הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 271, 2018-10-23 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם ולכולן.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה23.10.2018.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום בנושא מגמות ירידה בתמונה מסרטן השד – האמנם?

עאידה תומא סלימאן: לפני כן, אני רוצה לפתוח בכמה מילים.

עאידה תומא סלימאן: גם לאורחים ואורחות שנמצאים אתנו וגם לאלה שמקשיבים ורואים את השידור הזה מהבית.

עאידה תומא סלימאן: אתמול היה רגע מכונן בכנסת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אתמול עברה בקריאה ראשונה הצעת החוק הממשלתית שאוסרת צריכת זנות ומגדירה אותה כעבירה מנהלית.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רצינו כחברות כנסת אשר קידמנו את הנושא ופעלנו למענו הרבה שנים, וכמובן אלה שפעלו לפנינו בקדנציה הקודמת ולאורך שנים.

עאידה תומא סלימאן: גם המטה למאבק בזנות.

עאידה תומא סלימאן: כולנו רצינו שזו תהיה עבירה פלילית.

עאידה תומא סלימאן: רצינו הפללת צריכת זנות כדי להגן על הנשים שמוצאות את עצמן נכנסות למעגל הזה של דיכוי, השפלה, אלימות וניצול.

עאידה תומא סלימאן: גם כן מה שנעשה אתמול הוא צעד, בעיניי היסטורי.

עאידה תומא סלימאן: זה מעבר משיח שמתייחס לתופעה כמקצוע העתיק ביותר, משיח שאיכשהו נותן לזה לגיטימציה תחת הכותרת של צרכים וצרכים מיניים, לשיח שונה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על אחת מצורות הקיפוח והשעבוד הכי קשים לנשים.

עאידה תומא סלימאן: מעכשיו זה לא מקובל.

עאידה תומא סלימאן: מעכשיו זה אפילו עבירה שנקנסים עליה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה היה רגע שבו הראנו איך אפשר לשתף פעולה בין חברות כנסת וחברי כנסת מכיוונים פוליטיים שונים למען זכויות נשים.

עאידה תומא סלימאן: הראנו שאפשר גם לשתף פעולה עם פעילות שטח, עם ארגוני נשים, עם התנועה הפמיניסטית שעבדה מאוד קשה עד שהגענו ליום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מתגאה בזה שגם הוועדה שלי, הוועדה לקידום מעמד האישה, הקצתה וועדת משנה לנושא הזה, שמובילה אותה חברת הכנסת עליזה לביא.

עאידה תומא סלימאן: וועדת המשנה עשתה עבודה נהדרת גם בנושא.

עאידה תומא סלימאן: כמובן שאר החברות.

עאידה תומא סלימאן: זאת שעה טובה לנשים, ואין לנו הרבה כאלה בתקופה האחרונה, אני חייבת להגיד.

עאידה תומא סלימאן: דבר נוסף, ביום רביעי (מחר) הכנסת תדון בהצעה שלי להקמת וועדת חקירה פרלמנטרית בעניין רצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה כי הוועדה הזו כבר כינסה 13 ישיבות חירום בעניין רצח נשים מתחילת הקדנציה הזו.

עאידה תומא סלימאן: היו עוד עשרות ישיבות שקשורות בנושא אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: ניסינו דרך הוועדה גם לעשות בקרה על מה שנעשה, כדי להיאבק בתופעת הרצח ורצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל היום אני מרגישה שאנחנו בשעת חירום.

עאידה תומא סלימאן: אני גם כן פניתי לראש הממשלה בשבוע שעבר במכתב המבקש ממנו להכריז על שעת חירום, ועל כינוס וועדה שתדון בתכנית חירום למאבק ברצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: זאת כדי להציל עוד נשים וכדי למנוע את הרצח הבא לצערי הרב עוד לא שמעתי ממנו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה וועדת חקירה.

עאידה תומא סלימאן: רצח נשים לא התחיל בקדנציה הזו, הוא מתמשך.

עאידה תומא סלימאן: יש עלייה שמדאיגה אותנו בשנים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: יש הרגשה, מאחר ואחוז גבוה מהנשים שנרצחו התלוננו לפני, פנו לרשויות ובכל זאת נרצחו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות לדעת איפה נכשלנו בלהגן על הנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות לדעת איך אפשר לשפר את העשייה כדי להגן על האישה הבאה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, עד עכשיו, עד הרגע הזה, כנראה ההצעה שלי תיפול מחר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן כמו שהשמענו ונאבקנו למען החוק שחגגנו אותו אתמול, להיאבק למען הצלת חייהן של הנשים שסובלות מאלימות ונמצאות בסכנה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכל קול שנשמע בעניין הזה אולי ישפיע על ההחלטה מחר.

עאידה תומא סלימאן: לנושא שלנו.

עאידה תומא סלימאן: החודש הזה, חודש אוקטובר, הוא חודש המודעות לסרטן השד.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שנעשית עבודה נהדרת גם על ידי האגודה למלחמה בסרטן, גם על ידי משרד הבריאות וגם על ידי עמותת מרים שעוסקת באוכלוסייה הערבית בנושא.

עאידה תומא סלימאן: עקבתי אחרי כל פעילויות השטח שהיו, וראיתי כמה מאמצים מושקעים על מנת להביא את הנשים לעוד מודעות ולעוד אורח חיים בריא.

עאידה תומא סלימאן: בכל זאת, אנחנו גם שמענו את התוצאות של הסקר שבכל שנה מפרסם משרד הבריאות, והבנו שיש ירידה של 25% בתמותה של הנשים שחולות בסרטן.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת כמה זה קשה לקבל את הבשורה המרה, אבל אם באה הבשורה המרה, ההבנה והידע שזה לא חייב להסתיים בסוף המר אלא זה יכול להיות ניסיון, אמנם קשה וניסיון חיים מלמד, סוחט רגשות ועייפות, אבל יש תקווה.

עאידה תומא סלימאן: יש אחוז מאוד גבוה של תקווה לעבור את זה ולהמשיך את החיים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה משנה לכל אישה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שלפי הסטטיסטיקה יש יציבות מבחינת התחלואה בקרב נשים יהודיות, אבל מצד שני עדיין קיימת מגמת עלייה בקרב נשים ערביות, אולם במתינות כפי שהבנתי.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שמצד שני בסקר נאמר שבחיפה יש את אחוז התחלואה הגבוה ביותר.

עאידה תומא סלימאן: כשכנה של חיפה, רבע שעה נסיעה, אני יודעת שגם בעיר שלי, עכו, יש אחוז תחלואה מאוד גבוה.

קריאה: נמוך.

עאידה תומא סלימאן: נמוך?

עאידה תומא סלימאן: אם זה נמוך אז אוי ואבוי.

קריאה: בעכו זה נמוך מהצפוי.

קריאה: בתל אביב וחיפה זה מעל הצפוי.

עאידה תומא סלימאן: אוקי.

עאידה תומא סלימאן: אז תכף נשמע את הסטטיסטיקה שיש.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שגברתי מדברת מתוך ידע לאחוזים.

עאידה תומא סלימאן: תכף נשמע.

עאידה תומא סלימאן: ההרגשה האישית שלי, היא שהאחוז הוא מאוד גבוה בעכו.

עאידה תומא סלימאן: אם בבניין שלי חלו 4 אנשים או 5 אנשים בבניין אחד בסרטן, מותר לי להרגיש שזה אחוז גבוה.

עאידה תומא סלימאן: אמנם זה לא מדעי, אבל זאת ההרגשה הסובייקטיבית.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת קודם כל לדוקטור ברברה סילברמן, מנהלת הרישום הלאומי לסרטן במשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שהכנת מצגת, אמנם אני לא יודעת כלום על מצגת.

עאידה תומא סלימאן: נהוג לשלוח לנו את המצגות ולאשר אותן לפני שהן עולות.

עאידה תומא סלימאן: אני לוטה בערפל.

עאידה תומא סלימאן: כמה זמן המצגת שלך?

ברברה סילברמן: היא מאוד קצרה.

ברברה סילברמן: את נתת כבר את רוב הנקודות החשובות.

עאידה תומא סלימאן: עשיתי לך ספוילר.

ברברה סילברמן: אין המון להגיד מעבר למה שאמרת, אז נעשה את זה מהר.

ברברה סילברמן: כפי שאת אמרת, קודם כל יציבות בקרב אוכלוסיית הנשים.

ברברה סילברמן: עלייה באוכלוסיית הנשים היהודיות, עלייה בנשים ערביות.

ברברה סילברמן: בעצם זה עניין של הצלחה כאילו.

ברברה סילברמן: כי כל עוד שאנחנו עושים בדיקות סקר, אנחנו מזהים יותר ויותר מקרים של סרטן.

ברברה סילברמן: כל עוד שיש יותר מודעות ויותר נשים יוצאות להיבדק, יעלו את המספרים.

ברברה סילברמן: עכשיו, בניגוד ללפני שלושים שנים, נשים מדברות על המחלה הזאת.

ברברה סילברמן: משום כך אני חושבת שיש הרגשה שיש יותר ויותר, למרות שאולי לא.

ברברה סילברמן: נשים מרגישות חופשיות לדבר על המחלה.

ברברה סילברמן: רק רציתי להגיד שוב שכאשר אנחנו מדברים על סרטן השד, מדברים ברוב המקרים למחלה של נשים מבוגרות.

