה.

ג'עפר פרח: ב-2019 התקציב כבר אושר.

ליאור קוטלר: אנחנו עדיין לא בשיח התקציבי, כי עדיין יש עבודה ממשלתית שמערבת הרבה מאוד גורמים.

ליאור קוטלר: בסופו של יום, יש הרבה מאוד כספים במערכת, וצריך לוודא שהם מנותבים לאוכלוסייה הערבית ובמקומות הנכונים.

ליאור קוטלר: יש הרבה מאוד דברים שנוגעים בהכשרות כוח אדם, לשים את הדגש לאוכלוסיות הנכונות, להקצות את המשאבים הקיימים למקומות שצריך.

ליאור קוטלר: אני לא יכולה לנהל את השיח הזה בשלב הזה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני רוצה לתת למרכז טאוב להציג עכשיו מצגת חשובה.

אחמד טיבי: הם מוציאים דוח עם נתונים חשובים.

אחמד טיבי: אני מבקש לקצר מבחינת זמנים.

ליאורה בוורס: אני רוצה להפנות אתכם לדוח הזה, שנמצא אצלכם, מחקר שעוסק בתחום של בריאות האוכלוסייה הערבית.

ליאורה בוורס: אני לא אעבור על הדברים שנאמרו היום, שעל הרבה מהם הכנו סיכום.

ליאורה בוורס: אני כן אגיד שתוחלת החיים זה המקום שהתחלנו לראות את ההבדלים בין יהודים לבין ערבים.

ליאורה בוורס: חילקנו את זה להשפעה של תמותת תינוקות, שאנחנו יודעים שההבדל הוא משמעותי, פי שלוש בקרב האוכלוסייה הערבית, כשבערך חצי מההבדל הזה, שתי תמותות ל-1,000 איש קשורים למומים מולדים.

ליאורה בוורס: משרד הבריאות התייחס לזה, שזה דבר שהם מתמקדים בו.

ליאורה בוורס: אני גם רוצה להפנות אתכם לתוחלת חיים בגיל 30, זזו דרך להסתכל ולהבין מה קורה בקרב מבוגרים.

ליאורה בוורס: אנחנו יודעים שיש בעיה בקרב ילדים, אבל גם כשאנחנו מסתכלים על תוחלת החיים בגיל 30, אנחנו רואים שהפערים גדלים עם הזמן, זאת אומרת שכיום גבר יהודי בגיל 30 אמור לחיות בממוצע 51.4 שנים, שלוש שנים יותר מגבר ערבי.

ליאורה בוורס: אנחנו רואים שכאן זאת באמת בעיה של פערים.

ליאורה בוורס: פרופ' בשארה בשאראת הסביר לנו את הגורמים לחלק מההבדלים האלה, אז אני לא אכנס למחלות עצמן.

אחמד טיבי: אני רוצה להיכנס למחלות עצמן, כדי שהציבור, גם כאן וגם בבית, ישמע – מקום ראשון מומים מולדים; אחר כך תאונות דרכים; אחר כך מחלות כרוניות של מערכת הנשימה התחתונה.

בשארה בשאראת: לא, זה שהפערים הכי גדולים – שהפער הכי גדול שם במקום ראשון, שני ושלישי.

אחמד טיבי: סוכרת, יתר לחץ דם וכדומה.

ליאורה בוורס: אז חלק מאוד משמעותי קשור למעמד החברתי-כלכלי, שפחות דיברנו עליו.

ליאורה בוורס: אנחנו רואים גם ביישובים ערבים ויהודים וגם בכל העולם, שיש מתאם חיובי בין מצב חברתי-כלכלי לבין בריאות.

ליאורה בוורס: אנשים במצב כלכלי-חברתי יותר גבוה, יש להם בדרך כלל יותר אמצעים כלכליים להשתמש בבריאות, נגישות, ידע, מודעות, וזה משפיע לטובה בדרך כלל על התנהגויות בריאות.

ליאורה בוורס: אני חושבת שזה מאוד חשוב להגיד שאם אנחנו רוצים לשפר את המצב הבריאותי, אנחנו צריכים גם להסתכל על זה כבעיה חברתית-כלכלית, גם ביישובים יהודיים באזורים חלשים מצב הבריאות פחות טוב.

ליאורה בוורס: אם מסתכלים על עוני, אי-שוויון, זה כבר יצמצם את הפער, בגלל שתהיה לזה השפעה לטובה על ההתנהגות הבריאותית ועל מצב הבריאות של האוכלוסייה.

ליאורה בוורס: אני גם רוצה לשים דגש על הנושא של נגישות.

ליאורה בוורס: אנחנו יודעים בעיקר שהאוכלוסייה הערבית נמצאת בפריפריה הגיאוגרפית, כמו בצפון.

ליאורה בוורס: יש שם אחוז יותר גבוה של ערבים.

אחמד טיבי: תוכלי להסביר את התרשים הזה לגבי ערבים?

ליאורה בוורס: התרשים הזה הוא לפי מחוז, הוא מראה את הגודל של האוכלוסייה והגודל של האוכלוסייה הערבית, שזה הפס הצהוב.

ליאורה בוורס: אם מסתכלים על הצפון, רואים שהאוכלוסייה הערבית בצפון היא פי 2.3 מהממוצע של האוכלוסייה הערבית בשאר הארץ.

ליאורה בוורס: אבל אם נסתכל על הצפון, נראה שההיצע של רופאים בצפון הוא רק 60% מהממוצע הארצי של הרופאים וגם טיפה פחות אחיות.

קריאה: יש פקולטה לרפואה בגליל.

אחמד טיבי: אבל פחות רופאים.

ליאורה בוורס: ואנחנו רואים את זה מבחינת הנגישות לא רק במספר הרופאים, אלא גם במרחק - - -

אחמד טיבי: השורה הראשונה היא חשובה ביותר לאנשים כאן ולאנשים בבית – ממוצע המרחק מבית החולים הקרוב ביותר לגבי ערבים זה כמעט 22 קילומטר ויהודים זה 14 קילומטר.

ליאורה בוורס: נכון.

אחמד טיבי: זה אפרופו, שאין אף בית חולים ממשלתי באף יישוב ערבי, נכון?

אחמד טיבי: בנצרת כל בתי החולים הם ציבוריים פרטיים.

ליאורה בוורס: ואם אנחנו מסתכלים גם על הנתון למטה, זה מרכז רפואי אזורי, שהם מרכזים שבהם יש הרבה רופאים מומחים עם התמחות בנושאים ספציפיים.

ליאורה בוורס: אנחנו רואים שהמרחקים שם ליישוב יהודי הם 30 קילומטר בממוצע, וליישוב ערבי זה בערך 41.5 קילומטר.

ליאורה בוורס: החשיבות של זה היא הנגישות לרפואה מקצועית.

ליאורה בוורס: אנחנו יודעים שהאוכלוסייה הערבית יותר מגיעה לרופאי משפחה וגם למיון ולבית חולים במצב קשה, אבל פחות מגיעים לרופאים מקצועיים ולמומחים בתחומים ספציפיים.

ליאורה בוורס: אלה הדברים שאנחנו בתור מרכז רוצים לשים דגש עליהם.

ליאורה בוורס: אני רק אוסיף שאנחנו רואים שיש הזדמנות מאוד טובה מבחינת התרבות ומבחינת ההגעה לאוכלוסייה הערבית, בגלל שיש צוות כל כך רחב מהאוכלוסייה הערבית בתחום הבריאות – רופאים, אחים ורוקחים.

ליאורה בוורס: זאת הזדמנות להנגיש את השפה ואת התרבות כדי להגיע לאוכלוסייה.

סונדוס סאלח: שלום רב לכולם.

סונדוס סאלח: אני רוצה לפתוח את דבריי במשפט מבורך בעיניי "כל המקיים נפש אחת, מעלים עליו כאילו קיים עולם מלא".

סונדוס סאלח: כשמדובר בחיי אדם ובריאות האדם, תחום זה ונושא זה אינם נתונים למשא ומתן, ובטח לא למחלוקת, ושיפורים קטנים במספרים לא מספקים את הסחורה ולא מספקים אותנו.

סונדוס סאלח: הגענו לכאן, כי אנחנו מודאגים מהמצב הבריאות באוכלוסייה הערבית.

סונדוס סאלח: מחד גיסא, המצב הבריאותי ירוד ביותר בחברה הערבית.

סונדוס סאלח: מאידך גיסא, אנחנו עומדים מול משאבים דלים מאוד, ותסכימו אתי שאין בור מתמלא מחולייתו.

סונדוס סאלח: הנתונים שהוצגו בפנינו הם נתונים מדאיגים מאוד, בין אם מדובר בתמותת תינוקות, תוחלת חיים, מחלות כרוניות בחברה הערבית ופערים גדולים בין החברה הערבית לחברה היהודית.

סונדוס סאלח: מספרים אלה ונתונים אלה מחייבים טיפול ספציפי לחברה הערבית, ואני מסכימה עם פרופ' בשאראת שצדק במקרה הזה הוא לא שוויון, זה מחייב העדפה וטיפול מחויב לחברה הערבית, ומניעה עדיפה על טיפול.

סונדוס סאלח: לכן אנחנו צריכים התאמה והנגשת תכניות מותאמת שפתית וחברתית לחברה הערבית.

סונדוס סאלח: יחד עם זאת, אנחנו מצפים לשיפור בגילוי מוקדם, ולא רק גילוי מוקדם של מחלות – לא הוזכר כאן רפואת מתמחים; אנחנו גם נתקלים בתקלות טכניות, זמני המתנה ארוכים מהרגיל להגיע לרופא מומחה, ויש מחסור ברופאים מומחים ובתקנים בחברה הערבית; כמובן זמינות ונגישות לבתי חולים ומרכזים רפואיים ותרופות שנמצאות בסל, אלה עוד גורמים ונתונים שמקשים על החברה הערבית להגיע למצב בריאותי, שהוא טבעי בהשוואה לאוכלוסייה היהודית ובהשוואה לכל מדינות ה-OECD בעולם.

סונדוס סאלח: מחקרים מצביעים על קשר הדוק בין המצב הכלכלי והחברתי לבין המצב הבריאותי.

סונדוס סאלח: אכן מצב הבריאות, צריך לקשור אותו לכל הוועדות שמתקיימות בכנסת.

סונדוס סאלח: תודה רבה.

נעים אבו פריחה: האמת שאת רוב הנתונים שהוזכרו היום אני מכיר, אבל כל פעם שאני שומע את זה מחדש, זה מדכא אותי וזה מאכזב אותי, כי הדברים רק הולכים ומחמירים.

נעים אבו פריחה: אני בא מהנגב, לדעתי רוב האנשים שנמצאים פה לא יודעים מה זה הנגב.

נעים אבו פריחה: בנגב יש בית חולים יחיד, אין לך הרבה אופציות ללכת, אין לך הרבה אופציות לבחור רופא או מנתח.

נעים אבו פריחה: אנחנו 20 שנה מקבלים הבטחות לבית חולים נוסף ועדיין לא מגיעים לזה.

נעים אבו פריחה: הובטחו יותר מ-100 מיטות לנגב, וזה עדיין גם לא מתקיים, או קיבלו רק מעט מהם.

נעים אבו פריחה: אנחנו מסתכלים על מספר הרופאים גם בנגב וגם בצפון, זה הכי נמוך בארץ, 3.1 – זה אפילו יותר אבסורדי מזה.

נעים אבו פריחה: אנחנו מדברים היום על עלייה משמעותית ברופאים שעוברים את הבחינה ומחפשים התמחויות.

נעים אבו פריחה: יש פה עשרות רופאים ערבים בנגב, שמחפשים התמחויות.

נעים אבו פריחה: יש מחסור מצד אחד, לא מקבלים.

נעים אבו פריחה: יש בית חולים יחיד, שלא יכול לקבל להתמחויות, אפילו הרופאים האלה מוכנים ללכת לכל מקום בארץ, אבל מאוד-מאוד קשה להתקבל היום להתמחות, כי התחרות היא מאוד-מאוד גדולה.

נעים אבו פריחה: מבחינת אחיות, זה הכי נמוך בארץ, זה ממשיך להיות 3.1 ל-1,000 נפש בנגב.

נעים אבו פריחה: היינו בפגישה של משרד הבריאות בנגב לא מזמן בלשכה, יש 27 תקנים לאחיות, לטיפות חלב שלא מאוישות.

נעים אבו פריחה: נכון שהתגמול לאחות בטיפת חלב יותר נמוך.

נעים אבו פריחה: ד"ר שלומית קודם הזכירה שהיו מענקים שלא קיימים.

נעים אבו פריחה: אנחנו נקווה שהם יחזרו וככה יוכלו לקלוט.

נעים אבו פריחה: מיטות – ב-30, 40 שנים האחרונות הכי נמוך בנגב, 1.4 ל-1,000 נפש, כל הזמן הכי נמוך בכל הארץ.

נעים אבו פריחה: אלה הנתונים, יותר גרועים ממה שאתם חושבים, יותר גרועים מכל מה שהוצג פה.

נעים אבו פריחה: כאשר מדברים על תוחלת חיים, ממוצע של הפרש של ארבע שנים זה מוגזם.

נעים אבו פריחה: אם תשוו כפר לא מוכר או רהט עם רעננה, זה מגיע לשמונה ול-10 שנים הפרש בתוחלת חיים.

נעים אבו פריחה: אנשים ממתינים לניתוחים – יכולים להגיע בנגב להמתנה של שנתיים.

נעים אבו פריחה: אם אני אתרכז עכשיו באוכלוסייה הבדואית, האוכלוסייה הערבית בנגב, 60% מהאוכלוסייה היא מתחת לגיל 19, אוכלוסייה מאוד-מאוד צעירה שסובלת מסוכרת, מהשמנת יתר, אלה דברים יותר חמורים ממה שהוזכר פה.

נעים אבו פריחה: תמותת תינוקות קשורה גם לנישואי קרובי משפחה, שהיום זה 44% וזה פחות ממה שהיה 60%, יש לזה רקע היסטורי עם השלטון הצבאי, כשהיו רק 10,000 אנשים שם, אבל אני לא אכנס לזה לעומק.