ברברה סילברמן: רואים שהתחלואה עולה עם הגיל בכל קבוצות הלאום.

ברברה סילברמן: בכל קבוצת גיל התחלואה בסרטן שד חודרני הכי גבוהה באוכלוסייה היהודית ואוכלוסיות אחרות,, ויותר נמוכה בנשים ערביות.

ברברה סילברמן: \

עאידה תומא סלימאן: החודרני.

ברברה סילברמן: אותו דבר הממוקד.

ברברה סילברמן: הנה הממוקד (מצגת), רואים כאן בקו האדום הזה איפה שנכנסה התכנית הלאומית לגילוי מוקדם של סרטן, כי שוב פעם, כל עוד עושים בדיקות סקר, מזהים יותר ויותר מקרים שאי אפשר לגלות רק על פי סימפטומים קליניים.

ברברה סילברמן: רואים את העלייה גם בנשים ערביות וגם בנשים יהודיות.

ברברה סילברמן: שוב, התחלואה יותר גבוהה במיוחד בנשים מבוגרות, במיוחד בקבוצת הנשים שאמורה לעבור בדיקות סקר.

ברברה סילברמן: איפה אנחנו נמצאים בעולם?

ברברה סילברמן: אפשר לראות שהתחלואה בסרטן השד מתוקנן לגיל, יותר גבוה מהממוצע ב-oecd.

ברברה סילברמן: זאת לא הפתעה, זה ידוע כבר שיש גנטיקה שמשפיעה על התחלואה בסרטן.

ברברה סילברמן: יש מודעות ובדיקות סקר, ולכן זאת לא הפתעה לראות שאנחנו מעל הממוצע.

ברברה סילברמן: אנחנו באנו במיוחד לדבר על עניין התמותה - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, כשאת אומרת שזה עניין של גנטיקה, זה רק עניין של גנטיקה או שיש עוד גורמים כמו זיהום סביבתי?

עאידה תומא סלימאן: כי אני זוכרת שהיו לנו דיונים פה בוועדה הזו, והובאו לנו מחקרים שנעשו בעניין זיהום סביבתי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא במקרה העליתי את הנושא של חיפה, כי ידוע שיש שם זיהום סביבתי קשה.

ברברה סילברמן: דווקא לסרטן השד - - -

תמר פרץ: אני אשמח להתייחס לשאלה הזאת אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך.

ברברה סילברמן: בסדר, אז בואו נדבר על תמותה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, את לא ענית לי.

ברברה סילברמן: אוקי.

עאידה תומא סלימאן: את מוכנה שהיא תענה במקומך?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובה מוסמכת ממשרד הבריאות.

ברברה סילברמן: יש גורמי סיכון לסרטן השד, עניין של גנטיקה והיסטוריה משפחתית וגם עניין של השמנת יתר ודיאטה.

ברברה סילברמן: אם יש עניין של חשיפה סביבתית לעומת ההשפעה של גנטיקה, השמנת יתר ודיאטה, ההשפעה של הסביבה מאוד נמוכה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני רוצה להבין מה - - -

סעיד אלחרומי: לסוג הסרטן הזה, סרטן השד?

ברברה סילברמן: לסרטן השד.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו מדברים על גנטיקה שהיא גורמת לזה שבמדינת ישראל האחוז הוא יותר גבוה מה-OECD.

עאידה תומא סלימאן: אם עושים תקריב בעניין התחלואה, למה באוכלוסייה הערבית או אצל נשים ערביות יש את העלייה הזו בשנים האחרונות?

עאידה תומא סלימאן: הגנטיקה השתנתה?

ברברה סילברמן: יש מספר תאוריות.

ברברה סילברמן: ברוב סוגי הסרטן בארץ, שיעור התחלואה באוכלוסייה הערבית, היסטורית, יותר נמוך.

ברברה סילברמן: יש כמה סיבות לכך, אבל יש תאוריה שמדובר על אורחות חיים, דיאטה, פעילות גופנית.

ברברה סילברמן: כל עוד שהאוכלוסייה הערבית מאמצת את אורח החיים המערבי, יש עלייה בתחלואה בסרטן.

ברברה סילברמן: חייבים גם במיוחד בסרטן השד וגם בכל סוגי הסרטן שאפשר לזהות אותם מוקדם, כל עוד שאנחנו מחפשים יותר אנחנו מוצאים יותר.

ברברה סילברמן: כאשר אנחנו רואים את העלייה, במיוחד כאשר אנחנו רואים את זה כל כך מקביל לעלייה בשימוש בממוגרפיה כמו שאנחנו רואים בשקף הזה, אנחנו חייבים לקחת בחשבון גם את הסיפור של בדיקות סקר.

ברברה סילברמן: מוצאים את זה יותר מהר.

ברברה סילברמן: יהיו תמיד בבדיקות סקר מספר מקרים של סרטן שאם לא היינו מוצאים אותם בבדיקות סקר, יכול להיות שהם לא היו מתקדמים.

ברברה סילברמן: כאשר עושים ניתוח הסיכון-תועלת, בקרב מי לעשות את בדיקות הסקר?

ברברה סילברמן: למי יהיה הרווח הכי טוב?

ברברה סילברמן: לכן עושים את זה בקבוצה שבה עושים את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהיה לנו דיון מאוד ממוקד בכל העניין של הורדת גיל ההמלצה לקיום הבדיקה הממוגרפית.

ברברה סילברמן: כן, יש וועדה במשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: יש וועדה שבינתיים ענתה לי, לפחות לפנייה שהייתה לנו, בבקשה כן להמליץ שהסיכון הוא יותר גבוה מהתועלת בבדיקות האלה.

תמר פרץ: סליחה, אני מבקשת להתייחס לנושא הזיהום הסביבתי.

תמר פרץ: אני רופאה - - -

עאידה תומא סלימאן: את רשומה, אני אגש אלייך.

תמר פרץ: אני לא מסכימה עם דעתה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לכל הרשומים והרשומות לדבר.

עאידה תומא סלימאן: מי שמגיע או מגיעה פעם ראשונה לוועדה הזו, יתפלא לשמוע שיש וועדה בכנסת שנותנת לכולם לדבר.

עאידה תומא סלימאן: זה בחדר הזה.

עאידה תומא סלימאן: אז רק תתנו לה לסיים את מה שיש למשרד להגיד.

עאידה תומא סלימאן: סיימת בכך את הדברים?

ברברה סילברמן: רצינו לדבר על תמותה.

ברברה סילברמן: אז רציתי לתת את הסטטיסטיקה על תמותה.

ברברה סילברמן: חייבים לקחת בחשבון מה משפיע על התמותה, מאיפה אנחנו מקבלים את הנתונים.

ברברה סילברמן: זה בעצם כמה אנשים בארץ נפטרו בגלל מחלה מסוימת, ןאיך אנחנו יודעים.

ברברה סילברמן: זה מה שנרשם על הודעת הפטירה.

ברברה סילברמן: אז כל עוד שיש יותר תחלואה, אנחנו נראה יותר תמותה.

ברברה סילברמן: בנוסף, כל עוד שהאיכות ושלמות הדיווח בהודעות פטירה משתפרת, גם אנחנו נראה את העלייה בתמותה.

ברברה סילברמן: זה נשמע מוזר, אבל בואו נגיד שלפני 40 שנים אישה שנפטרה בגלל זיהום, בגלל מחלה זיהומית, בגלל כימותרפיה, בגלל סרטן השד, אולי הם היו רושמים משהו אחר.

ברברה סילברמן: עכשיו טורחים לכתוב סרטן השד.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין.

עאידה תומא סלימאן: אישה שהגיעה לבית חולים, ואנחנו יודעים את האחוז של הזיהומים המאוד גבוה בבתי חולים שגורם לפעמים לחולים דווקא למות לא מהמחלה אלא מהזיהומים.

ברברה סילברמן: לא, אני לא מדברת על מה שקורה בבית החולים.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, לא סיימתי את השאלה.

עמי כהן: היא מדברת על תרבות שהשתנתה, שבעבר בכלל לא היו מדברים על סרטן.

עמי כהן: זה היה נקרא "המחלה".

עאידה תומא סלימאן: לא, היא מדברת על מה שרשום בתעודת הפטירה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, הסיבות למוות שכותב הרופא כאשר הוא קובע את המוות.

עאידה תומא סלימאן: נכון או לא? הבנתי אותך נכון?

ברברה סילברמן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, מישהי עם מחלת סרטן שד או מישהו עם מחלת סרטן באופן כללי, נכנס לבית חולים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שהיא לא הייתה בשלב של מוות, אבל היא תפסה איזה זיהום.

עאידה תומא סלימאן: מה כתוב?

עאידה תומא סלימאן: מה הרופא כותב בסיבת המוות?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת.

ברברה סילברמן: קודם כל, אני רציתי להתייחס לנשים שנכנסו לבית חולים בגלל המערכת החיסונית הירודה שלהן בגלל הטיפולים לסרטן או בגלל הסרטן.

ברברה סילברמן: האישה נכנסה לבית החולים עם מחלה.

ברברה סילברמן: זה לא שהיא חלתה בתוך בית החולים - - -

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא אמר שהיא חלתה בתוך בית החולים.

ברברה סילברמן: כל עוד שרופאים מקבלים הדרכה יותר טובה איך בדיוק למלא הודעת פטירה, אז רופא אמור לכתוב לא רק את הסיבה המידית לפטירה, אלא גם את הסיבה האמתית.

ברברה סילברמן: כאשר רופאים לא מקבלים הדרכה כזאת - - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, את מדברת כמישהי שצופה מהצד.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: את משרד הבריאות בשבילי עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: משרד הבריאות אמור להוציא רגולציה וצריך להוציא הוראות ברורות לרופאים והרופאות: אתם תכתבו כך.

עאידה תומא סלימאן: הסיבה המידית ושורש הבעיה.

ברברה סילברמן: יש - - -

עאידה תומא סלימאן: תגידי לי ברמה התאורטית - - -

ברברה סילברמן: אז אני אומרת שהיה דווקא שיפור בדיווח בדיוק בגלל שלאורך החינוך של הרופאים, הם עוברים סדנאות איך למלא הודעות פטירה.

ברברה סילברמן: אולי בעבר, במיוחד כאשר אני למדתי בארצות הברית, לא קיבלתי דבר כזה לפני ארבעים שנים.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לשאול שאלה?

ברברה סילברמן: כן.

עאידה תומא סלימאן: באיזושהי הוראה שיוצאת ממשרד הבריאות לבתי חולים, באיזשהו – אני לא רוצה לסמוך רק על – אחרת הייתם סומכים בכל על מה שהם מקבלים ולומדים באוניברסיטה.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם הוראות ברורות בהרבה דברים.

עאידה תומא סלימאן: יש כלל ברור שיוצא ממשרד הבריאות ומרעננים אותו מידי פעם, שאומר- ככה אתם צריכים לרשום?

ברברה סילברמן: יש כלל כזה.

עאידה תומא סלימאן: מישהו בודק אם ההוראה הזו מיושמת?

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שאמרת שיש שיפור.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, זה קורה משלעצמו.

עאידה תומא סלימאן: יש אכיפה?

עאידה תומא סלימאן: בודקים את זה?

ברברה סילברמן: אני לא יכולה להגיד אישית מי עושה את זה, אבל אני כן יכולה להגיד שקודם כל יש הדרכה רשמית שסטודנטים לרפואה מקבלים.

ברברה סילברמן: זה אני יכולה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: אוקי.

מיכל ברומברג: יש בקרות של בתי החולים, לפעמים עוברים על תעודות פטירה ורואים מה סיבת המוות.

מיכל ברומברג: הנושא עובר.

מיכל ברומברג: אני דוקטור מיכל ברומברג ממשרד הבריאות.

מיכל ברומברג: יש על זה פיקוח.

מיכל ברומברג: זה אולי לא מיטבי, אבל קיים פיקוח.

מיכל ברומברג: הנתונים האלה עוברים ללשכת הבריאות וגם היא בוחנת את זה.

מיכל ברומברג: זה עובר אחר כך ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומסתכלים על הנתונים.

מיכל ברומברג: יש כאן בקרה.

עאידה תומא סלימאן: אוקי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה ששיעור התמותה בקרב נשים ערביות הוא לא בירידה.

ברברה סילברמן: נכון.

ברברה סילברמן: מה שכן נכון, שהעלייה בתמותה יותר נמוכה מהעלייה בתחלואה.

ברברה סילברמן: אנחנו בדקנו את זה סטטיסטית.

ברברה סילברמן: אם העלייה בנשים ערביות מ-1990 עד 1025 הייתה בממוצע 6% בשנה, העלייה בתמותה רק 1%.

ברברה סילברמן: זה אומר שלמרות שיש עלייה בגילוי ותחלואה, יש מקום לשיפור, ברור, אבל - - -

סעיד אלחרומי: זה קשור יותר לטיפול בעצם.

ברברה סילברמן: כן.

ברברה סילברמן: לטיפול וגם לשלב שבו מזהים את המחלה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת סעיד, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה גברתי היושבת ראש על כינוס הישיבה הזאת בנושא מאוד חשוב.

סעיד אלחרומי: תחילה, אני רוצה להתייחס לשני נושאים שפתחת בהם.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לברך אותך ואת כל הח"כיות מכל המפלגות שדחפו והביאו לכך שמליאת הכנסת אישרה אתמול בערב את החוק למניעת זנות.

סעיד אלחרומי: אני חושב שזה חוק מחולל שינוי ומאוד חשוב.

סעיד אלחרומי: הוא מסר גם למקבלי החלטות וגם לאנשים שאמורים לעסוק בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: אי אפשר - - -

עאידה תומא סלימאן: ולצרכנים עצמם.

סעיד אלחרומי: ולצרכנים.

סעיד אלחרומי: אי אפשר להאשים את הנשים החלשות, את הנרקומניות, איפה שהמדינה לא טיפלה בנשים שנמצאות ברחוב.

סעיד אלחרומי: אי אפשר להטיל את זה על הקורבן עצמו, את הסיבה לכך שהוא בעצם נמצא במצב הזה.

סעיד אלחרומי: הסוגיה השנייה היא רצח נשים, ואני מאוד מחובר לנושא הזה, גברתי היושבת ראש.

סעיד אלחרומי: אני חושב שוועדת חקירה היא מחויבת מציאות לרצח נשים בחברה הישראלית בכלל, ובעיקר בחברה הערבית ובמגזרים שונים בתוך החברה הערבית.

סעיד אלחרומי: אני חושב שזה נושא – מפליא אותי שהממשלה מפחדת מוועדות חקירה.

סעיד אלחרומי: וועדות חקירה ומבקרים, רבותיי, הם לא מפחידים אף אחד.

סעיד אלחרומי: להפך, הם יכולים לייעל את עבודת הממשלה, את עבודת הרשויות המקומיות ואת עבודת כל גורם ממשלתי.

סעיד אלחרומי: לעניינינו.

סעיד אלחרומי: שני נושאים.

סעיד אלחרומי: אני חושב שראיתי עכשיו שיש מגמת עלייה בתחלואה, והיא יותר גדולה ממגמת העלייה בתמותה בקרב החברה הערבית.

סעיד אלחרומי: אני חושב שכאן צריך לשים את הדגש על רמת המודעות והפרסום שהגורמים הרלוונטיים עוסקים בהם בקרב החברה הערבית ובקרב אוכלוסיות שונות בחברה הערבית.

סעיד אלחרומי: אני בא מהאוכלוסייה הבדואית בדרום, ואני חושב ששם רמת המודעות היא מאוד נמוכה.

סעיד אלחרומי: בגלל שאנחנו נמצאים בחודש הזה, חודש המודעות לסרטן, אני חושב שאנחנו צריכים להשקיע משאבים ומאמצים באוכלוסיות האלה.

סעיד אלחרומי: הנושא השני זה הסביבה.

סעיד אלחרומי: רבותיי, ישנם מקומות, ישנן אלפי נשים במקומות שונים בארץ – חיפה היא הדוגמה הברורה ביותר.

סעיד אלחרומי: וואדי - זה גם כן דוגמה.

סעיד אלחרומי: המדינה מקימה תחנת כוח, תחנת חשמל על יישוב קיים, ואומרת להם: "האופציה שהמצב ישתנה הוא בעוד 20-30 שנים".

סעיד אלחרומי: עדיין יש אלפי נשים בדואיות בדרום שנמצאות בקרבה של עשרות מטרים לתחנת כוח עצומה שנמצאת בדרום.

סעיד אלחרומי: אני חושב שכל הגורמים צריכים לשלב כוחות בכדי להילחם בתופעות האלה.

סעיד אלחרומי: יבורכו כל האנשים שעוסקים בדבר.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מגברת מירי זיו, מנכ"לית האגודה למלחמה בסרטן.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

מירי זיו: קודם כל, תודה ותודה על המפגש והציון של היום הזה.

מירי זיו: כמו שדוקטור סילברמן אמרה, את בסך הכל דיווחת על רוב הנתונים שהיו ודווחו על ידי רישום סרטן.

מירי זיו: צריך לציין שרישום סרטן בישראל הוא לא הערכה, אלא הוא נקבע על פי תעודות זהות ותעודות פטירה שעל פי חוק מועברות למשרד הבריאות, גם מהמקומות הפרטיים וכדומה.

מירי זיו: כלומר, אנחנו בהחלט מהווים דוגמה לעולם ביכולת גם להפחית תמותה.

מירי זיו: לא צוין שבהשוואה בין לאומית אנחנו נמצאים במקום ה-14 מעל ממוצע ה-OECD בשיעורי הריפוי.

מירי זיו: שיעורי הריפוי הכלליים בישראל הם 88% שורדות מעל 10 שנים.

מירי זיו: אתמול פאתן ואני היינו ביום עיון מרתק שהיה בנצרת סביב מחקר משותף שנערך על ידי אוניברסיטת חיפה, פרופסור מירי כהן, שהיא עומדת בראש חברה לפסיכו-אונקולוגיה, בעבר עמדה בראש המערך הפסיכו-אונקולוגי ברמב"ם.

מירי זיו: מנהלת עבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה.

מירי זיו: עוד לקח חלק פרופסור זיאד עאבבין, שהוא ראש עמותת אלקודס לבריאות הציבור בירושלים המזרחית.

מירי זיו: הם עשו מחקר כמותי ואיכותני משותף, שבדק חולות שנטרלו את המצב הביולוגי שלהן באותו שלב, כאלה שהחלימו וכבר אין להן עדות למחלה.