נעים אבו פריחה: יש גם עניין של תזונה במהלך ההיריון.

נעים אבו פריחה: משרד הבריאות ניסה בעבר לשפר את זה, עדיין יש צורך בתכנית מאוד-מאוד מסודרת כדי לשפר את זה, למשל: "לחיות בריא" – בכל הנגב היום בכפרים הערבים שבהם 250,000 איש, יש בריכת שחייה אחת שהיא פרטית בלקיה, זה מה שקיים היום.

נעים אבו פריחה: עוד כמה חודשים תהיה ברהט, אבל איך אפשר בכלל לדבר על קידום בריאות, על לחיות בריא, בלי האמצעים האלה?

נעים אבו פריחה: אני אדבר כמה מילים על הכפרים הלא-מוכרים.

נעים אבו פריחה: רובכם לא יודעים מה זה כפר לא מוכר.

נעים אבו פריחה: אני מציע לאנשים לראות מה זה כפר לא-מוכר במדינת ישראל בשנת 2018.

נעים אבו פריחה: כולנו נהנים ממים ומחשמל, שם אין את זה.

נעים אבו פריחה: כולנו עכשיו יושבים במזגן, בבית.

נעים אבו פריחה: להם אין אפשרויות שקיימות לכולנו.

נעים אבו פריחה: מבחינה בריאותית, בסביבה יש סכנות להיפגעות ילדים – עקיצות של עקרבים, הכשות נחש, דלקות חריפות במערכת העיכול, אלה הדברים שהרופאים שם מתמודדים באופן יום יומי, כי אין ביוב ואין שפכים בכפרים הלא-מוכרים.

נעים אבו פריחה: שירותי רפואה כמעט ולא קיימים בכפרים האלה.

נעים אבו פריחה: עשינו מחקר לא מזמן עם אוניברסיטת בן-גוריון, שאני מניח שיתפרסם בהמשך, שאלונים שחולקו לאנשים שצריכים להגיע לרופא.

נעים אבו פריחה: משך הביקור מהבית עד החזרה הביתה הוא בין ארבע לשש שעות.

נעים אבו פריחה: תארו לעצמכם אימא שצריכה לקחת את הבן שלה, זה ייקח לה חצי יום ללכת לרופא ולחזור.

נעים אבו פריחה: אין תחבורה ציבורית, לפעמים לוקח שעה להגיע לכביש הראשי.

נעים אבו פריחה: אלה דברים שאפילו אי אפשר לתאר אותם.

נעים אבו פריחה: נושא חשוב – 1,500 בתים נהרסו בכפרים האלה בשנה שעברה.

נעים אבו פריחה: אני לא אכנס בכלל לפן הפוליטי, אבל תחשבו על האנשים האלה, על הילדים ועל האנשים האלה שמסתכלים איך הבית שלהם נהרס, מבחינה נפשית, מבחינת הטראומה שהם סובלים ממנה, ה-PSTD ומי בכלל תומך בהם, איזה מרכז תמיכה נפשית?

נעים אבו פריחה: אף אחד, אין להם אפילו לאן ללכת.

נעים אבו פריחה: אלה דברים שנמצאים רק בנגב.

נעים אבו פריחה: אנחנו חושבים שקודם כל צריך פחות אפליה, שהממשלה תקיים קודם כל מה שהיא מבטיחה מבחינת בית חולים, מבחינת מיטות, צריך לשפר את התשתיות ואת המשאבים כמובן, אבל חייבים גם לעבוד על העניין של התקנים לאחיות, לרופאים ספציפית לנגב.

נעים אבו פריחה: התקשרנו גם עם הרב ליצמן לגבי מרפאות ניידות או שיהיו מרפאות ליד בתי ספר, זה מאוד חשוב.

נעים אבו פריחה: אנחנו שותפים קצת לתכנית של משרד הבריאות.

נעים אבו פריחה: יש שינוי במשרד הבריאות, שלוקחים בחשבון את האוכלוסייה עצמה – זאת כבר נקודה חיובית, שאנשים מהשטח גם שותפים לקידום בריאות.

נעים אבו פריחה: המנהיגות באוכלוסייה והשלטון המקומי צריכים לשנות את התפיסה, אנחנו כולנו חייבים להוביל את השינוי הזה.

נעים אבו פריחה: נקודה אחרונה היא הקורס, ההכנה לבחינת הרישוי.

נעים אבו פריחה: זו בעיה שאנחנו מאוד סובלים ממנה בנגב.

נעים אבו פריחה: אנחנו מדברים על עשרות רופאים צעירים שמסיימים עכשיו ללמוד בחוץ לארץ.

נעים אבו פריחה: הם לא מוצאים מקום.

נעים אבו פריחה: לגבי המודעות לזכויות של המטופל, אנשים לא יודעים, משרד הבריאות – אולי שלומית או מישהו – יגיד כמה מילים על זה.

נעים אבו פריחה: זה לא מונגש היום מבחינת שפה.

נעים אבו פריחה: אנשים לא יודעים מה הזכויות שלהם מהקופות, ממשרד הבריאות – זה משהו שיש מקום לשפר אותו.

נעים אבו פריחה: זאת תמצית מאוד-מאוד קצרה על קצה המזלג, כדי להבהיר לכם באיזה עולם אחר אנחנו חיים.

אחמד טיבי: היטבת להציג את זה ד"ר נעים, תודה רבה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ואאל יונס.

ואאל יונס: תודה רבה אדוני היושב ראש, תודה רבה פרופ' בשאראת, לכל הרופאים שהגיעו לפה, לכל הקהל הנכבד הזה, במיוחד לנשים, למרות שהן חלק מהבעיה שלנו בבריאות, בגלל שהן מבשלות דברים טובים ואנחנו אוכלים ואנחנו משמינים, אז אנא תפסקנה לבשל דברים טובים.

בשארה בשאראת: הן גם אחראיות על התזונה הבריאה.

ואאל יונס: אנחנו כל הזמן בכנסת מעלים נושאים למשרד הבריאות על בתי החולים, על חוסר במיטות, חוסר בתקנים של רופאים, על התורים הארוכים שאנשים מחכים, אבל לקיים דיון כזה כל כך חשוב למנוע מלהגיע לבית חולים, כי התמונה בארץ היא ש-5,000 עד 6,000 אנשים מתים רק מזיהומים בבתי חולים, זה הממוצע ששמענו.

ואאל יונס: אני אומר למה להגיע לבית חולים ולמות שם מזיהום?

ואאל יונס: אנחנו צריכים לחנך את עצמנו, אולי בגיל המבוגר קשה לנו להתחיל להרגיל את עצמנו לתזונה טובה, להתעמלות.

בשארה בשאראת: אף פעם לא מאוחר.

ואאל יונס: אף פעם לא מאוחר, אבל זה קשה יותר מאשר להתחיל עכשיו בתרבות ובחינוך לילדים הקטנים מבתי הספר היסודיים לתזונה נכונה, לפעילות ספורט, לרפואה שלמה, לרפואה טובה.

ואאל יונס: אנחנו נכניס להם לראש את הדברים האלה מגיל קטן, ואז יבינו את העניין יותר טוב.

ואאל יונס: אני חושב שלטפל בבעיה בגיל צעיר הרבה יותר טוב כמובן.

ואאל יונס: סוכרת ולחץ דם – והרופאים יתקנו אותי אם אני טועה – נקראים הרוצח השקט, silent killer.

בשארה בשאראת: הרוצח השקט המתוק, הסוכרת.

ואאל יונס: המתוק, כי אנשים פתאום מגלים שיש להם סוכרת בגיל 50 או יותר, מגלים שיש להם לחץ דם, יש להם כל הזמן פעילות רגילה וחיים רגילים ופתאום סימפטומים של מחלה וכשהם מגיעים לרופא, הם מגלים סוכרת או יתר לחץ דם גבוה ואז מתחילות כל הבעיות עם סיבוכי כליות, תסחיפים, התקפי לב ודום לב וכל הסיפורים האלה.

ואאל יונס: אנחנו צריכים גם להגיד לאנשים איך לא להגיע למצב הזה, וזה כמובן על ידי בדיקות שנתיות, בדיקות כל רבעון בשנה.

ואאל יונס: אנחנו צריכים להכניס לאנשים למודעות, שהבריאות היא הכול.

ואאל יונס: החיים האלה לא שווים כלום, אם הבריאות לא טובה.

ואאל יונס: אדוני היושב ראש, בפתח דבריי – ואני מצטער שלא ראיתי את המצגת שלך, פרופ' בשאראת, כי בטוח היינו לומדים דברים יותר טובים – באזורי תעשייה שהיינו בוועדת הכלכלה לפני כחצי שעה ויותר אמרתי שפיתוח אזורי תעשייה זה גם מנוף כלכלי טוב וזה חוסן כלכלי, שידוע שאנשים עשירים שיש להם גב כלכלי הם פחות חולים.

ואאל יונס: אני חושב שצריכים גם לדאוג לחוסן כלכלי בכל הוועדות ובכל החוקים כדי שנגיע לאוכלוסייה טובה, עשירה, עם חוסן כלכלי טוב, וזה ימנע מאוד-מאוד-מאוד את המחלות לעתיד.

ג'עפר פרח: האמת שכשאני מסתכל על המצגות, אני שואל איפה התכנית לסגירת פערים, שלומית?

ג'עפר פרח: מ-2015 נדמה לי שהיא היתה אמורה להיות מופעלת, 20-15 מיליון שקל.

ג'עפר פרח: אני שואל את זאהי למשל, אני לא יודע אם אתה או למישהו אחר יש סמכות לתת תשובה, נדמה לי שתקציב העלאת המודעות של קופת חולים כללית היה אמור להיות 100 מיליון שקל, מתוכם זה 3-2 מיליון שקל שמושקעים בהעלאת מודעות.

אחמד טיבי: 3-2 העלאת מודעות אצל ערבים?

ג'עפר פרח: כן.

ג'עפר פרח: מהאוצר יצאו כבר?

קריאה: כן.

ג'עפר פרח: חבל, כי אם הייתם מפקחים קצת יותר גם על מה שקורה בקופות החולים – למשל אני לא רואה את מכבי פה ואני לא רואה את שאר קופות החולים.

ליאורה ולינסקי: מאוחדת פה.

ג'עפר פרח: אבל אם אנחנו מסתכלים על הנתונים האמיתיים, למשל המכרז שהוצאתם בקופת חולים כללית בנושא של העלאת מודעות והפרסום שלכם בחברה הערבית, נדמה לי ששם טמון הרבה כסף שהולך ליהודים.

ג'עפר פרח: כשמסתכלים על האתר שלכם, רואים שיש פערים מאוד גדולים.

ג'עפר פרח: יש תכנית שהיתה אמורה להיות סגירת פערים, זו לא התכנית הראשונה.

ג'עפר פרח: חבר'ה, התקציב של 2019 – סגרתם אותו כבר, משרד האוצר סגר אותו כבר מזמן.

ג'עפר פרח: אין בו סגירת הפערים.

ג'עפר פרח: מה שאתם עכשיו מגבשים, עם כל הכבוד, פספס את מועד א' בעצם, כי התקציב כבר סגור ל-2019.

ג'עפר פרח: אני חושש שהסיפור הזה כבר תרפיה בדיבור.

ג'עפר פרח: היתה לנו עתירה נגד משרד הבריאות, ואני מקווה שנוכל לשמוע.

ג'עפר פרח: לגבי הבדיקות הגנטיות, עשיתם שם שינויים שבעצם לא ממפים מחלות, בעצם אתם סובלים בסופו של דבר מזה שלא עושים מיפוי נכון, התוצאה שיש יותר מחלות גנטיות ויותר לידות שאתם אמורים לטפל בהן, או שהילד כבר נפטר אז זה חוסך לכם כסף, אבל הבדיקות הגנטיות, השינוי, המשא ומתן שניהלנו כמעט שנתיים, ועוד יותר ילדים נולדים עם בעיות גנטיות.

ג'עפר פרח: אני שמח שסוף סוף יש כסף שלא בא דווקא ממשרד הבריאות, לנושא של הכשרות של אחיות ואחים מג'סר א-זרקא.

ג'עפר פרח: למה אי אפשר לעשות את זה?

ג'עפר פרח: יש 27 תקנים שחסרים.

ג'עפר פרח: אנחנו מודעים לזה שבנגב חסרות אחיות וחסרים צוותים רפואיים.

ג'עפר פרח: לצערי כולם הולכים ולא לומדים עכשיו בישראל, כי אתם מתעקשים לא לממן את התכנית, מבקשים מהמל"ג שיממן את זה, אבל תכנית לפסיכולוגים ולפסיכיאטרים שהיה צריך לעשות באוניברסיטת חיפה, היה צריך לממן אותה ולא רצו לממן אותה.

ג'עפר פרח: אז עכשיו יש את התכנית הזאת של ג'סר, למה אי אפשר לעשות אותה בנגב בנושא של בתי חולים?

ג'עפר פרח: אני מבטיח לכם שביבי לא יבקר בבית חולים רמב"ם.

ג'עפר פרח: יצא לי לאחרונה לבקר בבית חולים רמב"ם, אז הוא יבקר בצוללת או בצוללות ליד, אבל יישארו שם תורים בכניסה.

ג'עפר פרח: אי אפשר להמשיך את המצב הזה שבנצרת אין בית חולים ציבורי.

ג'עפר פרח: בתי החולים בנצרת – אם אתם לא מוכנים לבנות בית חולים ביישוב ערבי, לפחות שתהיה תוספת מיטות או משהו קדמי ברהט, שלא מצריך אנשים להגיע מכפר לא מוכר עד באר שבע שאנשים ימותו בדרך.

ג'עפר פרח: לגבי הנושא של ציוד, אני מבשר לכם שהיתה לנו פגישה עם סלים חאג'-יחיא בבית חולים בשכם.

ג'עפר פרח: מישהו יודע כמה עולה CT בשכם, שצריך לחכות לו כמעט חודש בבית חולים בישראל?