מירי זיו: לא כאלה שאובחנו עם מחלה גרורתית.

מירי זיו: מצאו הבדלים משמעותיים.

מירי זיו: קודם כל, כואב לשמוע ששיעורי ההישרדות ל-10 שנים זה 64%.

מירי זיו: מאוד רחוק מהמצב בישראל.

מירי זיו: ערבית בישראל זה 84.4%.

מירי זיו: מצאו כמובן עוד כל מיני פרמטרים תרבותיים אחרים.

מירי זיו: אין ספק, כמו שאמרה דוקטור סילברמן, מאז שהאגודה יזמה את פרויקט הממוגרפיה הארצי שמופעל יחד על כל קופות החולים – ראינו בהתחלה שאין היענות של נשים ערביות וגם אין היענות זהה בפריפריות חברתיות.

מירי זיו: למשל בעומר, בבאר שבע, שיעורי ההיענות היו נורא גבוהים, אבל בשכונה ו' בבאר שבע הם היו נורא נמוכים.

מירי זיו: אז הפעלנו את ניידת הממוגרפיה שיזמנו, שהיא בודקת בשנה כ-25,000 בדיקות.

מירי זיו: משנת 2011 הצטמצמו לחלוטין הפערים בשיעור ההיענות לממוגרפיה שגם בה אנחנו גבוהים מממוצע ה-OECD, בין יהודיות וערביות.

מירי זיו: עדיין נמוך יותר ב-5% בקרב חרדיות, זה גם היה יותר גדול והצטמצם, אבל ערביות לפי הניטור שעשה פרופסור הנרד, נסגר לגמרי ב-2011.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת, זה לא עניין תרבותי, זה עניין של הנגשת שירותים.

מירי זיו: נכון מאוד.

מירי זיו: אני מסכימה איתך.

עאידה תומא סלימאן: וזה היה אמור להיות תפקידה של המדינה.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד שעשיתם את זה, אבל זה תפקידה של המדינה.

מירי זיו: אני מסכימה איתך.

מירי זיו: כתבה על זה מבקרת המדינה בזמנו.

מירי זיו: יש על זה מאמר ויש על זה דו"ח.

מירי זיו: אנחנו גוף שלא לוקח כסף מהמדינה וממשרד הבריאות.

מירי זיו: היא ביקרה את משרד הבריאות וציינה אותנו בעניין הזה.

מירי זיו: מה שאני רוצה להגיד זה שבעבר אותן נשים שאובחנו מאוחר, היום מאובחנות מוקדם יותר.

מירי זיו: לפי שיעורי הריפוי שאנחנו רואים כאן, הנשים הערביות מאובחנות מוקדם יותר.

מירי זיו: הן מטופלות על ידי אותם רופאים נהדרים, אונקולוגים מצוינים, כירורגים מצוינים.

מירי זיו: כל הצוות הרב מקצועי, האחיות לתיאום הטיפול לסרטן השד וכל מה שיש לנו, כולל במשפחה הקדושה שהקמנו בנצרת.

מירי זיו: הן היום מאובחנות יותר מוקדם, ולכן הן שורדות, מחלימות יותר.

מירי זיו: גם ביהודיות לקח המון שנים.

מירי זיו: ב10 השנים האחרונות רואים 25% ירידה.

מירי זיו: זה לא היה קודם לכן.

מירי זיו: אני רק אתייחס לנתונים של רישום סרטן מכיוון שזה הוצג לאחרונה.

עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר בקיצור.

מירי זיו: בסרטן השד לפי הצפוי והמצוי, מצאו שיעורים גבוהים בחיפה ובתל אביב, ושיעורים נמוכים מהצפוי בירושלים, בעכו ובעוד כמה מקומות.

מירי זיו: ההשערה היא, כמו שאמרה דוקטור סילברמן, ורק עכשיו יצא דו"ח של ה-AACR- American association cancer research, יש להם דו"ח ורואים שם את ההשפעה.

מירי זיו: זיהום אוויר מסביר בערך 2%, לעומת עישון שמסביר 30% והשמנה שמסבירה 30% מהתחלואה בסרטן בכלל, לא רק סרטן שד.

מירי זיו: לכן בעכו ההשערה היא שיש יותר אוכלוסייה צעירה, יש יותר נשים גם ערביות שיולדות פחות ילדים, יותר מאוחר, פחות מניקות, יותר משמינות, יותר אורח חיים "ישבני".

מירי זיו: בתל אביב מאידך, שאין שם את התעשייה של חיפה – לא שאני מדברת על התעשייה של חיפה, אני לא מומחית לזה.

עאידה תומא סלימאן: מעניין אותי האם ההשערות האלה מבוססות על מחקרים שנעשו בעכו?

עאידה תומא סלימאן: בדקו כמה הנשים הערביות יולדות ומה אחוז הילודה שלהן, או שזו השערה חסרת בסיס?

מירי זיו: השאלה שלך במקומה.

מירי זיו: פרופסור ליטל קינן בוקר היא סגנית המרכז לבקרת מחלות, והיא אחראית על רישום סרטן.

מירי זיו: היא בפירוש ציינה שצריך מחקר שיבדוק את הדברים האלה.

מירי זיו: זה רק צילום מצב שבחיפה ותל אביב השיעור יותר גבוה מהצפוי, ובירושלים ו – לא עשו מחקר סיבתיות ואכן צריך שהוא ייעשה.

עאידה תומא סלימאן: מעניין ששנים כבר אנחנו מבקשות מחקר סיבתי, ובעיקר בנושא זיהומים סביבתיים.

עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שהדיון הראשון שקיימתי בנושא הזה היה ב-2015, וביקשתי ממשרד הבריאות להקים וועדה שתבדוק את העניין של זיהומים סביבתיים והקשר שלהם גם לסוגי הסרטן השונים.

עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו אני לא שמעתי שהוקם דבר כזה וגם לא קיבלתי שום החלטה בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבלתי מתקבל על הדעת שעד עכשיו לא נבדק העניין של זיהומים סביבתיים והשפעתם.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבחיפה יש אחוז מאוד גבוה של זיהומים סביבתיים, שדובר עליהם גם בקשר לתחלואות אחרות שנמצאות באזור.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מסכימה עם הניתוח שנעשה על עכו, מאחר ואני חיה שם ואני יודעת קצת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם התשובה של נציגת משרד הבריאות ברדיו ששמעתי שסיבת התחלואה הגבוהה בחיפה היא אולי בגלל שאחוז האוכלוסייה הערבית הוא יותר גבוה ושם אחוז התחלואה הוא יותר גבוה.

עאידה תומא סלימאן: אני שמעתי את זה ברדיו.

עאידה תומא סלימאן: אני הקשבתי לתכנית מעלפת שהייתה, עם ראיון מאוד ארוך שעשה מי שהיה חבר כנסת, היום חבר כנסת לשעבר גואטה בתכנית שלו.

עאידה תומא סלימאן: אני הקשבתי טוב וזה מה שנאמר שם.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה שעדיין התחלואה היא בעלייה בתוך האוכלוסייה הערבית, וזה יכול להשפיע על הסטטיסטיקה.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש מוקדים אחרים בחלוקה של האוכלוסייה, שיש בהם אחוז של ערבים אפילו יותר גבוה מאשר זה שנמצא בחיפה.

עאידה תומא סלימאן: שם לא ראינו את זה.

עאידה תומא סלימאן: דרך אגב, עכו היא העיר השנייה מבחינת רמת ההשמנה במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: זה אחד הדברים.

מירי זיו: אני רק רוצה לציין משפט אחד.

מירי זיו: באגודה למלחמה בסרטן אנחנו מממנים כל שנה בערך 45 מחקרים.

מירי זיו: פרופסור פרץ הייתה חברה בוועדה הזאת, ופרופסור צ'חנובר שהוא חתן פרס נובל גם הוא היה פעם חבר שם והנשיא שלנו.

עאידה תומא סלימאן: כבר סיימת את המשפט שלך.

מירי זיו: אנחנו מכריזים במיוחד על מחקר מיוחד שאנחנו מבקשים – אנחנו לא אומרים לחוקרים מה לחקור, אבל הנושא היחיד שהקצנו לו מחקר מיוחד בתקציב גדול יותר, זה לחוקרים שיציעו בקשות בנושא של זיהום וסרטן.

מירי זיו: יש עבודות בתהליך, אך עוד אין תוצאות.

עאידה תומא סלימאן: אוקי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לפרופסור תמר פרץ, אבל חבר הכנסת מסעוד גנאים תרצה להתייחס עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: יש לך את הזכות.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מסעוד גנאים: תודה על הדיון החשוב, מאחר ואנחנו מדברים ודנים בהצלת חיי אדם, בהצלת חיי נשים.

מסעוד גנאים: תמיד אני אומר שפוליטיקה בכנסת זה לא רק וויכוחים פוליטיים, אלא דבר ראשון זה הצלת חיי אדם.

מסעוד גנאים: הפוליטיקאי יכול להשתמש בכל הכלים הפרלמנטריים שלו פה כדי לזרז, לתמוך, לעזור בהצלת חיי אדם, בדרך כלל.

מסעוד גנאים: אני לא הייתי בתחילת הדיון, אבל ראיתי סימן שאלה במודעה על הדיון- "האמנם?".

מסעוד גנאים: אז אמנם יש ירידה, אבל בחברה הערבית בקרב נשים ערביות אין ירידה או יש עלייה?

מסעוד גנאים: אז אם הדבר - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה קולט אותי ישר מקריאת הכותרת.

מסעוד גנאים: כן אני קראתי וניסיתי להבין את הכותרת, אבל כל עוד העניין הוא תלוי באמת בהנגשת שירותי הבריאות, בהעלאת המודעות, אז את החיסרון הזה צריך במהירות, כי כפי שאמרתי אנחנו מדברים על הצלת חיים אדם.

מסעוד גנאים: מדברים על הצלת חיי נשים.

מסעוד גנאים: אם מדובר במפגעים, כפי שאמר חברי סעיד אלחרומי, למשל בוואדי – וכל עמודי החשמל או תחנות הכוח והמתח הגבוה שם, גם צריך להסיר כל גורם שהוא מעלה את הסבירות שהנשים וגם הגברים יחלו במחלת הסרטן.

מסעוד גנאים: בסוף, באמת, אני רוצה להודות ולהעריך כל מי שעוסק במלאכת הקודש הזו להציל חיי אדם.

מסעוד גנאים: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת גנאים.

עאידה תומא סלימאן: פרופסור תמר פרץ, מנהלת המכון האונקולוגי הדסה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

תמר פרץ: בוקר טוב לכולם.

תמר פרץ: תודה רבה על ההזמנה.

תמר פרץ: ראשית, אני רוצה לברך אתכם על כל המעשים בנושא הזנות.

תמר פרץ: החפצת נשים היא בעיה מאוד קשה.

תמר פרץ: זה מאבק מתמיד וחשוב.

תמר פרץ: בנושא סרטן השד.

תמר פרץ: אני לא עובדת משרד הבריאות, אני רופאה ומדענית ואין לי כל ספק שבארץ זיהום האוויר הוא הגורם מספר אחד לעלייה שאנחנו רואים בתחלואה.

תמר פרץ: יש מאמר שאנחנו פרסמנו בנושא הזה.

תמר פרץ: כל המפעלים המזהמים בחיפה והצפון הם ללא ספק, לדעתי, הגורם העיקרי לכך שבאזור חיפה שיעורי התחלואה הרבה יותר גבוהים מאשר בארץ.

תמר פרץ: אני מסכימה עם חבר הכנסת שציין קודם שגם העברת מזהמים לדרום יביאו לתמונה דומה.

תמר פרץ: זה דבר ראשון שצריך להגיד.

תמר פרץ: יש חוקים לאכיפת זיהום אוויר, והחוקים האלה לא נאכפים כראוי.

תמר פרץ: לגבי המחקרים, אני לחלוטין חולקת על מה שנאמר עד כאן.

תמר פרץ: מקוצר הזמן אני אשמח לשלוח לך את המאמרים שלנו בנושא הזה שפרסמנו.

תמר פרץ: זו נקודה ראשונה.

תמר פרץ: לגבי האבחון.

תמר פרץ: בארץ ההמלצה היא לבצע ממוגרפיה מגיל 50.

תמר פרץ: הנשים הערביות מאובחנות בממוצע בגיל 44.

תמר פרץ: כלומר, הן בכלל לא מגיעות לגיל של הממוגרפיה.

תמר פרץ: לכן לכל הסיפור הזה של הממוגרפיה לגבי נשים ערביות אין שום משמעות.

תמר פרץ: אני בדעה מזה עשור שלנשים ערביות ויהודיות ילידות הארץ יש לבצע ממוגרפיה מגיל 40.

תמר פרץ: צריך לעשות מבצעים מיוחדים ולבדוק אותן.

תמר פרץ: זה גיל שיש בו פעילות הורמונלית גבוהה, ולכן חייבים לעשות להן גם אולטרסאונד.

תמר פרץ: למרות שזה לא הוכח חד משמעית, הדעה בקרב אנשי המקצוע של האבחנה היא שאולטרסאונד מגלה מוקדם בנשים מתחת לגיל 50.

תמר פרץ: לכן אין ספק שבקרב הנשים הערביות במיוחד, חייב לחול שינוי ברגולציה, וזה חייב להיכנס לסל הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שקיימנו דיון מיוחד וגם פרופסור ג'מאל זידן הגיע לדיון.

עאידה תומא סלימאן: הוא גם כן היה מסכים איתך לגמרי בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני הסתכלתי על שיעורי התחלואה, וראיתי – אני שלחתי קבוצה של שאלות למשרד הבריאות מתוך מעקב מהדיונים הקודמים, והייתה לנו המלצה, לפי כל חוות הדעת ששמעתי, שכן יבדקו את האפשרות בלהוריד את גיל הבדיקה של הממוגרפיה, ושיהיה מתוך הסל.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, ראינו שאחוזי הבדיקה, כלומר בשאלות ששלחתי למשרד הבריאות וקיבלתי תשובות עליהן, אם אנחנו בודקים את התשובות, אפשר לראות בצורה - - -

ברברה סילברמן: אם נדבר על ממוגרפיה - - -

מירי זיו: תשימי את גרף 4, ורואים בדיוק מה שאת אומרת, שהשיעורים זהים לחלוטין בגיל הצעיר בין יהודיות וערביות- - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה מה אתן מנסות להוכיח עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני עוד לא שאלתי, עוד לא הצגתי מה רציתי להגיד ואתן קופצות למסקנות ורוצות להוכיח כבר שאני טועה.

עאידה תומא סלימאן: תירגעו.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתן יודעות יותר טוב ממני, אבל בכל זאת, ממה שהוצג לי ברור שהבדיקות שמתחילות – הנשים עושות הרבה פחות בדיקות מגיל 40.

עאידה תומא סלימאן: אפילו הייתה מסקנה, וביקשנו שרופאי המשפחה שבכלל לא כולם מודעים לבדוק מי מהנשים שמגיעות אליהם נמצאות בקבוצות סיכון גבוהה וצריך להמליץ להן לבדוק את עצמן לפני הגיל המומלץ על ידי המשרד.

עאידה תומא סלימאן: יש ירידה חדה במספר הנבדקות.

עאידה תומא סלימאן: אין מה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: מגיל שמשרד הבריאות נותן את הבדיקה בסל התרופות, אנחנו רואים שהאחוז הוא מאוד גבוה וכל הכבוד על זה.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה מדגיש עוד יותר שהמלצה של משרד הבריאות, הנגישות והנגשה של השירות, לכלול אותו בתוך סל התרופות, יגרום לזה שהרבה יותר נשים ייבדקו מגיל יותר צעיר.

עאידה תומא סלימאן: אז אם התחלואה בקרב נשים ערביות עדיין בעלייה, אחוז הבדיקה של נשים ערביות שווה כמעט לאחוז הבדיקה של הנשים היהודיות, לפי הסטטיסטיקה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אז אם זה שווה ואתם עדיין אומרים לי שמגלים את המחלה בשלב יותר מאוחר - - -

קריאה: היום לא.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה מה שנאמר לי.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת.

עאידה תומא סלימאן: נאמר שזה עדיין בעלייה, כי מגלים את המחלה לא בשלבים מוקדמים.

עאידה תומא סלימאן: אם האחוזים הם שווים, זאת אומרת שתופסים את המחלה בשלב יותר מתקדם אצל נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת שהמחלה מתחילה בגיל יותר צעיר.

תמר פרץ: ולא נותנים להן לעשות ממוגרפיה מגיל 40.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שניסיתי לעשות.

עאידה תומא סלימאן: הסתכלתי על הסטטיסטיקה שקיבלתי ועל הטבלאות השונות.

עאידה תומא סלימאן: אולי אם אני מסתכלת על כל טבלה לבד אז המצב מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אני קצת עשיתי קורלציה וניתחתי.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שטעיתי.

עאידה תומא סלימאן: זאת התמונה שמצטיירת מהדברים ששמעתי עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה אחר כך להתייחס לכל הנושא של הבדיקה מגיל מוקדם יותר.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים, סיגל רצין, מנכ"לית אחת מ-9.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

סיגל רצין: קודם כל, תודה רבה על הדיון הזה.

סיגל רצין: תודה על זה שלצד מגמות הירידה בתמותה מסרטן השד, הייתה גם שאלה עם סימן שאלה "האמנם?".

סיגל רצין: אנחנו נמצאות כאן בעיקר – וגם תודה לך, פרופסור פרץ.

סיגל רצין: חסכת לי משהו.

סיגל רצין: אנחנו כאן כדי לשאול שאלות.

סיגל רצין: אנחנו לא אוספות את הסטטיסטיקות.

סיגל רצין: אנחנו רואות את המספרים והמספרים מעוררים הרבה סימני שאלה.

סיגל רצין: אנחנו כאן כדי לשאול את משרד הבריאות את השאלות, בתקווה גם לקבל תשובות.

סיגל רצין: אנחנו גם כאן לבוא בדרישות שאנחנו מוצאות לנכון.

סיגל רצין: אני רוצה רגע להתחיל – כל הזמן מדברים על מספרים ועל סטטיסטיקות, אבל אני רוצה להתחיל מאיזשהו סיפור פרטי מאוד כואב שממנו אנחנו גם יכולות לצאת לחלק גדול מהשאלות.