ג'עפר פרח: אז ערבים יותר ויותר הולכים לשכם לעשות CT בשכם ומגיעים עם התוצאות לרופא, כי אתם כנראה לא מסוגלים לפרוס ציוד בתוך הישובים הערבים ולאפשר גם בדיקות שימנעו סרטן שד למשל, וגם בדיקות פשוטות שהיום קיימות בשכם, אבל לא קיימות בטייבה.

ג'עפר פרח: אני ממש מברך על העבודה שנעשית.

ג'עפר פרח: אני יודע שאגודת הגליל והרבה ארגונים חברתיים ערבים עובדים עם התכנית הזאת, אבל חבר'ה, אם אתם לא תיעזרו בארגונים חברתיים כדי שהתכנית הזו תתוקצב, אתם לא תקבלו כסף.

ג'עפר פרח: 20 מיליון שקל לסגירת פערים זה בושה – בושה, מה שנתנו לכם מ-16'-15'.

ג'עפר פרח: אבל אם לא יהיה מאבק רציני בזמן אמת כשהתקציב מאושר, אתם לא תקבלו כסף, זה יהיה המון ניירות אבל כסף לא יהיה בתוך המערכת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בכר עואודה מאגודת הגליל, אחר כך חברת הכנסת זועבי ותינתן גם זכות התגובה של זאהי לדברים של ג'עפר.

ג'עפר פרח: גם שאר קופות החולים.

אחמד טיבי: מי שרוצה, אלה שבאו.

אחמד טיבי: נדמה לי שמכבי ולאומית לא כאן, או שאני טועה?

אחמד טיבי: נמצאים כאן מהמאוחדת ומהכללית.

אחמד טיבי: אני חוזר, מי שלא בא זה לאומית ומכבי.

אחמד טיבי: זאהי דיבר מהכללית.

בכר עואודה: שלום לכולם.

בכר עואודה: אנחנו שותפים עכשיו לתכנית הוליסטית, כמה שאפשר, לסגירת פערים.

בכר עואודה: אנחנו רק משתמשים בנתונים שפרסמנו ב-2015, סקר רחב שכלל 3,000 בתי אב, ושהביא נתונים מזעזעים על החברה הערבית.

בכר עואודה: מדברים על פי שלוש יותר מחלות כרוניות בין 2004 עד 2017, אנשים חולים פי שלוש בסרטן.

בכר עואודה: אני חושב שיש מספיק נתונים למה משרד הבריאות לא עושה הרבה דברים.

בכר עואודה: אני רוצה לדבר במשהו אחר, שקשור בחברה הערבית אצלנו, במנהיגות אצלנו ובקרב הרופאים אצלנו.

בכר עואודה: אני חושב שחלק גדול מהאנשים סומכים על הרופאים, וזה מה שראינו בסקר.

בכר עואודה: הרופא אומר להם לעשות דיאטה, אז הם עושים דיאטה.

בכר עואודה: הרופא שולח אותם לבדיקות, אז הם עושים בדיקות.

בכר עואודה: הרופא הוא הדמות הדומיננטית, הוא ה-front desk של משרד הבריאות ביישובים הערביים.

בכר עואודה: אבל מתברר גם שהרופאים האלה לא פנויים, לרופאים שלנו יש לפעמים 3,000 חברים, וצר לי חברים, אי אפשר לטפל ב-3,000 חברים.

בכר עואודה: משרד הבריאות בתור רגולטור לא עושה מספיק לבדוק כאן, האם המבוטח של הקופה מקבל שירות נאות.

בכר עואודה: ראינו שיש איזה סוג של סוכנויות, והקופות רצות על הרופא שיש לו חמולה, יש לו סל ולא על הרופא הטוב שנותן שירותים טובים, וראינו כמה פרשות כאלה.

בכר עואודה: זה נושא שאנחנו צריכים לטפל בו, כי אני חושב שחלק גדול מהבעיה גם טמון כאן, כי ניהול המחלה הוא בעיה.

בכר עואודה: מהרגע שמגלים את הבעיה, עושים את הבדיקות אבל לא בודקים את ההשלכות של הבדיקות, האדם הלך הביתה והוא לא מגלה והרופא גם לא בודק שיש לו בעיה וצריך לעקוב אחרי זה.

בכר עואודה: ניהול הבעיה, ניהול המחלה, הוא הבעיה הכי גדולה שיש לנו בחברה הערבית, וצריך לעשות סטנדרט כאן.

בכר עואודה: אני אומר: אוקי, אל תפגעו במשכורת של הרופאים, אפילו תכפילו את המשכורת של הרופאים, אבל שיהיה סטנדרט בכמה מטופלים הוא יטפל.

בכר עואודה: 800 מטופלים זה ב-OECD – שיהיה גם כאן.

בכר עואודה: למה כאן יש 3,000?

בכר עואודה: למה צריך לסחור באנשים האלה?

בכר עואודה: למה צריך לקום בבוקר ולראות שחמולה שלמה עברה לרופא הזה?

בכר עואודה: למה?

עבד אלהאדי זועבי: אבל יש לך בחירה חופשית, אנשים בוחרים ברופא.

בכר עואודה: זאת לא בחירה חופשית אדוני.

עבד אלהאדי זועבי: זה כן כך.

בכר עואודה: זאת לא בחירה חופשית, אני חושב שצריך לעשות סטנדרט, צריך להרים את המשכורת של הרופאים, לתגמל אותם לפי המקצועיות שלהם, לפי כמה אנשים – לא שלוקחים אותם לסדנאות של סוכרת, אלא כמה אנשים נפרדים מהסדנאות האלה; לא לכמה סדנאות למניעת עישון הלכו, אלא לפי מספר האנשים שנגמלים מהעישון.

בכר עואודה: צריך לשנות את הסטנדרט לסטנדרטים איכותיים, לתגמל במשכורת טובה, אבל מה שיש לנו היום זאת בעיה, וצריך להיכנס גם בעובי הקורה כאן.

בכר עואודה: אי אפשר לשים תקציבים ולמנף את המערכת, מבלי גם לשים את ה-front desk של משרד הבריאות, שזה הרופא עצמו והמערכת שמטפלים בה.

בכר עואודה: החל משעה ארבע ביישובים הערביים אין מוקד, יש עמותות שעובדות, ואלה עמותות שאין בהן כלום – אין בהן רנטגן, אין בהן ציוד, יש בהן רופאים מזדמנים, וזה הפתרון הכי קל של קופות החולים.

בשארה בשאראת: אתה מדבר על רפואה דחופה.

בכר עואודה: כן, אין.

בכר עואודה: תביא לי יישוב ערבי, אפילו כמו סח'נין שהיא כמעט 35,000 תושבים שיש בה מוקד חירום פעיל שיש בו רנטגן.

בכר עואודה: צריך ללכת לבית חולים בלילה - - -

קריאה: בסח'נין יש.

עבד אלהאדי זועבי: גם באום אל-פחם יש.

בכר עואודה: פעילים?

בכר עואודה: יש בהם רנטגן?

עבד אלהאדי זועבי: כן.

בכר עואודה: אז זה חדש.

בכר עואודה: בכפר כנא, טורעאן, עוזייר – אני אספר לך סיפור.

בכר עואודה: על עצם של דג הלכתי לבית חולים.

בכר עואודה: אחרי שעה ארבע יש בעיה מסוימת.

בכר עואודה: בתי החולים נהנים מזה, אבל התושבים סובלים, כי יש מרחק וגם דיברנו על זה, ולכן זה נושא מאוד חשוב לטפל בו ולא לעבור עליו לסדר-היום; כל נושא התחרות של קופות החולים על הרופאים, ולא על שיפור השירות.

בכר עואודה: אני רוצה לבחור בחירה חופשית, ללכת למאוחדת ולא למכבי בגלל השירות הטוב, ולא בגלל לחצים.

אחמד טיבי: תודה רבה לבכר.

אחמד טיבי: בכר העלה נקודה ששווה דיון.

אחמד טיבי: אני שומע את זה ממנו הרבה זמן לגבי הרפואה החמולתית.

אחמד טיבי: אתה התנגדת לדברים שלו, אבל זו נקודה ששווה דיון.

אחמד טיבי: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: קודם כל תודה על הדיון החשוב הזה.

חנין זועבי: כל הדיונים חשובים וזה גם חשוב.

חנין זועבי: תודה לכל מי שדיבר.

חנין זועבי: אתם העליתם את הנושא, תיארתם את המצב והצגתם את הנתונים בצורה שאי-אפשר שמישהו יפקפק בהם או יגיד שאין פה – לא רק עוול, יש פה נוח.

חנין זועבי: והבעיה היא לא בעיה של חוסר הבנה או מחסור באינפורמציה, יש בעיה של אי-רצון מצד הממסד, זו הבעיה העיקרית, לא רוצים לפתור את הבעיות.

חנין זועבי: אולי אנחנו לא רוצים מספיק, אולי אנחנו לא מכאיבים מספיק, הכאב הוא רק החלק שלנו.

חנין זועבי: נעים, אתה אמרת שתוחלת החיים אצלנו יותר קצרה, אז מה, גם לסבול יותר בחיים וגם לחיות חיים יותר ארוכים?

חנין זועבי: אז אולי זה עושה צדק, לסבול יותר ולחיות פחות.

חנין זועבי: אני רוצה לדבר על המישור של מחלות בריאות הנפש, אני לא יודעת אם דיברת על זה.

בשארה בשאראת: נציגת משרד הבריאות התייחסה לנושא הזה.

חנין זועבי: החברה הערבית סובלת יותר גם לא רק מהבעיות של המחלות הרוחניות, אלא גם מבעיות פסיכולוגיות – גם דיכאון וגם כל מיני מחלות או בעיות בתחום בריאות הנפש, ואני לא אדבר על מה נעשה בתחום הזה, אבל האבסורד שהוא מתחיל באחוז סטודנטים ערבים של 4% בתחום של פסיכולוגיה.

חנין זועבי: כל פעם שאני אומרת את זה מחדש, אני נדהמת מחדש.

חנין זועבי: כבר שלוש שנים מדברים על הכשרות פסיכולוגים ואנשים מקצועיים בתחום בריאות הנפש, ועומדים בפני 4% סטודנטים בתחום בריאות הנפש, 2% בתחום של מומחים בפסיכולוגיה, חמישה פסיכיאטרים, והמל"ג אומר: כן, צריכים לעשות, משרד הבריאות אומר: כן, צריכים לעשות.

חנין זועבי: אחרי שמכירים את הבעיה ואחרי שמתחילים לדון בבעיה וממציאים פתרונות, מה הפתרונות?

חנין זועבי: מעלים את אחוז הפסיכולוגים הערבים, אחוז הבוגרים מ-10 בשנה ל-12 בשנה.

חנין זועבי: יש בעיה של אטימות בממסד.

חנין זועבי: אולי צריכים לחשוב גם על אסטרטגיה של לחץ פוליטי בכלים שלא חשבנו עליהם עד עכשיו, אולי מרד אזרחי; אולי להפסיק לשלם מיסים למדינה הזאת.

חנין זועבי: כאשר פי שלוש נרצחים, פי ארבע חולים ופי שלוש יותר בבתי הסוהר ופי שלוש יותר עניים, מה לעשות?

חנין זועבי: ומדברים מדברים ומתייחסים לדמוקרטיה ברצינות ומתייחסים לכנסת ברצינות ומתייחסים למאבק הפוליטי ברצינות, ויש אטימות מצד הממסד.

חנין זועבי: אני חושבת שצריך לתת יותר חשיבות לבעיה הזאת של ה"מקצועיים" והמומחים בתחום הפסיכולוגיה ובתחום בריאות הנפש.

חנין זועבי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה חברת הכנסת זועבי.

אחמד טיבי: המכון הישראלי לדמוקרטיה, עורך דין עודד רון.

עודד רון: שלום רב ותודה רבה.

עודד רון: אני רוצה להתייחס לזווית שלא עלתה, והיא נמצאת על שולחנכם בנייר עמדה עם נסרין חדאד חאג'-יחיא, מנהלת התכנית ליחסי יהודים-ערבים במכון, והנושא הוא בעצם ייצוג הולם ופערי הייצוג לצד פערי הבריאות והקשר ביניהם.

עודד רון: הקשר בין פערי הבריאות הדרמטיים שעלו פה בדיון מאוד-מאוד הדוק לתת-הייצוג שיש.

עודד רון: אמנם במהלך השנים האחרונות מערכת הבריאות כן עשתה צעדים משמעותיים שקשורים להעלאת הייצוג – ואפילו במידה רבה אפשרה להגיע ליעד הממשלתי של 10% ייצוג בשירות הציבורי – אבל אני רוצה להציג פה בקצרה עוד כמה היבטים, שמשקפים שיש עוד דרך ארוכה כדי להגיע לייצוג הולם במערכת הבריאות.

עודד רון: אני רוצה להתייחס למוקדי קבלת ההחלטות במערכת הבריאות.

עודד רון: אם אנחנו נוגעים בשירות המדינה, זה הסגל הבכיר והתיכון, שעל פי הנתונים של הנציבות, במערכת הבריאות, במשרד הבריאות, זה 2% ו-4% בהתאמה בסגל הבכיר ובסגל התיכון; ולנושא שלא עלה פה, גם המועצות הלאומיות לבריאות והוועדות המקציעות, שזה חלק בלתי נפרד מהייצוג במוקדי קבלת ההחלטות.

עודד רון: במאי האחרון התפרסם דוח של הוועדה המתכללת, שנגע בהדרה ובגזענות, בין היתר גם כלפי האוכלוסייה הערבית בישראל, אבל הנפח שהייצוג ההולם תפס בעיניי צריך להיות יותר משמעותי וגדול.

עודד רון: אמנם יש שם המלצות בדוח הזה, אבל אם נציגת משרד הבריאות אמרה שיש בעיה נגיד וסימנו את זה כיעד בתכנית הרב-שנתית בריאות הנפש - - -

אחמד טיבי: עוד כמה דקות מגיע גם שר הבריאות, אז אנחנו נוכל לשמוע ממנו.

עודד רון: אז אם מדברים על בריאות הנפש, שזה אחד הדברים החשובים, במועצה לבריאות הנפש יש תת ייצוג מאוד-מאוד משמעותי.

עודד רון: דיברת גם על בריאות האישה, גם במועצה לבריאות האישה יש תת-ייצוג מאוד משמעותי.

עודד רון: אם דיברו פה על סוכרת כמשהו שצריך לתת עליו את הדעת, גם במועצה הלאומית לסוכרת יש תת-ייצוג מאוד-מאוד גדול.

אחמד טיבי: כמה הייצוג במועצה הלאומית לסוכרת?

עודד רון: על פי אתר אינטרנט, שאני לא יודע כמה הוא מעודכן או לא, פה רשום שיש 2.5% ייצוג – אני לא יודע, תקנו אותי.

שלומית אבני וקנין: אני לא יודעת.

אחמד טיבי: יש כאן נציגים של המועצה הארצית לסוכרת?

אחמד טיבי: אגב, רק שתבינו, הם הוזמנו.

עודד רון: אז יש נתונים עדכניים.

עודד רון: לי רשום 2.5% מתוך אתר האינטרנט.

עודד רון: אז אנחנו בעצם אומרים במכון הישראלי לדמוקרטיה, שכדי להתייחס ברצינות לסוגיה הזאת, משרד הבריאות, מערכת הבריאות, ניסו לתת את הדעת על הקשר בין הפערים הדרמטיים בבריאות לבין שערי הייצוג גם בסגל הבכיר והתיכון וגם במוקדי קבלת ההחלטות האחרים, שכמו שאמרתי זה המועצות הלאומיות והוועדות המקצועיות, ורק באמצעות קידום משמעותי של זה – בין אם בתיקוני חקיקה ספציפיים לגבי מערכת הבריאות, ובין אם באמצעות קביעת יעדים קונקרטיים, שיבואו לידי ביטוי בכל ועדה וועדה מה אחוז ההשתתפות האפקטיבית של האוכלוסייה הערבית בתוך המרחב הזה עם הקשר לפערי הבריאות הרלוונטיים.

עודד רון: רק זאת יכולה להיות ערובה להצלחה אמיתית של כל רפורמה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לד"ר זויה אזברגה.

זויה אזברגה: שלום לכולם.

זויה אזברגה: קודם כל, תודה רבה לחבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי ופרופ' בשאראת על היום המעניין הזה.

זויה אזברגה: עשינו הרבה מאמצים להגיע היום ולהביא את הקול שלנו, שאולי יגיע לאיזה מקום.

זויה אזברגה: אני בטוחה שדיברתם על כל הנושאים האלה בהרבה מקומות.

זויה אזברגה: אני מקווה שאנו מדברים על תמותת תינוקות, על מומים מולדים, על סיבת המוות הראשונה.

זויה אזברגה: אני מסכימה עם ד"ר נעים אבו פריחה.

זויה אזברגה: אני גם חברה באגודת הרופאים בנגב.

זויה אזברגה: יש כמה דברים שלא דיברתם עליהם.

זויה אזברגה: כמעט 17%-18% מהנשים ההרות בכפרים הבלתי מוכרים לא מצליחות להגיע לרופא נשים.

זויה אזברגה: הן באות אלינו פעם ראשונה לבית חולים בלי אף מעקב.

זויה אזברגה: מה מתחבא כאן?

זויה אזברגה: כאן מתחבאות כל המחלות הגנטיות, כל המומים המולדים שאנחנו לא יודעים עליהם שום דבר, מדברים גם על סוכרת.

זויה אזברגה: כשאנחנו מדברים על סוכרת, אנחנו יודעים שיש לנו כמעט 30%-40% מהנשים שבהריון עם סוכרת, שהן מוגדרות עם סוכרת הריונית, ואנחנו יודעים שאנחנו לא נטפל בנשים האלה.

זויה אזברגה: אנחנו לא רק פוגעים באישה עצמה, אנחנו גם פוגעים בעובר עצמו – עם מחלות הלב, עם מומי לב, אז אם האנשים האלה לא יטופלו כמו שצריך, 20% מהאנשים האלה תוך 10 שנים יתמודדו גם עם מחלת סוכרת כרונית עם כל הסיבוכים שאנחנו יודעים.

זויה אזברגה: המרחק בין בית חולים לבין טיפת חלב והמרפאה, כשהיא אמורה ללכת במזג אוויר קשה מאוד.

זויה אזברגה: היא עוצרת ואומרת: זאת לא חובה בשבילי, זה לא חשוב בשבילי, אני מוותרת על זה ואלך ללכת כמו שילדה אימא שלי וסבתא שלי.

זויה אזברגה: אני חושבת שכאן צריך להעלות את המודעות.

זויה אזברגה: טיפות חלב מקדמות בריאות, איפה הן בנגב?

זויה אזברגה: אני לא רוצה להאריך.

זויה אזברגה: אם נדבר על הנגב ועל המצב, כפי שאנחנו חיים כל יום שם, אנחנו נדבר עד מחר בבוקר, אבל השאלה שלי היא מה ייצא מכאן?

זויה אזברגה: איזה בעיות נפתור?

זויה אזברגה: עם איזה קופות?

זויה אזברגה: כללית?

זויה אזברגה: מאוחדת?

זויה אזברגה: לאומית?

זויה אזברגה: איזה יד אתם נותנים?

זויה אזברגה: משרד הבריאות, משרד החינוך, משרד האוצר, מה אתם יכולים לעזור לנו בכל הבעיות האלה?

זויה אזברגה: תודה רבה לכם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לך שהגעת וייצגת את הדברים, חשוב שהגעת.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: להלן התרגום) אללה ייתן לכולכם בריאות.

יוסף ג'בארין: סלחו לי שאדבר בעברית לפרוטוקול של הישיבה.

יוסף ג'בארין: אני אפתח ואברך את ידידי חבר הכנסת אחמד טיבי על היוזמה וגם על ההובלה של הוועדה החשובה הזו.

יוסף ג'בארין: תודה כמובן גם לפרופ' בשארה, וגם לפרופסורה שהוא קיבל לאחרונה, יישר כוח.

יוסף ג'בארין: אני גם חייב לברך באופן מיוחד את ידידנו ג'עפר פרח, שמגיע לכנסת לראשונה אחרי התקיפה הקשה שלו כקורבן על ידי השוטר.

יוסף ג'בארין: אנחנו מחזקים את ידיך ומעריכים את העבודה שאתה עושה ג'עפר.

יוסף ג'בארין: האמת היא שאני רוצה להגיד לכם שזה לא דיון רגיל.

יוסף ג'בארין: כשאני מסתכל, אני באמת רואה את בכירי העושים במלאכה בחברה הערבית – רופאים שמנהיגים את שירותי הבריאות, פעילי ציבור, נציגי עמותות מהיישובים השונים.

יוסף ג'בארין: זה באמת מרגש, וזאת דוגמה לסוג הדיונים שחשוב לנו לקיים בכנסת, ושלא יגידו לנו תמיד: אתם עסוקים בעניינים שלא עוזרים לציבור הערבי, אז הנה זו הדוגמה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לשתף אתכם בפגישה שהיתה לי בארגון ה-OECD, ארגון הפיתוח הכלכלי הבין-לאומי.

יוסף ג'בארין: בהקשר של שירותי בריאות, ההערה ששמעתי מנציג הארגון לגבי שירותי בריאות היא כל כך מעניינת, שאני אשתף אתכם בה – הוא אומר לי שלגבי אי-השוויון במדינת ישראל, יש חשיבות מיוחדת להתייחסות שלנו, למה?

יוסף ג'בארין: כי הוא אומר לי שמדינת ישראל היא מדינה שכבר פיתחה מערכת מאוד מפותחת ומתקדמת, אבל בעיקר לציבור היהודי, ולכן אנחנו יכולים לראות איך אותה מדינה מתייחסת איפה ואיפה בין אזרחיה.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, הוא אומר לי: אנחנו לא מתייחסים לישראל כמדינה לא מפותחת שכולם לא מקבלים שירותים וצריך להמליץ איך לקדם את כל המדינה, אלא אנחנו רואים את הפערים, אותה מדינה מתייחסת אחרת לקבוצת אזרחים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת שהמדינה יודעת, איך לקדם את המערכת ואיך להעניק שירותים, רק שהיא לא מיישמת את זה באופן שוויוני, וזה שונה ממדינה שלא יודעת איך לעשות את זה והיא נחשלת.

יוסף ג'בארין: אחד הנושאים העיקריים שאנחנו מנסים לקדם יחד עם חבר הכנסת טיבי זה שירותי הבריאות בנצרת ובעיקר בבתי החולים הממשלתיים.

יוסף ג'בארין: אני מזכיר את זה, כי עד היום, כפי שאתם יודעים, אין בתי חולים ממשלתיים בתוך היישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: בתי החולים היחידים שכמעט יש לנו אלה שלושת בתי החולים בנצרת, והמדינה ומשרד החינוך ומשרד האוצר צריכים פשוט לשנות כיוון מבחינת היחס לבתי החולים הללו, כי הם אלו שנותנים את השירות.

יוסף ג'בארין: ואם הם לא מקבלים את התָקצוב הראוי, לפעמים לא מקבלים תקצוב בכלל, אז אי-אפשר לקדם את שירותי הבריאות בקרב החברה הערבית.

יוסף ג'בארין: זאת פנייה שלי גם לקופות החולים, כל קופות החולים, גם הכללית, גם האחרות – אני אמרתי כללית, כי אולי היא הגדולה יותר מבחינת מספר החברים הערבים.

יוסף ג'בארין: צריך גם לתת עדיפות ויחס מיוחד לבתי החולים בנצרת, ולא ההפך.

יוסף ג'בארין: אני היום מזהה את ההפך, זאת אומרת: במקום לתת להם יחס שיכול להחזיק אותם כלכלית, אני רואה שכופים על בתי החולים הורדת מחירים, שפוגעת ביכולת הכלכלית שלהם, ללא שום סיבה.

יוסף ג'בארין: לכן הפנייה להנהגת הקופות, גם בקרב החברה הערבית וגם בכלל, לראות בשירותים הללו כשירותים חיוניים – זה לא ביזנס, זה שירותים שניתנים לציבור, ואגב הם משרתים את כלל הציבור, גם היהודים שמגיעים לשם, והגיע הזמן לשנות כיוון מבחינת היחס אליהם.

יוסף ג'בארין: אני אסיים ואומר, שאנחנו בדרך כלל אומרים שבלי חינוך אי אפשר להתקדם ואי אפשר לקדם מוביליות חברתית וכדומה, אבל הרי כולנו יודעים, בלי נפש בריאה ובלי אנשים בריאים, אנחנו גם לא יכולים לעשות כלום.

יוסף ג'בארין: לכן זה ציפור נפש עבורנו ועבור כל אלה שעושים במלאכה, ואני שוב מחזק את ידי כולכם להמשך עבודה בתחום.

יוסף ג'בארין: שוקראן.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת ג'בארין.

אחמד טיבי: חגית כהן, נציגת המשרד לשוויון חברתי, בבקשה גברתי.

חגית כהן: כמו שד"ר שלומית אבני ציינה, אנחנו במשרד הבריאות עם ארגוני חברה אזרחית, קופות החולים ורופאים מהחברה, מקדמים תכנית הוליסטית.

חגית כהן: הרציונל שקידמנו באמת את התכנית הזאת בבריאות הוא שהתכנית לא היתה נתונה ב-922, ובגלל שהיא לא היתה נתונה ב-922, לא היתה התייחסות לתחום הבריאות.

חגית כהן: החלטנו להוביל תכנית ממשלתית, תכנית חומש, בנושא בריאות פר-סה.

חגית כהן: אני אשמח להתייחס גם לדברים שנאמרו כאן, מעבר לזה שזאת תולדה של העובדה שזה לא היה נתון ב-922.

חגית כהן: לגבי תכנית סיעוד, גם תכנית הסיעוד בג'סר, כשאנחנו עבדנו עם משרד הבריאות – והיא באמת נפתחת בספטמבר לשמחתנו – ויש תכנית סיעוד גם באשקלון של יותר מ-50 בנות בדואיות, שמגיעות ללימודים של סיעוד של אחיות מוסמכות באשקלון, וזאת לא התכנית הראשונה שקיימת שם.

חגית כהן: אז גם שם יש השקעה ממשלתית.

חגית כהן: הכוונה באמת לייצר את אותם תקנים ואת המחויבות בחברה הבדואית.

חגית כהן: אנחנו גם יודעים, שבנושא של הבדואים בדרום צריכה להיות התייחסות ספציפית, ואנחנו מתכוונים גם להתייחס לזה במסגרת התכנית.

ג'עפר פרח: התכנית באשקלון עובדת?

חגית כהן: אם זה עובד?

חגית כהן: כן, הם סיימו מחזורים והתחילו מחזור נוסף.

נעים אבו פריחה: יש שני מחזורים, אחד באשקלון ואחד בבאר שבע בבן-גוריון.

חגית כהן: יש גם בבאר שבע, נכון, בבן-גוריון, שזה לאחיות אקדמאיות לא מוסמך.

חגית כהן: זה מה שיש לי להוסיף בהקשר הזה לדברים שנאמרו כאן.

חגית כהן: אנחנו באמת מתוך ציפייה ותקווה לקבל תקציבים תוספתיים לתכנית הממשלתית, שאנחנו אמונים עליה, בשיתוף משרד האוצר, ואנחנו מתכננים להביא את זה להחלטת ממשלה במהלך השנה הזאת.

אימאן קאסם: שלום לכולם, תודה רבה על קיום הדיון.

אימאן קאסם: אני אוסיף עוד כמה נקודות, שאולי לא התייחסו אליהן.

אימאן קאסם: אני רוצה להתחיל בנושא של מחלקת בריאות במועצה מקומית או בעירייה.

אימאן קאסם: נראה לי שביישובים הערביים מחלקות הבריאות – העבודה שלהן היא רק לאסוף אשפה, בעוד שמחלקת בריאות צריכה להיות משהו הרבה יותר רחב מזה, כולל כל העניין של מודעות לשירותי בריאות, פרסומים, פיקוח גם על מרכזי בריאות ביישובים וגם דיברתם על העישון, כל ריבוי המקומות של נרגילה ביישובים הערביים, נראה לי שהמועצות המקומיות לא עושות בנידון דבר.