סיגל רצין: קשה לי לדבר על זה.

סיגל רצין: ביום חמישי האחרון הלכה לעולמה אישה נפלאה בשם חלדיה אבו כמיר, בגיל 52.

סיגל רצין: חלדיה הייתה מתנדבת העמותה, והיא חלתה בגיל 42 בסרטן שד.

סיגל רצין: בגיל 42 היא הרגישה איזשהו גוש.

סיגל רצין: גם מפאת בושה וגם מפאת זה שהיא לא כל כך קיבלה התייחסות לנושא, היא עזבה את זה והלכה רק חמש שנים אחר כך להיבדק.

סיגל רצין: היא אובחנה כחולת סרטן שד.

סיגל רצין: היא עברה טיפולים מאוד קשים, והתחילה קצת לבדוק מה קורה בחברה הערבית, מה קורה סביבה.

סיגל רצין: היא מצאה הרבה דברים גם תרבותיים, אבל גם דברים שהממסד לא עושה, ולכן נשים בחברה הערבית חולות – זאת אומרת, זה שהן חולות בגיל צעיר יותר הן חולות בגיל צעיר יותר, אבל בהרבה מאוד מקרים שהיה ניתן למנוע את ההתפשטות של המחלה זה לא קורה.

סיגל רצין: חלדיה לקחה על עצמה – אני מתרגשת שאני מדברת על זה, אז תסלחו לי.

סיגל רצין: היא לקחה על עצמה להיות שליחה בחברה הערבית, ופשוט רצה מעיר לעיר, מכפר לכפר, מקופה לקופה, מרופא לרופא, נתנה הרצאות, נתנה סדנאות ושיתפה.

סיגל רצין: היא הגיעה לאלפי נשים בשנה.

סיגל רצין: באמת, לזכותה היא הצילה הרבה מאוד חיים.

סיגל רצין: יהי זכרה ברוך.

סיגל רצין: לזכרה רצינו שאחותה תגיע לכאן, אבל היא לא יכלה לדבר מרוב התרגשות.

סיגל רצין: מכאן אני רוצה לצאת לכמה וכמה שאלות למשרד הבריאות.

סיגל רצין: לא רק בהקשר של חלדיה, אלא בכלל.

סיגל רצין: אנחנו מדברות על אלף נפטרות מסרטן שד בשנה.

סיגל רצין: קצת למעלה מאלף.

סיגל רצין: אנחנו אומרות: אלף זה המון.

סיגל רצין: זה הרבה.

סיגל רצין: על מאה ומשהו אנשים שנהרגים בשנה מתאונת דרכים המדינה רועשת וגועשת, אבל על אלף נשים שהולכות לעולמן מדברים ומעלים כסטטיסטיקה.

סיגל רצין: השאלה הגדולה שלנו למשרד הבריאות היא כמה מהן היו יכולות לחיות היום לו אובחנו בשלב הגילוי המוקדם?

סיגל רצין: אנחנו לא יודעות, כי אנחנו לא מצאנו את זה בסטטיסטיקה.

סיגל רצין: אני אשמח לקבל על זה תשובה.

סיגל רצין: יכול להיות ש-800 מהן היום היו יכולות להיות בחיים, יכול להיות שרק 200.

סיגל רצין: אנחנו לא יודעות כמה.

סיגל רצין: זאת שאלה ראשונה שלי למשרד הבריאות.

סיגל רצין: בנוסף, באיזה גיל הנשים שנפטרו מהמחלה חלו?

סיגל רצין: גם זה לא מפורסם.

סיגל רצין: כל הזמן מדברים על זה שזו מחלה של נשים מבוגרות מעל גיל 50.

סיגל רצין: חלדיה היא דוגמה לאישה שחלתה בגיל 42 ונפטרה בגיל 52.

סיגל רצין: זאת אומרת, מבחינת הסטטיסטיקה, היא הלכה לעולמה אחרי גיל 50.

סיגל רצין: אנחנו היינו רוצות לדעת מבחינת הנשים שנפטרו, כמה מהן חלו לפני גיל 50 וכמה אחרי?

סיגל רצין: אנחנו היינו גם רוצות לדעת למה ניתן לייחס את הירידה בשיעור הנפטרות בחברה היהודית?

סיגל רצין: האם זה באמת בגלל גילוי מוקדם?

סיגל רצין: האם זה בגלל תרופות מתקדמות יותר?

סיגל רצין: זה נתון שלנו מאוד חשוב לדעת אותו כי אנחנו עוקבות.

סיגל רצין: בנוגע למדיניות מגובשת באיתור נשים בסיכון.

סיגל רצין: אנחנו יודעות שמשרד הבריאות עוסק באיתור נשים בסיכון בצורה מסודרת מעל גיל 50.

סיגל רצין: אנחנו גם יודעות שאחוז הגנטיות באוכלוסייה בכלל הוא מאוד נמוך, בין 10%-15%, לא יותר.

סיגל רצין: זאת אומרת שהרוב הגדול הוא רנדומלי.

סיגל רצין: אנחנו יודעות שבעצם בטווח הזה שבין 40-50 אנחנו לא יודעות מי בסיכון.

סיגל רצין: אין מדיניות מגובשת לאיתור של נשים בסיכון.

סיגל רצין: אין מדיניות מגובשת בכלל לאיתור נשים צעירות חולות.

סיגל רצין: אנחנו רואות את זה – את דיברת על הבניין שלך בעכו, אנחנו רואות את המספר של הנשים הצעירות שהולך ועולה.

סיגל רצין: בשנתיים האחרונות יש לנו מבול של נשים צעירות חולות.

סיגל רצין: אנחנו בעצם, מעבר לשאלות האלה, קוראות למשרד הבריאות קודם כל לגבש איזושהי מדיניות לאיתור נשים בסיכון, כולל הנחייה לצוותים רפואיים, לרופאים, לצוותים של קופות חולים.

סיגל רצין: גם אנחנו מדברות על העניין של הורדת גיל הממוגרפיה, שיאפשר לאתר נשים – אנחנו יודעות שנשים בחברה הערבית למשל חולות בגילאים צעירים יותר.

סיגל רצין: זה בעצם מה שלנו יש כרגע להגיד.

סיגל רצין: בעיקר שאלות שאין לנו תשובות עליהן והיינו שמחות לקבל.

עאידה תומא סלימאן: אני אוסיף אחר כך, ותכף ניתן לכם לענות.

עאידה תומא סלימאן: אני כמובן רוצה גם להוסיף שאלה על המחקרים שתקיימים במשרד הבריאות על הקורלציה בין זיהומים סביבתיים לבין תחלואה בסרטן.

עאידה תומא סלימאן: האם קיימים מחקרים כאלה?

עאידה תומא סלימאן: האם המשרד יוזם דברים כאלה?

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק קורה בכיוון הזה?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לקרן מרים למאבק במחלת הסרטן.

עאידה תומא סלימאן: מר חמאד, בבקשה.

מוחמד חאמד: קודם כל, אני אנסה לדבר בעברית.

מוחמד חאמד: אני לא טוב בעברית, אבל אני אנסה לדבר.

מוחמד חאמד: אני לא רוצה לחזור על אותם דברים.

מוחמד חאמד: תודה על המפגש.

מוחמד חאמד: 1 מ-9 חברים שלנו- - -

קריאה: אפשר רק מילה על הארגון?

מוחמד חאמד: עמותת מרים היא עמותה שמייצגת את המגזר הערבי.

מוחמד חאמד: לכל סוגי הסרטן, אנחנו תומכים נפשית, כספית ויש לנו הרבה תכניות להעלאת מודעות ולתמיכה בחולי סרטן.

קריאה: איפה אתם יושבים?

מוחמד חאמד: בנצרת, אבל אנחנו עובדים ביותר מ-45 יישובים במדינה.

מוחמד חאמד: אנחנו עוסקים בהעלאת מודעות ותמיכה בחולי סרטן.

מוחמד חאמד: למשל, בבתי חולים יש לנו ליווי יום יומי למתנדבים שאנחנו נותנים להם מלגות, והם מלווים את החולים כל יום בבתי חולים ובבית שלהם.

מוחמד חאמד: אז מה אנחנו עושים להעלאת מודעות?

מוחמד חאמד: עשינו את פרויקט אוקטובר הוורוד, שאנחנו עושים בכל המדינה עם הרבה אנשים.

מוחמד חאמד: אנחנו עושים כנסים להעלאת מודעות לסרטן שד.

מוחמד חאמד: הרבה נשים עולות על הבמה ומדברות על זה מול אלפי אנשים בכל הארץ.

מוחמד חאמד: בנוסף, אנחנו מאירים את המקום בוורוד.

מוחמד חאמד: אני לא רוצה לחזור על אותם דברים, אבל רציתי לציין משהו שאנחנו בעמותת מרים כל שנה רואים שהגילאים במגזר הערבי והנשים במגזר הערבי – לנשים הערביות יש סרטן בגיל צעיר.

מוחמד חאמד: למשל, הזמרת של אוקטובר הוורוד השנה, השם שלה מונה מיארי, והיא חולת סרטן בת 24.

עאידה תומא סלימאן: פגשתי אותה באירוע.

קריאה: סרטן שד?

מוחמד חאמד: כן, סרטן שד.

מוחמד חאמד: יש גם בעמותת מרים עכשיו שתי חולות סרטן בנות 28 ו-25.