אימאן קאסם: ככל שיש יותר מקומות עסקים, הכול טוב ויפה, אז יש כאן אחריות שלא מקיימים אותה מספיק, ומאחר ואנחנו מתקרבים לבחירות לרשויות המקומיות, נראה לי שחשוב שתהיה דרישה מכל מועמד, שהנושא של בריאות יהיה באג'נדה שלו ובמצע שלו, ונדרוש מה בדיוק רוצים לעשות בכל הנושאים של הבריאות.

אימאן קאסם: הקושי בקבלה ללימודי – לא רק רפואה, גם רפואה ופרה-רפואה בישראל, אם זה פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק וכל מיני נושאים כאלה, התוצאה הסופית היא שהילדים שלנו נשארים שש, שבע שנים בחוץ לארץ, מתנתקים מהמציאות של הבריאות במדינה.

אימאן קאסם: ברוך הבא אדוני השר, אנחנו מאוד שמחים שאתה נמצא אתנו היום, מעריכים אותך מאוד.

אחמד טיבי: אני מברך את סגן השר שעזב 11 שרי בריאות מהעולם בכנס בתל אביב ותחת לחץ פיסי מתון הגיע לכאן.

אחמד טיבי: תודה רבה אדוני.

אחמד טיבי: בבקשה תמשיכי.

אימאן קאסם: אז אני אמשיך אדוני.

אימאן קאסם: הנקודה השנייה היא הקושי בקבלה ללימודי רפואה ופרה-רפואה במדינה.

אימאן קאסם: הילדים שלנו לומדים בחוץ לארץ, נשארים בחוץ לארץ שש, שבע שנים, מתנתקים ממציאות הבריאות במדינה, וכשהם חוזרים, צריך לסגור פער כזה כדי שיתרמו לנושאי בריאות במדינת ישראל, לרבות בתוך החברה הערבית.

אימאן קאסם: צריך לתרום יותר ולחזק יותר ארגונים, שעוסקים במחקרי רפואה ואיכות סביבה, כי אחד משלים את השני, כמו: אגודת הגליל ואחרים.

אימאן קאסם: יש ארגונים, יש אגודות, אני יודעת שאין להן תקצוב, אין להן מספיק כסף, וזה חבל, כי יש לנו היום בחברה הערבית מספר רב של מומחים שזקוקים לקבל תקציבים כדי להמשיך במחקרים וכדי לעשות את כל המאמצים למען החברה מבחינת בריאות.

אימאן קאסם: יש כאן חוליה חסרה, שהחברה הערבית היום – הילדים שלנו הולכים בכיווני רפואה ופרה-רפואה מצד אחד, אבל מצד שני אנחנו רואים את כל המחסור הזה במודעות.

אימאן קאסם: החוליה החסרה הזאת – צריך לרתום את הצעירים שלנו, את בנינו, את כל אלה שלמדו פיזיותרפיה, תזונה, כל הנושאים שקשורים ברפואה, לרתום אותם לתכנית כוללת שנקראת לרומם את החברה הערבית מבחינת בריאות.

אימאן קאסם: כמובן שיש עוד דברים שהוזכרו כאן – בית חולים ביישוב ערבי, שאף אחד לא הוקם מאז קום המדינה והנגשת המכשור הרפואי והמרכזים.

אימאן קאסם: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה אימאן קאסם.

אחמד טיבי: ד"ר עבד אלהאדי זועבי, רכז סוכרת מחוז צפון בכללית.

אחמד טיבי: אני שב ואומר שמי שלא הגיע מהקופות זה מכבי ולאומית, לאומית ומכבי.

עבד אלהאדי זועבי: תודה רבה באמת על ההזמנה ועל עצם היום שהתקיים ויזמתם אותו.

עבד אלהאדי זועבי: לי באופן אישית היתה התקשרות עם חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואני שמח שאתה נמצא כאן.

עבד אלהאדי זועבי: באופן אישי גם יזמתי פגישה עם מאזן גנאים, וחבל שהוא יצא מפה, כדי לרתום כמה שיותר אנשים למצב הזה, שהוא באמת מחריד ומפחיד על בריאות האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

עבד אלהאדי זועבי: במיוחד אני אתמקד בנושא הסוכרת, כי אני התמניתי לרכז סוכרת במחוז הצפון מזה ארבעה חודשים, אחרי שהתמחיתי בנושא הזה, ואחרי שלמדתי את גודל האסון שיש במדינת ישראל לגבי הערבים במדינת ישראל ובכלל לגבי הערבים בעולם.

עבד אלהאדי זועבי: שש מתוך 10 המדינות המובילות את אחוז הסוכרת הכי גבוה בעולם הן מדינות ערב.

עבד אלהאדי זועבי: שכנתנו כאן ירדן ממוקמת במקום השישי, לכן ממדי האסון הזה הם אדירים.

עבד אלהאדי זועבי: רק לתת לכם נתונים פשוטים, היום יש בעולם 412 מיליון חולי סוכרת.

עבד אלהאדי זועבי: בשנת 40' יהיו לנו 642 מיליון חולי סוכרת, והנושא הזה לא פוסח עלינו.

עבד אלהאדי זועבי: לדעתי, אנחנו במוקד של העניין, והתפקיד שלנו כרופאים, נכון, הוא להבריא את האנשים, אבל טוב נעשה אם לא יהיו חולים, כלומר אנחנו נעסוק במניעה לפני.

זוהיר בהלול: באיזה מקום ישראל?

עבד אלהאדי זועבי: ישראל דווקא במקום טוב.

עבד אלהאדי זועבי: אם אנחנו מפצלים את האוכלוסיות, המצב הוא דווקא לא כל כך טוב, כי הציג ד"ר בשאראת את הנתונים בבוקר, בכלל האוכלוסייה האחוז הוא בסביבות 7.8%, באוכלוסייה הערבית 12%, יש אוכלוסיות כמו ג'סר א-זרקא שזה מגיע ל-20% ומשהו.

עבד אלהאדי זועבי: הנתון המדהים ביותר הוא סוכרת סוג 2 בילדים, זה הדבר המפחיד.

עבד אלהאדי זועבי: אנחנו יודעים שילדים חולים בסוכרת סוג 1, אבל סוג 2 זה דבר שהתחיל עכשיו, עד לפני מספר שנים האחוזים היו בסביבות - - -

אחמד טיבי: כנראה בגלל התזונה.

עבד אלהאדי זועבי: בדיוק הנקודה, זאת אומרת: מבחינת האחוזים היה 1.2% מכלל הילדים שחולים בסוכרת, היום יש מקומות שמגיעים בין 8% אפילו ל-40%, זה הנתון המדהים.

עבד אלהאדי זועבי: לכן לדעתי כל המאמצים שלנו צריכים להתמקד במניעה של המחלה.

עבד אלהאדי זועבי: השארתם אותנו, גם אתם חברי הכנסת ומובילי דעה בקהילה לבד במגרש של הטיפול במחלת הסוכרת.

עבד אלהאדי זועבי: אנחנו לבד.

אחמד טיבי: מה אתה מציע?

עבד אלהאדי זועבי: אני ביוזמתי פגשתי את חברי מאזם גנאים, כדי שגם אתם תתגייסו, נעלה את המודעות של האוכלוסייה הערבית למצב הנתון הזה, כי אנחנו הולכים לחתונות, וכולכם רואים, שאנחנו אוכלים בחתונה אחת ועוברים לחתונה שנייה ושם אוכלים, זאת אומרת: אין לנו את המודעות הבסיסית.

עבד אלהאדי זועבי: לכן אני אומר שכל הדבר הזה צריך להתחיל במסע של 20 סנטימטר.

עבד אלהאדי זועבי: 20 סנטימטר להביא את זה מאחורה - - -

יעקב ליצמן: זה מה שאני עושה, אל תלך לחתונות.

עבד אלהאדי זועבי: להביא את זה לקדימה.

עבד אלהאדי זועבי: לדעתי זאת הנקודה.

אחמד טיבי: פתרון קסם.

אחמד טיבי: ..

עבד אלהאדי זועבי: ולגבי הקופות, אני חייב להגיד כאן נקודה חשובה, ואני לא מגן על קופת חולים כללית, אלא פשוט אומר את האמת.

עבד אלהאדי זועבי: במחוז צפון יש לנו צוות מקצועי שמטפל בסוכרת.

עבד אלהאדי זועבי: אנחנו מתחננים לאנשים שיבואו לעשות בדיקות מוקדמות, כדי לגלות את הסוכרת עוד בשלב שלפני הסוכרת, מה שנקרא prediabetes, וכאן אנחנו יכולים להשפיע, כי ברגע שהמחלה התחילה, ההשפעה שלנו הרבה הרבה פחותה.

אחמד טיבי: ד"ר מוחמד עדוי מהחברה לקידום הבריאות במגזר הערבי.

אחמד טיבי: מיד אחריו ידבר שר הבריאות.

אחמד טיבי: בבקשה.

מוחמד עדוי: תודה רבה קודם כל על הבמה שניתנה לי.

מוחמד עדוי: זו במה שמאוד חשובה לנו הצוות הרפואי, ואני כרופא מעל 25 שנה נכחתי בהרבה ישיבות, הרבה מפגשים והרבה כנסים שמדברים על שוויון בבריאות.

מוחמד עדוי: אני חושש שאנחנו הופכים את הבמה הזאת או את הכנס הזה לעוד כנס.

מוחמד עדוי: אנחנו מדברים הרבה, מציגים הרבה נתונים, כולם יודעים, אבל הרבה טומנים את הראש בחול, וזה לא טוב.

מוחמד עדוי: לדעתי פה צריך לקחת החלטות.

מוחמד עדוי: אני לא אציג את הדברים שנאמרו עוד פעם.

מוחמד עדוי: אני רוצה להחזיר אתכם כמה שנים "קצת" אחורה, ל-1948, מגילת העצמאות שאומרת "מדינת ישראל תשקוד על פיתוח הארץ לטובת כל תושביה, תושתת על החירות, הצדק והשלום לאור חזונם של נביאי ישראל, שוויון זכויות חברתי ומדיני לכל אזרחי המדינה, בלי הבדלי דת, גזע ומין".

ואאל יונס: אבל רוצים לשנות את מגילת העצמאות.

מוחמד עדוי: לא השתנתה, לא רוצים לשנות אותה.

קריאה: אנחנו בסוף היחידים שהאמנו לה...

מוחמד עדוי: כשאני בא בדרך מנצרת ושומע ברדיו את חבר הכנסת אמיר אוחנה מדבר על חוק הלאום, שהולך לשלול לנו את השוויון האחרון שנשאר לנו, כשאנחנו מדברים פה על בריאות – אני חושב שזה הופך להיות חלום.

מוחמד עדוי: יש לי הצעה, אחת – קודם כל אם אנחנו הולכים לחוק ביטוח בריאות ממלכתי שאומר שכל תושב זכאי לשירותי בריאות; שניים – המדינה אחראית למימון סל שירותי בריאות, המדינה היא אחראית וקופות החולים אחראיות למתן מלוא שירותי הבריאות.

מוחמד עדוי: זאת אומרת, יש לנו פה חוק, יש אנשים שלא מקיימים את החוק, וההיגיון אומר שכל עבריין, סופו בית סוהר.

מוחמד עדוי: האם יש אפשרות לתבוע את הממשלה?

מוחמד עדוי: האם יש אפשרות לתבוע את קופות החולים על אי מתן שירותים על פי חוק שהן חייבות לתת?

מוחמד עדוי: זאת שאלה שאני מעלה.

מוחמד עדוי: במקום שאני נמצא בו, שני בתי חולים באזור הצפון, בית חולים פוריה ובית חולים צפת, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אני רוצה להגיד לך ששני בתי החולים האלה הם בתי חולים ממשלתיים והם מקופחים.

מוחמד עדוי: הם מקופחים בגלל הערבים, כי 60% ממקבלי השירות שם הם ערבים, 60% מאלה שעובדים בבתי החולים האלה הם גם ערבים.

מוחמד עדוי: אני נמצא שם שלוש שנים, ב-2016 זאת פעם ראשונה שבשני בתי החולים האלה מקבלים שירות ראומטולוגי.

מוחמד עדוי: תחשבו על זה, 68 שנה בתי החולים לא קיבלו שירות כזה, ואני היום נותן את השירות שם, ואני היחיד על שני בתי חולים.

מוחמד עדוי: זאת רק דוגמה לתקצוב בבתי חולים כאלה, שמן הסתם ערבים גרים שם ומקבלים את השירות הזה.

מוחמד עדוי: הצעה אחרונה שלי לפתרון, השאלה לדעתי היא לא מיטות וכמה רופאים זמינים, ויש בעיה עם הרופאים.

מוחמד עדוי: לדעתי אנחנו צריכים לדבר על שיפור בריאות האוכלוסייה הערבית בהתערבות בכל הרמות.

מוחמד עדוי: זה לא רק בסל בריאות, זה צריך להיות דרך ראש הממשלה ומשרד ראש הממשלה שייתנו חוק שיחייב את כל משרדי הממשלה שינסו לפתור את הבעיה הזאת.

אחמד טיבי: תודה רבה לד"ר עדוי.

אחמד טיבי: מכובדי סגן השר ליצמן, בבקשה.

אחמד טיבי: אני גם רוצה להודות לך שהגעת לדיון ביום העמוס הזה.

יעקב ליצמן: תודה אדוני היושב ראש, ידידי חבר הכנסת טיבי.

יעקב ליצמן: יש לי כנס WHO, ארגון בריאות העולמי כרגע בדן פנורמה בתל אביב.

יעקב ליצמן: פתחתי את הכנס היום בבוקר ומצאתי לנכון לחזור לכאן, הבטחתי לך שאני אבוא, ואני חוזר עכשיו לשם כי נמשך הדיון.

אחמד טיבי: אני מעריך את זה.

אחמד טיבי: אני בטוח שכל האנשים כאן מעריכים את העובדה שהגעת לכאן באמצע הכנס החשוב הזה.

יעקב ליצמן: הנושא חשוב לי, המגזר חשוב לי והיושב ראש חשוב לי.

יעקב ליצמן: אני רוצה להתחיל להתייחס לדברים האחרונים שלך, שאני פשוט מוחה עליהם.

יעקב ליצמן: אמרת שבתי חולים זיו ופוריה מקופחים בגלל הערבים, זה חד וחלק שקר גס, חד וחלק.

יעקב ליצמן: מקופחים כן, אני לא אגיד לא, לא אשקר, כי הם בפריפריה כמו כולם, אז הם מקופחים, וצריך לתקן ואני מתקן את זה כל הזמן.

יעקב ליצמן: לא מפסיק לתקן.

יעקב ליצמן: כל התכנית שזיו יקבל רדיותרפיה וכל הדברים האלה באה ממני ואני משקיע בזה.

יעקב ליצמן: מי חייב את כל בתי החולים לקבל MRI ו-PET CT?

יעקב ליצמן: אני.

יעקב ליצמן: פעם כל בתי החולים הפריפריאליים קופחו, מי לא קופח?

יעקב ליצמן: עכשיו מתקנים.

יעקב ליצמן: כל יום בבוקר במשרד הבריאות דבר ראשון מסתכלים מה ניתן לעשות בפריפריה.

יעקב ליצמן: כשחילקנו מיטות השנה, חילקנו אותן בהעדפה מהמרכז לפריפריה.

יעקב ליצמן: אז להגיד שזיו ופוריה קופחו בגלל הערבים?

יעקב ליצמן: אני ממש מוחה.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מי אתה, אני מציע לך לחזור בך ממה שאמרת.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, אלה תחושות, אי אפשר להתווכח עם תחושות.

יעקב ליצמן: תחושות שיש בלגן בפריפריה – אני אתך ביחד.

יעקב ליצמן: אגב, תגיד לי מי שר הבריאות שביקר בנצרת אם לא אני?

יעקב ליצמן: אז אני ביקרתי.

יעקב ליצמן: אף אחד לא ביקר, אני ביקרתי.

יעקב ליצמן: אז למה אתה אומר שאני מקפח ערבים?

יעקב ליצמן: שמשרד הבריאות מקפח ערבים?

יעקב ליצמן: תעזוב.

יעקב ליצמן: נכון, יש לי בעיה בכל הפריפריה, ואני מנסה כל הזמן לתקן את זה וצריך לתקן את זה וחייבים, ויש שיפור עצום לעומת מה שהיה פעם.

זוהיר בהלול: והערבים בפריפריה.

אחמד טיבי: הם גם ערבים וגם פריפריה.

אחמד טיבי: לדעתי הוא דיבר על עשרות שנים של פוליטיקה.

יעקב ליצמן: אני לא אתן לכם, כי בשנים האחרונות אני סגן השר.

אחמד טיבי: חוץ מזה, אתה לא שר הבריאות, הכוונה לשר הבריאות, בנימין נתניהו, לא אתה.

אחמד טיבי: ..

יעקב ליצמן: אני מסכים אתך שאני לא שר הבריאות, עובדה שהמשכורת שלי זה סגן שר, פחות 400 שקל, שזה נטו כמובן, וכמובן שאין לי מאבטחים מאחוריי, אבל עד כאן זה כמעט אותו דבר, אז בוא נעזוב את הוויכוח הזה, זה ממש לא נכון.

אחמד טיבי: בוא נדבר על התחלואה בין שתי האוכלוסיות.

יעקב ליצמן: תן לי אדוני, הזמנת אותי, שמחת שאני אבוא ואני אגיד את מה שצריך להגיד.

יעקב ליצמן: אנחנו או היום או מחר, מאשרים בוועדת העבודה והרווחה עוד חמישה PET CT, אחד נצרת מקבל.

אחמד טיבי: אני פניתי אליך בכתב.

אחמד טיבי: פנינו לשר כדי לקבל PET CT, זה חשוב לטיפול במחלות סרטן ואבחנה.

יעקב ליצמן: כן, ואחד מתוך חמישה הולך לנצרת – עם כל הכבוד, אל תגידו שמקפחים.

יעקב ליצמן: פרופ' בשארה בשאראת, אתה היית כשאני נתתי MRI.

בשארה בשאראת: לצנתורים.

יעקב ליצמן: ולא הגיע לכם בדיוק לפי הכללים, תודו לי לפחות, אני אומר את האמת.

אחמד טיבי: הם הודו לך באופן אישי בנצרת, נכון?

יעקב ליצמן: אני שמח שהודו לי, אבל - - -

אחמד טיבי: הם רצו - - -

יעקב ליצמן: אין לי בעיה שרוצים.

יעקב ליצמן: אם הוא לא היה מבקש היתר, הוא היה מועל בתפקידו, אבל אני נתתי לו צנתור שלא הגיע לו לפי הכללים, נתתי לו העדפה מתקנת.

יעקב ליצמן: אגב, הם התחייבו וחתמו לי שיהיה איחוד בין שלושת בתי החולים, לא משנה איפה זה היום, אבל קיבלתם MRI ואתם עומדים לקבל PET CT ואתם משתכללים לאט-לאט ואני מנסה לתת לכם הכול.

יעקב ליצמן: כשעשיתי את חדרי המיון הקדמיים, נתתי גם למגזר הערבי.

יעקב ליצמן: שינינו קצת, היה בלגן, אבל נתנו.

יעקב ליצמן: בבריאות אין מחסום בין ערבים ליהודים, וזאת הסיבה שבאתי לכאן, להגיד שבנושא בריאות אין מחסומים.

יעקב ליצמן: תדעו כמה פניות מהמגזר הערבי אני מקבל ביום על דברים חריגים ואני מטפל.

יעקב ליצמן: במשרד שלי יש תכנית ממשלתית לבריאות בחברה הערבית, דבר חדש ואמר את זה פה במשרד הבריאות, וזאת האמת.

יעקב ליצמן: יש דברים שאנחנו מתמקדים כרגע במגזר הערבי, למשל: באוכל ובעישון.

יעקב ליצמן: נכון, אני לא המצאתי את הנרגילות, אבל אנחנו מנסים במשרד הבריאות למקד, לנכר את העישון בנרגילות קצת, זה נורא ואיום.

יעקב ליצמן: במגזר הכללי זה די מתקדם, יש ירידה; במגזר הערבי יש בעיה, גם יש איזה ירידה, אבל זה כלום, זה לא מספיק.

יעקב ליצמן: אנחנו הולכים לעשות קמפיינים לגבי האוכל.

יעקב ליצמן: סוכרת אגב זו מגיפה עולמית בכל המגזרים היום, זה לא העניין.

יעקב ליצמן: בהשמנה אנחנו הכי גרועים בעולם, מספר שש אם אני לא טועה, זה נורא ואיום, בגלל התחלתי את הקמפיין של הג'אנק פוד נגד ההמבורגרים וכל הדברים האלה, כי אני חושב שזה נורא ואיום.

יעקב ליצמן: בגלל זה אנחנו העברנו חוק אדום-ירוק, שהתוקף ייכנס ב-2020, כי במדינה צריך לתת שנתיים בגלל התעשייה, אבל החוק אדום-ירוק עבר.

יעקב ליצמן: חינוך זה היסוד, וצריך להתחיל לחנך את כל המגזרים, גם המגזר הערבי וגם המגזר היהודי גם בעניין האוכל וגם בעניין העישון.

יעקב ליצמן: אסרנו להכניס סוכריות, מנטות וכל אלה לבתי הספר.

יעקב ליצמן: עושים דברים שצריך לעשות, מה שאפשר לעשות.

יעקב ליצמן: הלוואי שהיה לי יותר כסף, הייתי עושה עוד יותר, אני מקווה שהייתי עושה עוד יותר.

יעקב ליצמן: לא יודע, זה כרגע.

יעקב ליצמן: לסיום הדברים שאני רוצה להגיד, אני בטוח שאם יש פה ושם איזה בעיה ספציפית שאני לא יודע עליה במגזר הערבי – אגב, כל חברי הכנסת הערבים כל הזמן משגעים אותי עם דברים, למה לא?

יעקב ליצמן: יושבים כאן כמה, שהם יגידו אם אני עוזר להם.

זוהיר בהלול: לא רק מהרשימה המשותפת, גם מהערבים.

יעקב ליצמן: לא רק מהרשימה המשותפת, אמרתי ערבים.

יעקב ליצמן: אגב אדוני, אם תעשה כנס, אני אבוא, בלי נדר.

זוהיר בהלול: אין לי שמץ של ספק.

אחמד טיבי: גם אנחנו נבוא זוהיר...

יעקב ליצמן: תאמין לי, אני אומר לכם בכנות, טוב שהמשטרה לא עקבה כמה אני נסעתי – בסדר, על פי חוק.

אחמד טיבי: מעריכים את זה.

יעקב ליצמן: אם יש דברים ספציפיים פה ושם, ויכול להיות שאנחנו לא מודעים אליהם, ויש כי אני לא חושב שאני יודע את הכול, יש עכשיו חיסונים מתקדמים, כל מיני דברים מתקדמים במגזר, אבל אם יש דברים שאני לא מודע להם ולא יודע עליהם, אני אשמח שתעבירו את זה או ישירות דרכי או דרך חברי הכנסת, אין לי שום בעיה איך, ואני אשתדל לעשות אותם, וזה המסר שלי למגזר.

יעקב ליצמן: רבותי, אצלי אין הבדלים בין ערבים לבין יהודים.

יעקב ליצמן: בריאות זה דבר אחד לכולם, אף אחד מכם שיושב כאן לא יודע מה עמדתי המדינית.

יעקב ליצמן: מעולם לא דיברתי על זה.

יעקב ליצמן: אני כבר בכנסת 19 שנה, מעולם לא דיברתי על זה.

אחמד טיבי: נכנסנו יחד נדמה לי.

יעקב ליצמן: ב-1999.

קריאה: אבל עמדותיו אתה יודע.

אחמד טיבי: אגב, כדי לחזק את דברי סגן השר חבר הכנסת ליצמן ויהדות התורה באופן כללי, מעולם לא שמענו אותם מתבטאים בהתלהמות או באמירה גזענית נגד ערבים, הם משאירים את זה לסיעות אחרות.

אחמד טיבי: ..

ג'עפר פרח: איך הם יצביעו בחוק הלאום?

יעקב ליצמן: ולכן אני מניח שאתם תצביעו בשבילי – ג.

ג'עפר פרח: לא הבנתי איך תצביע בחוק הלאום.

אחמד טיבי: אני מקווה שתצביעו ג בחוק הלאום, שתתנגדו יעני.

יעקב ליצמן: רבותי, אל תיכנסו באילוזיות לכל מיני דברים.

יעקב ליצמן: אני חבר קואליציה.

יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, כבר הייתי באופוזיציה והייתי בקואליציה, פרשתי, יש לי כבר ספר גדול לכתוב – שאני לא אכתוב, אבל יש לי ספר גדול לכתוב.

יעקב ליצמן: אני לא הולך לכתוב שום ספר, אבל בספר שלי הרבה יצטרכו לברוח מהארץ.

יעקב ליצמן: אבל אני אומר: רבותי, אני בקואליציה, אני מצביע עם הקואליציה.

יעקב ליצמן: יש פה דברים שאנחנו יכולים למנוע ולתקן ועושים, אבל לא כל דבר אני יכול.

יעקב ליצמן: לכן רבותי, אני מודה לכם על האפשרות שנתתם לי להעביר את הדברים.

אחמד טיבי: הכותרת האחרונה לא היתה טובה.

ג'עפר פרח: ד"ר טיבי, לפחות לגבי התכנית של משרד הבריאות, האם אפשר להילחם עליה שתתוקצב?

ג'עפר פרח: תקציב 2019 אושר, אולי אפשר להנחות שהיא כן תתוקצב?

אחמד טיבי: לא איגום, אלא תוספתי.

יעקב ליצמן: התשובה אדוני שאפשר, לא הכול, אני צריך לראות במה מדובר.

יעקב ליצמן: אל תשכח שיש תקציב בריאות, אבל צריך לווסת את זה.

יעקב ליצמן: נראה, נשתדל.

יעקב ליצמן: תודה רבה ויום טוב.

אחמד טיבי: אני מודה לך אדוני שהגעת ביום הזה.

אחמד טיבי: תודה, אני מעריך את זה.

אחמד טיבי: אנחנו ממשיכים.

אחמד טיבי: לפני שאני אתן לחבר הכנסת ד"ר זחאלקה, היבה שחאדה.

אחמד טיבי: שחאדה היבה היא סטודנטית לרפואה ולבריאות הציבור, שביקשה לדבר, ואני מעודד מעורבות כזאת.

אחמד טיבי: היבה, בבקשה.

שחאדה היבה: שלום לכולם, תודה רבה שסוף סוף הגיע התור שלי לדבר.

שחאדה היבה: כמו שד"ר טיבי אמר, אני סטודנטית לרפואה ועושה תואר שני בבריאות הציבור.

שחאדה היבה: בחרתי לעשות את עבודת התיזה שלי בנושא גמילה מעישון דרך הודעות אס-אם-אס בטלפון.

שחאדה היבה: לא משנה, הגיעו לסדנאות, לא הגיעו לסדנאות, יכולים לקבל הודעת אס-אם-אס לטלפון, שמסבירה איזה תופעות יכולות להופיע, בשבוע הראשון, השני אחרי שהם מפסיקים לעשן.

שחאדה היבה: אני רוצה לשתף אתכם באתגר שמולי.

שחאדה היבה: אני צריכה לגייס למחקר שלי בין 50 ל-100 לפחות.

שחאדה היבה: עד עכשיו, למרות כל המאמצים שעשינו בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות, האגודה למלחמה בסרטן וכו', יש לי רק 16 אנשים שנרשמו לתכנית.

שחאדה היבה: התכנית היא בחינם.

שחאדה היבה: השתמשנו בכל הערוצים, גם בא-שמס, פייסבוק, עיתונים וכו'.