מוחמד חאמד: אנחנו רואים שהגילאים – אני לא אומר שהממוגרפיה חייבת להיות מתחת לגיל 30, אבל גם העלאת מודעות לכל הגופים.

מוחמד חאמד: עם כל הכבוד לאגודה למלחמה בסרטן ולאחת מ-9, למשרד הבריאות וכולם, גם המודעות צריכה להיות בגילאים – אפילו שכל הגופים פועלים להעלאת מודעות, הם מדברים על 40-50 ולא על 25.

מוחמד חאמד: הם לא אומרים להן מה לעשות, לאן ללכת, מה הכתובת שלהן.

עאידה תומא סלימאן: לפחות לבדיקה עצמית.

מוחמד חאמד: לבדיקה עצמית או לרופא.

עאידה תומא סלימאן: שהצעירות יהיו מודעות לבדיקה עצמית.

מוחמד חאמד: נשים עדיין לא יודעות את זה.

מוחמד חאמד: יש משהו מיוחד שקרה השנה, ב2018 בפעילות של מרים.

מוחמד חאמד: לפני יומיים היינו ברהט, וזו הייתה הפעם הראשונה של מרים ברהט.

מוחמד חאמד: זו הפעם הראשונה שהם אפילו שומעים על סרטן שד.

קריאה: הניידת מגיעה לרהט, סליחה.

מוחמד חאמד: אני לא אומר שהניידת לא מגיעה, אבל יש הרבה נשים ברהט שאמרו לנו – יש אישה שאחראית על מעמד האישה במועצת רהט, והיא אומרת שהיא לא ידעה שכל כך חשוב לדעת על הנושא של סרטן השד.

מוחמד חאמד: זה חשוב לציין.

מוחמד חאמד: אני גם רוצה לתת דקרה לדוקטור יוסף עבוד.

יוסף עבוד: שלושה נושאים בכללי- - -

עאידה תומא סלימאן: דוקטור יוסף עבוד.

יוסף עבוד: אני דוקטור יוסף עבוד מעמותת מרים.

יוסף עבוד: אנחנו מייצגים בעמותה בעיקר את המגזר הערבי, ולכן אנחנו נמצאים שם.

יוסף עבוד: הנושא של הגיל שדיברה עליו פרופסור פרץ מאוד חשוב בשבילנו, כי אנחנו רואים סטטיסטיקות של בתי החולים, שאומרות שהגיל הממוצע של גילוי סרטן שד אצל הנשים הערביות הוא נמוך יותר.

יוסף עבוד: זה אחד.

יוסף עבוד: דבר שני, אנחנו שואפים ל-100%.

יוסף עבוד: אנחנו מגיעים ל-89% ריפוי, אבל בגלל שאנחנו שואפים ל-100% אז האחוזים הבודדים האלה, האחרונים, אנחנו צריכים להתייחס לגנטיקה.

יוסף עבוד: למרות שהן מיעוט בנשים, הן רק 5%-10% גנטי, אז צריך להתייחס לגנטיקה.

יוסף עבוד: הגנטיקה אצל נשים ערביות עדיין לא ברורה.

יוסף עבוד: אצל נשים ערביות ויהודיות ילידות הארץ אנחנו לא יודעים.

יוסף עבוד: אנחנו רואים דפוס משפחתי, יש תורשה, אבל אין לנו מושג מה הגנים.

יוסף עבוד: מפה עולה הנקודה השלישית שאני רוצה להעלות, זה עניין הנגשת הטיפול.

יוסף עבוד: אנחנו מדברים על הנגשת בדיקות הסקר, אבל מחקרים הראו שעיקר השיפור בריפוי הוא בגלל שיפור בטיפולים.

יוסף עבוד: צריך שילוב בין השניים, לא רק הנגשת בדיקות סקר, אלא גם הנגשת טיפולים.

יוסף עבוד: במגזר הערבי, לצערי, אנחנו עדיין רואים אולי תרבותית גם, שיש עדיין פחד או חשש מהטיפולים האלה, ואין עדיין מודעות מספיק טובה כדי להביא את הנשים לדרוש את הטיפול או לבקש את הטיפול, ללכת לרופא לקבל טיפול.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שבעצם הטיפולים נמצאים בבתי חולים, ורק בבית חולים בנצרת בקרב האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: השאר, צריך לפנות לבתי חולים שבסביבה של כל מקום מגורים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, עכו והסביבה זה בבית חולים נהריה או רמב"ם כאשר צריך הקרנות.

עאידה תומא סלימאן: למשל בנושא הקרנות, אני פעם שמעתי תלונות על זה שאם אישה מקריית שמונה צריכה הקרנות, היא צריכה להגיע לרמב"ם לקבל את הטיפול.

קריאה: היא יכולה להגיע לצפת.

עאידה תומא סלימאן: יש בצפת כבר הקרנות?

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא תודה, ואנחנו נמשיך.

עאידה תומא סלימאן: הנושא של הנגשת טיפולים זה עניין חשוב.

עליזה לביא: תודה גברתי יושבת הראש.

עליזה לביא: קודם כל, תודה רבה על הדיון החשוב הזה.

עליזה לביא: תודה לכם.

עליזה לביא: אנחנו נפגשים פה כל שנה בחודש הוורוד הזה.

עליזה לביא: הייתי לפני שבועיים במועצת אירופה והיה מאוד מרגש, למרות חילוקי הדעות, הדו"חות וכל הדברים הלא נעימים שם.

עליזה לביא: הבניין היה כולו מואר בוורוד, ואין הבדל בין אף מדינה, אף קבוצה.

עליזה לביא: כולם באותה מצוקה.

עליזה לביא: המודעות הציבורית שהולכת וגדלה במרחב הציבורי היא מאוד חשובה.

עליזה לביא: גם אני לפעמים שוכחת להיבדק.

עליזה לביא: האזכור הזה - - -

עאידה תומא סלימאן: מצבך טוב, אם לפעמים.

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: האמת שאני נחשפתי לזה כבר לפני 10 שנים, אחרי שגיסתי היקרה והאהובה חלתה.

עליזה לביא: זאת הייתה שנה שכל המשפחה התגייסה בטיפולים המאוד קשים.

עליזה לביא: היא אמא לחמישה ילדים קטנים.

עליזה לביא: באמת מודל לחיקוי עבור כולנו.

עליזה לביא: אחרי 7 שנים טובות הסרטן חזר והגרורות – היא נבדקה.

עליזה לביא: היא ספורטאית, היא מדהימה.

עליזה לביא: היא לקחה את זה כדרך להעצים נשים אחרות.

עליזה לביא: היא פתחה חמ"ל אצלה בבית לכל אישה.

עליזה לביא: עם כל המודעות, עם כל הבדיקות וכל המעקבים, הגרורות אחרי 7 שנים חזרו בצורה אכזרית.

עליזה לביא: היא מתמודדת.

עליזה לביא: אני כל הזמן רואה ולומדת ממנה.

עליזה לביא: התרופות, כמו שאמרת ואתה דיברת על ההארכה של החיים והמקום הזה גם בתוך סל התרופות, ההתמודדות, למי יש ביטוח ולמי אין ביטוח.

עליזה לביא: כל הדברים שאתם באמת מכירים, עוסקים ויודעים.

עליזה לביא: אני מאוד התרגשתי לשמוע אתכם.

עליזה לביא: אני חושבת שהנקודה התרבותית היא מאוד משמעותית במרקם האנושי של החברה בישראל.

עליזה לביא: אחד הדיונים הראשונים שהיו כאן בוועדה לפני חמש שנים היה עם נשים חרדיות ועם נשים מהמגזר.

עליזה לביא: אני לא אשכח לעולם את המשפט שלקח הרבה זמן לשמוע אותו כאן בוועדה, אבל הבנתי שיש מקומות ובעיקר חסידויות שהתפיסה היא: "בנסתר ממך אל תדרוש".

עליזה לביא: כלומר, עדיף לא לדעת.

עליזה לביא: עדיף להתעלם ומה שיהיה יהיה.

עליזה לביא: הבנתי שבדרך של כעס או תלונות אי אפשר להתקדם.

עליזה לביא: צריך ללמוד את השפה.

עליזה לביא: צריך להבין איך הולכים.

עליזה לביא: הרבה מאוד פעמים צריך להשתמש בקשרים שהם מתחת לשולחן.

עליזה לביא: המסע שהיה באמת גם חלק מהחסידויות, זה קודם כל היה מסע של – אם אני מתראיינת ברדיו חרדי, אז אני לא אומר "סרטן השד".

עליזה לביא: אני אקרא לזה סרטן הנשים.

עליזה לביא: אני אבין שאני מכבדת ויקשיבו לי יותר.

עליזה לביא: אותו כנ"ל במקום שאתם באמת עוזרים - - -

עאידה תומא סלימאן: איך עושים את ההבדל בין סרטן רחם לבין סרטן שד?

עליזה לביא: מה שראיתי באותו דיון, ואני זוכרת שביקשתי ממשרד הבריאות ולא היו לנו נתונים.

עליזה לביא: אני חושבת שהיום כבר יש יותר נתונים על הפילוח באוכלוסייה.

עליזה לביא: כלומר, מה שאז למדנו זה שנשים חרדיות, מבחינת אחוזים, וגם נשים ערביות, היו באחוזים גבוהים יותר בגלל הבדיקה, שאין מודעות, אין הנגשה או גם השעות שאפשר לעשות.