שחאדה היבה: לתכנית קוראים "מסאג' בטל", ולצערי אנשים לא נרשמים ולא רוצים להיגמל מעישון.

שחאדה היבה: השאלה שאני רוצה להעלות פה, אני מאוד-מאוד למדתי מהכנס, אבל יש לי שאלה, האם אנחנו כאן בכנס מעבירים את הדיון הזה לשטח, לאנשים?

שחאדה היבה: האם האנשים מעורבים?

שחאדה היבה: האם אנשים רוצים להשתנות?

שחאדה היבה: רוצים להפסיק לעשן?

שחאדה היבה: האם נשים בהיריון מגיעות, ורוצות להגיע למעקב הריון?

שחאדה היבה: בתור סטודנטית בבית חולים, רואה שנשים מגיעות בלי מעקב, למה?

שחאדה היבה: היא אומרת, לא משנה מה יקרה.

שחאדה היבה: היא רוצה ללדת, ולא אכפת לה מה יקרה בהמשך הדרך.

שחאדה היבה: יש מן אופי של האוכלוסייה, שגם צריך להתייחס אליו.

שחאדה היבה: אני מחפשת תשובה, מה אני צריכה לעשות כדי לגייס אנשים למחקר שלי – לגייס אנשים להיגמל מעישון; לרצות לאכול לחם שחור במקום לבן; לרצות לעשות ספורט.

שחאדה היבה: מה הקושי להיכנס לחברה ולשנות מהבסיס, ולא להשאיר את הדיון פה לתקציבים, שאנשים רגילים לא יכולים להבין.

שחאדה היבה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה היבה, שאלת שאלה חשובה.

אחמד טיבי: הדיון בכללותו יתייחס בדיוק לנקודה הזאת, איך להגיע לשטח, הסברה, הדרכה, תקציבים, טיפול מיוחד, בגלל הנתונים הקשים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

זוהיר בהלול: תודה על הדיון המרתק והחשוב הזה.

זוהיר בהלול: ממש בשתי מילים, אני רוצה לקצר ולתת לאחרים לומר את דברם.

זוהיר בהלול: האינדיקציה האפוקליפטית שמדגישה את הפערים בשירותי הבריאות, הן באוכלוסייה הערבית אל מול האוכלוסייה היהודית, האינדיקציה טמונה בתוחלת החיים.

זוהיר בהלול: בפריפריה אנחנו חיים מינוס חמש שנים, ויש שיאמרו, ד"ר ג'מאל זחאלקה, שמונה שנים.

עבד אלהאדי זועבי: בתחום הסוכרת, סוכרת מופיעה אצלנו 10 שנים לפני היהודים, ואנחנו מתים 10 שנים מהסיבוכים של סוכרת לפני היהודים.

זוהיר בהלול: העניין הזה מגדיש את הסאה, כמו שאומרים בעברית, ונותן יתר תוקף לחשיבות הדיון הזה.

זוהיר בהלול: ד"ר בשארה, אני כאן קורא האם יש מקום לסל בריאות מותאם לאוכלוסייה הערבית?

זוהיר בהלול: זה מאמר שכבודך פרסם.

זוהיר בהלול: כמובן זו שאלה רטורית, מכיוון שזה ברור שצריך להתאים סל בריאות לאוכלוסייה הערבית, בשל המאפיינים המיוחדים שאני שמעתי מד"ר עדוי ומד"ר זועבי אדוני היקר.

זוהיר בהלול: לפיכך, אני חושב שהשאלה הזו רטורית, פרופ' בשארה, צריך להתאים סל בריאות מיוחד לציבור הערבי, בעיקר נוכח הנתונים המדאיגים שדיברת עליהם בעניין הסוכרת, וגם מי שדיבר על הנרגילות, שזו החולה הרעה החדשה המודרניסטית של הציבור הערבי.

זוהיר בהלול: לכן ד"ר טיבי מאוד חשוב היה להתדיין בעניין הזה ביום המיוחד הזה.

זוהיר בהלול: אני מודה לך, ואני מאוד מקווה שהיותך דוקטור והיותך פרלמנטר מצטיין יניעו אותך הלאה כדי לנסות ולמצוא פתרונות, למרות ההתכחשות של סגן השר, שיש איפה ואיפה ויש קיפוח ויש אפליה, ואנחנו יודעים שגם זו שאלה רטורית.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה שבאת והשתתפת.

פייסל מחאג'נה: אני מודה לפרופ' בשארה בשאראת ולד"ר אחמד טיבי על המפגש הזה.

פייסל מחאג'נה: אני מייצג כאן את הקבוצה של המנהיגות הבריאותית באום אל-פחם.

פייסל מחאג'נה: אני חושב שבנוסף לדברים שצריכים לעשות במשרד הבריאות בדבר שיפור המצב הבריאותי – ובכלל שמענו על הקשר בין מצב חברתי-כלכלי לבין הבריאות – צריכים להוריד את אחוז העניים הערבים.

פייסל מחאג'נה: אבל בכל זאת במצב הקיים, אני חושב שנקודה חשובה היא שצריכים להשתמש במתנדבים.

פייסל מחאג'נה: הבעיה כל כך גדולה, שצריכים להשתמש במתנדבים.

פייסל מחאג'נה: כקבוצת מנהיגות בריאותית באום אל-פחם, אנחנו יכולים להקים אותה גם במקומות אחרים.

פייסל מחאג'נה: הקמנו יחד בהתייעצות ובהנהגה של פרופ' בשארה בשאראת.

פייסל מחאג'נה: אני חושב שצריך לאמץ את המודל הזה בכל האוכלוסייה הערבית ובכל אוכלוסייה מוחלשת.

פייסל מחאג'נה: בכל אוכלוסייה מוחלשת צריכים הרבה מאוד הסברה והעלאת מודעות.

פייסל מחאג'נה: ברגע שמעלים את המודעות לנושא הבריאות, אני חושב שהרבה כספים שמבוזבזים על טיפול, אחרי זה נחסכים.

פייסל מחאג'נה: אצלנו בערבית אומרים שאם אנחנו משקיעים מעט מאוד כספים בהגנה, בהסברה כדי למנוע מאנשים לחלות, מי שהגיע למחלה – כידוע לכם, אצלנו כמעט 70% מאלה שחולים בסוכרת, סובלים מתופעות של סוכרת, אבל לא צריכים להגיע ל-5%.

פייסל מחאג'נה: בכל העולם המתקדם, בזכות הסברה ובזכות מודעות, מראש חיים עם סוכרת, אבל חיים כמעט עם אותה תוחלת חיים ובלי התופעות – לא קוטעים חלקים מהגוף, אין בעיית עיניים ואין בעיות אחרות, וזה בזכות הסברה.

פייסל מחאג'נה: נכון, אני מבין שאי אפשר להגיע לתקציבים רחבים, אבל אם משתמשים נכון במתנדבים, אני חושב שצריך לעודד את התחום הזה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: כמו בשאר התחומים בחיים, הציבור הערבי והחברה הערבית סובלים מאפליה, ואפליה עמוקה, חלקה ישירה, חלקה עקיפה, אבל תופעת האפליה היא built in בשיטה הישראלית.

ג'מאל זחאלקה: בתחום הבריאות המספרים מדברים בעד עצמם בצורה ברורה וחדה בנושא סוכרת, עישון, תחלואה, סרטן, אני לא אכנס לפרטים של מה שהוצג כאן וחולק.

ג'מאל זחאלקה: אני רק רוצה ללכת למטרה הסופית של הדיון כאן; בנוסף להעלאת המודעות, אנחנו רוצים שתשתנה המדיניות.

ג'מאל זחאלקה: בשביל שתשתנה המדיניות הקיימת וייפתרו הבעיות, צריך כסף וצריך הרבה כסף.

ג'מאל זחאלקה: עניין הבריאות לא נכלל ב-922, ואנחנו למרות הדיבורים של סגן השר והדיבורים של שרים למיניהם, לא שמענו עד עכשיו לא הוגשה לנו ולא הוצעה בפנינו תכנית לסגירת פערים בתחום הבריאות.

ג'מאל זחאלקה: שיהיה ברור, הדרישה שלנו היא שוויון מלא, ובשביל שוויון מלא, צריך אפליה מתקנת כדי לסגור על הפערים.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך תיתן תקציב שוטף דומה לכולם, אבל עכשיו תקציב שוטף ישמר את הפערים, עם מענק התקציב של יוני, ויש למשרד הבריאות את היכולת, את הכלים, את האינפורמציה, הם יודעים מה לעשות, ואני חושב שהקצאת כספים היא תרתי משמע באופן ישיר מצילת חיי אדם.

ג'מאל זחאלקה: לא מדובר במותרות, אלא בדברים שהם מצילי חיים ואיכות חיים של בני אדם.

ג'מאל זחאלקה: הצלת חיים היא לא רק מהיום למחר, אלא גם מניעת מוות מוקדם, מחלות שונות ומשונות או נכות קשה.

ג'מאל זחאלקה: ד"ר אחמד, אנחנו חברים בוועדת הכספים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהגיע הזמן – אנחנו כמובן תובעים כל הזמן, אבל בעקבות הכנס הזה, אנחנו נקבל אנרגיה לאחר כל מה ששמענו כאן, ולאחר שהמצב הועלה לדיון הציבורי – עכשיו יש לעשות.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם שהרשימה המשותפת וחברי הרשימה המשותפת בוועדת הכספים, שזה אני וד"ר אחמד טיבי, כבר ממחר נתחיל בפעולה נמרצת, יכול להיות שזאת תהיה הכותרת של היום הזה.

ג'מאל זחאלקה: התביעה שלנו היא תכנית לסגירת פערים תוך חמש שנים עם יעדים ברורים, לא רק עם שוויון בתקציבים.

ג'מאל זחאלקה: זה שקר השוויון, השוויון הוא שקרי כאן, כי אם יש עוד פערים, אתה נותן תקציב שוטף.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להסביר את זה, כי כל פעם מספרים לנו שהשקיעו כאן וכאן אותו דבר.

ג'מאל זחאלקה: אם השקעת כאן וכאן אותו דבר, זה אומר ששימרת את הפער.

ג'מאל זחאלקה: לכן אנחנו דורשים ותובעים – ואני מציע שזאת תהיה ההחלטה של הכנס – מהממשלה, ממשרד האוצר, ממשרד הבריאות ומראש הממשלה תכנית לסגירת פערים ולפתרון בעיות של הציבור הערבי בנושא הבריאות.

אחמד טיבי: זה מה שהציג בשארה בתחילת הדיון, בול קלעת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו עכשיו מדברים גם מבחינת האוצר, הוא יותר דיבר על הבריאות.

אחמד טיבי: הוא אמר תקציבים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו תובעים ממשרד האוצר שיקצה כספים ושכן תהיה תכנית.

ג'מאל זחאלקה: שמו אותה בצד, אמרו: נטפל בזה, והנושא לא טופל, לא הכלילו את זה, אלא אמרו: אנחנו ניתן יותר כסף.

ג'מאל זחאלקה: ככה ניסו למכור לנו את העניין, ובסופו של דבר המצב לא השתנה.

ג'מאל זחאלקה: זו זכותנו וזו חובתנו לפעול, ואני חושב שאין דרך אחרת לשנות את המצב, בלי שתהיה תכנית ממשלתית רצינית מתוקצבת.

עדי עדוי: אני מתכנית "עיר בריאה" שהתחילה ב-2012 בכפר טורעאן.

עדי עדוי: זה היה פיילוט של 15 יישובים ערביים ויהודיים בכל הארץ.

עדי עדוי: סגן השר ליצמן היה באותה תכנית.

עדי עדוי: התכנית הופסקה ב-2015.

עדי עדוי: כשהוא חזר לממשלה, התכנית התחילה.

עדי עדוי: יצא קול קורא של "אפשרי בריא", אבל זה היה מ-15,000 תושבים ומעלה.

עדי עדוי: מה שמושך אותי זה נושא תעסוקת ערבים ושוויון חברתי וקידום הבריאות.

עדי עדוי: הצעד הראשון כדי לא להגיע לתוצאות הקשות שראינו ושמענו עליהן – התכנית הזו כל כך חשובה, מצער אותי שהיא לא הוכנסה ב-922 כלפי 18-17 יישובים ערביים, אבל הוכנסה ביישובים הבדואים והדרוזים והצ'רקסים בצפון.

עדי עדוי: אני אתמול אירחתי יותר מ-20 מתאמי בריאות ברשויות המקומיות הערביות, הדרוזיות, הבדואיות, אפילו מבית שאן, מעפולה, מנצרת עילית השתתפו יחד ביום עיון אצלנו.

עדי עדוי: זה מביא את הנושא לקידום הבריאות, זה מביא להעלאת המודעות, למניעה ולהסברה על מנת לא לחלות.

עדי עדוי: מהניסיון שלנו בכפר טורעאן, למרות שלא המשיכה התכנית, ראש המועצה מר עימאד דחלה הקצה מהתקציב של הרשות המקומית את ה-50% של המשרה, וכך היו יכולים לעשות גם ראשי רשויות אחרות ערביות, ולא לחכות רק לסלילת כביש פה ושם ותיקון על מנת שיראו וישמעו.

עדי עדוי: ד"ר מוחמד עדוי הוא אחד המייסדים של הוועדה הרפואית בכפר טורעאן בכל תחומי הרפואה.

עדי עדוי: כל שנה אנחנו בוחרים נושא לכנס הבריאותי.

עדי עדוי: רציתי להגיד כמה זה חשוב.

עדי עדוי: אנחנו הגענו לקשר טוב עם ד"ר בשאראת שאני מאחל לו בהצלחה, אבל גם כשהיה מנהל בית החולים, עם בית חולים פוריה, עם קופות חולים כללית ומכבי שמזמינות אותנו לכל מיני נושאים.

עדי עדוי: לכן אני אומר שמתאם בריאות עירוני מקומי שהיום בתכנית של מה שנקרא "אפשרי בריא" זה מאוד-מאוד-מאוד חשוב, כי הוא יכול לתאם את כל הנושאים.

עדי עדוי: אם הוא מתוקצב, הנושא צריך להיות משרד החינוך, משרד הספורט, משרד הבריאות כמובן, המשרד לשוויון חברתי והרשות לפיתוח כלכלי.

עדי עדוי: הזמן עדיין לא עבר להכניס את הנושא הזה בתכנית התקציבית.

עדי עדוי: עומד לצאת עוד קול קורא של מרכז השלטון המקומי ומשרד הבריאות, גם להפעלת הפעילות של "אפשרי בריא", הסברה מניעתית.

אחמד טיבי: פרופ' סתוית שלו, מנהלת מכון גנטיקה במרכז רפואי העמק.

אחמד טיבי: תודה שבאת גברתי.

סתוית אלון שלו: תודה רבה לך, תודה רבה על הישיבה הזו ועל ההזדמנות להעלות את הנושא הזה לסדר היום.

סתוית אלון שלו: אני מדברת כחברה בחברה לקידום הבריאות באוכלוסייה הערבית.

סתוית אלון שלו: כאזרחית במדינה הזו, אני חושבת שבעיות הבריאות באוכלוסייה הערבית הן בעיה של כולנו, הן לא בעיה רק של האוכלוסייה הערבית.

סתוית אלון שלו: התחום שאני מבינה בו משהו זה תחום הגנטיקה, והוא מראה כמה הנושא הזה הוא נושא שצריך להיות מותאם אוכלוסייה.

סתוית אלון שלו: מהניסיון שהצטבר אצלנו בקידום הנושאים האלה, המסר הנכון והיעיל ביותר שיכול לצאת לדעתי זה קודם כל ההכרה שלמגזר הערבי ולאוכלוסייה הערבית יש צרכים ומאפיינים תרבותיים ורפואיים ואחרים ספציפיים, ולכן גם התכנית צריכה להיות מותאמת – וזו המילה שעוברת כחוט השני בין כמה דוברים היום, שאני מזדהה איתם מאוד מאוד – לאוכלוסייה הערבית.

סתוית אלון שלו: פרופ' בשארה, בין השאר בכובעו כמנהל בקופת חולים כללית, בעבר יחד אתנו סיכם תכנית לקידום ייעוץ גנטי באוכלוסייה ובקהילה הערבית, וברור לנו שזו גישה מאוד-מאוד מוצלחת, שמאוד-מאוד מקדמת את הנושא הזה.

סתוית אלון שלו: כל מה שצריך זה להמשיך אותה.

סתוית אלון שלו: היה לנו ברור שחסרים לנו אנשים, פתחנו בפקולטה לרפואה של הטכניון בחיפה מסלול לייעוץ גנטי.

סתוית אלון שלו: במחזור הנוכחי יש לנו שמונה סטודנטיות, שלוש מהאוכלוסייה הערבית.

סתוית אלון שלו: הייתי מאוד-מאוד שמחה, אם לסיכום העשייה שתיעשה בישיבה כזו, אני אדע שאני חוזרת הביתה, וכשהן מקבלות את התעודה שלהן, כולן יכולות להיקלט לעבודה בקהילה בצפון, כי לכל העבודה הזו, לכל שעת עבודה שלהן יהיה פרי מידי בדמות מניעה של מחלות ומומים והבעיות הגנטיות.

סתוית אלון שלו: לסיום אני רוצה שיובהר, שזה לא רק מתבטא בתמותת תינוקות או בתמותת עוברים בהריון, אלא גם בתחלואה אצל הילדים, והרבה מהתחלואה שאנחנו גם רואים – כולל הכרונית אצל המבוגרים וכולל סוכרת – נובעת מבעיות גנטיות באוכלוסייה.

סתוית אלון שלו: אם אנחנו יכולים לרתום את החזית של המדע, הגנטיקה הרפואית היום לטובת האוכלוסייה שלנו, אנחנו מצילים המון נפשות.

אחמד טיבי: פרופ' דיאן לוין זמיר, מנהלת המחלקה לחינוך וקידום בריאות בכללית.

דיאן לוין: וגם פרופ' לבריאות הציבור באוניברסיטת חיפה, גם מייצגת את האיגוד הישראלי למקדמי בריאות ופעילה במועצות לאומיות של משרד הבריאות בנושאי בריאות ובמועצה לאומית לקידום בריאות.

דיאן לוין: אני רוצה לברך על הדיון הזה, שמאוד חשוב.

דיאן לוין: אני רוצה לברך את פרופ' בשארה כאיש קידום בריאות, שראוי מאוד לפרופסורה.

דיאן לוין: אנחנו מאוד גאים ושמחים על כך.

דיאן לוין: אני רוצה גם לחזק את הדברים שד"ר זאהי מהכללית הציג.

דיאן לוין: מפאת חוסר זמן, הוא דילג על השקפים שמראים את העניין ואת ההשקעה בקידום בריאות.

דיאן לוין: אני לא דוברת ערבית, ואני מתנצלת על כך, אבל יש ביטוי מאוד יפה בערבית, שהבריאות זה כתר הראש הבריא, שרק החולה רואה אותו.

דיאן לוין: אני מאתגרת את עצמי יום אחד לדעת להגיד את זה בערבית, אבל כשאני מלמדת קידום וכשאנחנו מדברים על זה יום יום בכללית ועם כל השותפים כאן, אנחנו מזכירים שאנחנו רוצים לא רק למנוע בעיה בריאותית, אנחנו רוצים לייצר את הבריאות.

דיאן לוין: אנחנו מדברים על מודל סלוטוגני היום, איך אנחנו מייצרים את הבריאות, לא רק מונעים חולי, וזאת פרדיגמה שונה מאוד.

דיאן לוין: זה אומר שאנחנו מחפשים, כמו שנאמר פה בכמה נקודות ועושים את זה באופן אסטרטגי, גורמים שמשפיעים על הבריאות כדי לייצר חיים בריאים יותר.

דיאן לוין: הדברים שנאמרו פה סביב העבודה של איגום משאבים מאוד חשובים.

דיאן לוין: היה שקף שד"ר זאהי הכניס למצגת לגבי עשרות גורמים, שאנחנו משתפים איתם פעולה באמת יד ביד לקידום הבריאות.

דיאן לוין: זה איגום משאבים, אבל זה לא מספיק, ואם הנציגה של האוצר שהגיעה לכאן דיברה על איגום, זה כבר קיים.

דיאן לוין: כדי לייצר את הבריאות, אנחנו צריכים עוד משאבים.

דיאן לוין: בכותרת גם קיים הנושא של תעסוקה.

דיאן לוין: אחד המקצועות הכי חשובים לדיון הזה זה מקצוע של קידום בריאות כמקצוע בפני עצמו.

דיאן לוין: יש לנו רופאים, אחיות, דיאטנים, עובדים סוציאליים, פיזיותרפיסטים – כל מה שנאמר פה לגבי המחסור והצורך להכשיר נכון וגם לגבי מקדמי בריאות.

דיאן לוין: באוניברסיטת חיפה מכשירים לתואר שני, ואני רואה שיש גם עוד סטודנטים.

דיאן לוין: הבעיה היא שאם אין מספיק תקציבים, אין מספיק תקנים, ואם מישהו עוסק בנושא שזה התפקיד העיקרי שלי, זה לא נוסף על תפקיד אחר, זה מקדמי בריאות.

דיאן לוין: נוסף לכל המקצועות האחרים, מי שיכול באמת לקדם את האג'נדה גם בעיריות – ואני מברכת את טורעאן, כי אנחנו מכירים את העבודה היפה שראש המועצה והאחרים עושים – באמת צריך להבין שהם הוכשרו לזה והם מקבלים זמן לזה ואת התפקיד.

דיאן לוין: אני מברכת על מה שנאמר פה על ידי שלומית ממשרד הבריאות.

דיאן לוין: בוא לא נשכח גם בנושאי עישון, שהרגולציה והחקיקה הן מאוד חשובות.

דיאן לוין: סגן השר יצא, אבל נושא של מיסוי הטבק הוא מאוד-מאוד חשוב, שזה גם יכול להיות עוד גורם בכנסת שמקדם את זה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ובכן רבותי, תם הדיון, ואני רוצה לסכם את מכלול הדברים שנאמרו כאן בדיון.

אחמד טיבי: אני שב ומודה לחברי פרופ' בשארה בשאראת, לעינאק מוואסי ולחברה לקידום הבריאות במגזר הערבי, שעזרו לנו מאוד בקיום היום הזה יחד עם מועצת הנשים של תע"ל, ובמיוחד להודות לכל האנשים שהחזיקו מעמד מתחילת הדיון ועד סופו, אלה שהגיעו לכאן מכל הארץ, בגלל שמדובר בדיון חשוב, ראשון מסוגו כאן בכנסת, על תחלואה, אתגרים של בריאות בחברה הערבית.

אחמד טיבי: אני גם רוצה להודות למנהלת הוועדה ולאחמד העוזר שלי וענאן.

אחמד טיבי: מדובר בדיון ראשון מסוגו, הנערך בנושא בריאות האוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: דובר בו על כמה נקודות: א.

אחמד טיבי: מחלות כרוניות, סוכרת, יתר לחץ דם, בעיקר דרך הצורך בהתייחסות מיוחדת למחלות הכרוניות האלה בחברה הערבית;

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ובכן רבותי, תם הדיון, ואני רוצה לסכם את מכלול הדברים שנאמרו כאן בדיון.

אחמד טיבי: אני שב ומודה לחברי פרופ' בשארה בשאראת, לעינאק מוואסי ולחברה לקידום הבריאות במגזר הערבי, שעזרו לנו מאוד בקיום היום הזה יחד עם מועצת הנשים של תע"ל, ובמיוחד להודות לכל האנשים שהחזיקו מעמד מתחילת הדיון ועד סופו, אלה שהגיעו לכאן מכל הארץ, בגלל שמדובר בדיון חשוב, ראשון מסוגו כאן בכנסת, על תחלואה, אתגרים של בריאות בחברה הערבית.

אחמד טיבי: אני גם רוצה להודות למנהלת הוועדה ולאחמד העוזר שלי וענאן.

אחמד טיבי: מדובר בדיון ראשון מסוגו, הנערך בנושא בריאות האוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: דובר בו על כמה נקודות: א.

אחמד טיבי: מחלות כרוניות, סוכרת, יתר לחץ דם, בעיקר דרך הצורך בהתייחסות מיוחדת למחלות הכרוניות האלה בחברה הערבית; ג.

אחמד טיבי: השמנה לצד סוכרת ויתר לחץ דם.

אחמד טיבי: מחלות כרוניות אלה לצד מחלות קורונאריות, יש בהן שיעור תחלואה גבוה יותר בקרב החברה הערבית מאשר בקרב החברה היהודית, דבר שמצריך טיפול מיוחד, אולי מאמץ מיוחד, היתה הצעה למחלקות אחרות, אבל זה בעיקר מצריך תקציב מיוחד – לא גילום תקציבים, אלא כסף תוספתי, כפי שביקשנו ממשרד האוצר ומסגן השר שהיה כאן.

אחמד טיבי: ד.

אחמד טיבי: תקנים של רופאים – מצד אחד יש מחסור ברופאים בחברה הערבית, אבל יש הרבה רופאים ערבים, בעיקר בנגב, שהם מובטלים.

אחמד טיבי: זה דבר והיפוכו מה שהצגת ד"ר אבו פריחה.

אחמד טיבי: גם יש צורך בתקנים להתמחות ברפואת משפחה באוכלוסייה הערבית, כפי שבא לידי ביטוי כאן.

אחמד טיבי: משרד הבריאות הציג את תכנית החומש.

אחמד טיבי: יש לעקוב עד קבלת תקציב ומימוש התכנית, וכפי שנאמר כאן גם בתחילת הדיון וגם על ידי חברי ג'מאל זחאלקה, יש צורך לדרוש מהממשלה תכנית חומש לגבי בריאות החברה הערבית, בשל הנתונים הקשים שהוצגו כאן והפער של ארבע שנים בתמותת תינוקות, בממוצע החיים, בסוכרת, במחלות קורונראיות, דרכי נשימה וכדומה.

אחמד טיבי: יש שיעור אשפוז גדול יותר של ערבים בהשוואה לשיעורם באוכלוסייה.

אחמד טיבי: יש מקום לתקצוב קידום הבריאות, החינוך, ההסברה וההדרכה, ולא הכול דרך הקופות.

אחמד טיבי: אני מעריך את העובדה ששתי קופות הגיעו לכאן, הכללית שבא יותר מנציג אחד, והמאוחדת.

אחמד טיבי: אני רוצה להביע צער על העובדה שקופת חולים לאומית ומכבי לא מצאו לנכון לשלוח לכאן נציג.

אחמד טיבי: יש לתקצב עמותות וארגונים אזרחיים בתוך החברה האזרחית הערבית לקידום בריאות, מניעת מחלות, מחקר, התמחות בנושאים ובמקצועות שעוזרים לחברה בהתפתחות, החברה הערבית.

אחמד טיבי: יש להמשיך בקשר, מגע מול משרד הבריאות.

אחמד טיבי: אני אעשה את זה כיושב ראש הוועדה.

אחמד טיבי: אנחנו יחד נעשה את זה מול משרד הבריאות כוועדת מעקב לנתונים החשובים וחסרי התקדים שהוצגו כאן בוועדה.

אחמד טיבי: עינאק, אני מבין שהקמת עמותה חדשה שעוסקת בנושא בריאות החברה הערבית, ששמה "אל-ביאדר", שהעמותה שלך תשגשג.

אחמד טיבי: כמובן אני חוזר על הדרישה שאני משמיע תמיד, להקים בית חולים ממשלתי באחד היישובים הערביים; מה עוד שראינו את המרחק בקילומטרים למרכזים רפואיים גדולים או המרחק שאזרח ערבי עושה כדי להגיע למרכז הרפואי הקרוב ביותר.

אחמד טיבי: זה מחזק את הצורך בהקמת בית חולים ממשלתי ביישובים הערביים, וגם את הדרישה הטבעית שיהיו יותר רופאים בכנסת כחברי כנסת.

אחמד טיבי: ..

אחמד טיבי: תודה רבה, הישיבה נעולה.