עאידה תומא סלימאן: התמותה היא יותר גבוהה אצל הערביות, אבל לא התחלואה.

עליזה לביא: אני לא מכירה את הנתונים נכון להיום.

עליזה לביא: אני מניחה שאנשי המקצוע כן מכירים.

עליזה לביא: אני חושבת שכדי באמת להגיע לכולן, גם בשפה הוורבלית אבל גם בשפה התרבותית, אנחנו צריכים לעשות עוד עבודה כדי באמת להביא את כולן ואת כולם למודעות ולא לשכוח.

עליזה לביא: לא לשים את עצמנו כמו תמיד בסוף סדר היום.

עאידה תומא סלימאן: טוב, תודה.

עאידה תומא סלימאן: דוקטור שני פאלוך.

שני פאלוך שמעון: אני מנהלת היחידה לאונקולוגיה של השד בשערי צדק, ושל מרכז טליה לטיפול בנשים צעירות בשערי צדק.

שני פאלוך שמעון: אני הקמתי את השירות הראשון לטיפול בסרטן שד בצעירות כבר ב-2011 בתפקידי הקודם בשיבא, וממשיכה את הפעילות הזאת בשערי צדק.

שני פאלוך שמעון: אני גם כן חברה בוועדה לטיפול בנשים צעירות של האיגוד האונקולוגי האירופאי, ואני עורכת המשנה של הקווים הכלליים לטיפול בסרטן שד של האיגוד האונקולוגי האירופאי.

שני פאלוך שמעון: אני אתן כמה היבטים גם כן מהפעילות הזאת.

שני פאלוך שמעון: לפני שבועיים התקיים הכנס הדו שנתי של סרטן שד בנשים צעירות.

שני פאלוך שמעון: למרות שזה נושא מאוד חשוב ונוגע ללב, אנחנו צריכים להיזכר בנושאים שמאוד מסעירים את כולנו.

שני פאלוך שמעון: לכולנו יש את הסיפור האישי.

שני פאלוך שמעון: אמא שלי נפטרה מסרטן שד לפני עשר שנים, אז אני צריכה נורא להיזהר לא לתת לדברים האלה לבלבל אותנו בעובדות המדעיות.

שני פאלוך שמעון: העובדות המדעיות הן שלצערי לנשים מתחת לגיל 50 אין לנו כלים ברורים ויעילים לאבחון מוקדם.

שני פאלוך שמעון: לכן אנחנו צריכים לבחון את הדבר הזה בקפדנות.

שני פאלוך שמעון: אני כן אציין שיש וועדה שמשרד הבריאות הקים השנה שתתכנס בתחילת 2019 ותעבור על כל הנתונים העדכניים מה הם הכלים הכי יעילים לסקר מוקדם לסרטן שד.

שני פאלוך שמעון: היא תעבור עוד פעם ותבדוק שוב על סמך כל הנתונים הכי עדכניים לפי הספרות הכי מעודכנת מה צריך להיות.

שני פאלוך שמעון: אני חושבת שבשביל להיכנס לדיון כזה כאשר יש כבר וועדה שמשרד הבריאות הקים, לפני שהיא מתכנסת ומגיעה למסקנות בתחילת 2019 אני חושבת שזו טעות.

שני פאלוך שמעון: אני חושבת שצריך לתת לוועדה הזאת לעשות את העבודה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: היא תתכנס בתחילת – קודם כל, אני מברכת על זה שאני שומעת שמשרד הבריאות כן נענה למשהו שביקשתי כבר שנתיים.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא טרח להודיע לי שכן מקיימים וועדה כזו.

עאידה תומא סלימאן: טוב לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא האם הוועדה תתכנס בתחילת 2019 או תסיים את עבודתה?

שני פאלוך שמעון: חברי הוועדה צריכים עד סוף 2018 להגיש המלצות בכתב.

עאידה תומא סלימאן: כלומר חודשיים.

שני פאלוך שמעון: לקראת התכנסות בתחילת 2019.

שני פאלוך שמעון: יש תכנית עבודה וכל חברי הוועדה חייבים להכין עבודה כתובה על זה.

עאידה תומא סלימאן: גברתי, יכול להיות שאת מדברת על דברים שאת מבינה בהם, אבל אני גם צריכה להבין.

עאידה תומא סלימאן: הכינו חומרים לקראת התכנסות.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת, הם עדיין בשלב שהוועדה עוד לא התכנסה?

עאידה תומא סלימאן: אתם בהכנות להתכנסות הועדה אשר תתחיל לדון בחומרים?

עאידה תומא סלימאן: ככה זה?

שני פאלוך שמעון: אני לא יושבת ראש הוועדה.

שני פאלוך שמעון: אני מוזמנת וקיבלתי משימות לעשות.

שני פאלוך שמעון: אני חייבת להגיד שמה שחשוב שיקרה בוועדות האלה זה שלא יהיו דיונים פופוליסטיים, אלא שאנשים יבואו מוכנים.

עאידה תומא סלימאן: אבל את לא ענית לי.

שני פאלוך שמעון: אני לא יושבת ראש הוועדה.

שני פאלוך שמעון: אני יודעת שאני קיבלתי משימה, מטלות להכין חומר מאוד ספציפי לקראת ההתכנסות של הוועדה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אוקי, הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: אז בעצם הוועדה עוד לא התחילה.

עאידה תומא סלימאן: אתם עדיין בהכנות לקראת התכנסות.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, כדי שאני אבין.

עאידה תומא סלימאן: כשאדרוש את ההמלצות, מתי לדרוש אותן.

עאידה תומא סלימאן: זה לא בא כדי להתריס או משהו, אני פשוט רוצה להבין.

שני פאלוך שמעון: אני חושבת שבתחילת 2019 יהיו המלצות.

שני פאלוך שמעון: זה דבר אחד.

שני פאלוך שמעון: בכנס הבינלאומי ציינו שדרוש מחקר בשביל הנשים היותר צעירות, למצוא כלים יותר יעילים כי הכלים הקיימים לא מספיק טובים.

שני פאלוך שמעון: זה באג'נדה של האיגוד האונקולוגי האירופאי כאחת ההמלצות של הוועדה.

שני פאלוך שמעון: לגבי האוכלוסייה הערבית.

שני פאלוך שמעון: אני אומרת את זה גם על סמך מחקרים שקיימים, וגם אני מדברת מהניסיון שלי בעבודה בירושלים, שהיא בהחלט שונה מהעבודה שלי במרכז.

שני פאלוך שמעון: יש צורך להרחיב ולהעמיק את המחקר של הצרכים הפסיכוסוציאליים והתמיכה במגזר הערבי.

שני פאלוך שמעון: גם שם יש פלחים שהם שונים.

שני פאלוך שמעון: הצרכים של נשים ערביות ישראליות הם כנראה שונים מהצרכים של נשים שמגיעות מהרשות הפלסטינית.

שני פאלוך שמעון: היו נתונים שהוצגו בכנס אתמול על הדבר הזה.

שני פאלוך שמעון: אנחנו צריכים להבין את זה, כדי שכשהמטופלות האלה מגיעות אלינו, אנחנו נתאים את התמיכה והמערכת כדי לתמוך בהן לפי הצרכים שלהן.

שני פאלוך שמעון: אנחנו לא מספיק מותאמים ואין לנו מספיק ידע כדי להתאים את המענה שאנחנו נותנים לנשים האלה היום.

שני פאלוך שמעון: המענה הוא מאוד חשוב.

שני פאלוך שמעון: בנושא של מניעה והפחתת סיכון.

שני פאלוך שמעון: יש מחקר מאנגליה שמראה שגורם הסיכון הכי גבוה עכשיו לנשים לחלות בסרטן בכלל, ב20 השנים הקרובות, זה השמנת יתר.

שני פאלוך שמעון: אז אני קוראת למשרד הבריאות לעשות איזשהם מבצעים בנושא של אורח חיים לגבי למנוע השמנת יתר, לטפל בהשמנת יתר, להעלות את המודעות כבר בילדות בתיכונים על פעילות גופנית ואורח חיים בריא.

שני פאלוך שמעון: המניעה זה יותר טוב מזה שנטפל בזה אחר כך ונגלה את זה מוקדם.

עאידה תומא סלימאן: שלשום התפרסם מחקר שנעשה שתלמידים ותלמידות במרכז מקבלים חינוך לאורח חיים בריא, ובפריפריה רק 16% מהאוכלוסייה.

עאידה תומא סלימאן: זה כאילו ללכת בניגוד לכל היגיון.

עאידה תומא סלימאן: איפה שיש תחלואה יותר גבוהה, איפה שיש זיהומים יותר גבוהים, איפה שיש עושים פחות בנושא של העלאת מודעות במשרדי הממשלה.

שני פאלוך שמעון: אין ספק שצריך גם כן להמשיך לחזק את הפריפריה מבחינת הרפואה, הנגישות והנגשה, במיוחד באזורים האלה, במיוחד איפה שהאוכלוסיות החלשות יותר.

שני פאלוך שמעון: אני רוצה להעלות נושא אחרון.

שני פאלוך שמעון: אנחנו כבר במאה ה-21, העולם התקדם.

שני פאלוך שמעון: אנחנו הולכים יותר ויותר לכיוון של עניינים גנטיים.

שני פאלוך שמעון: באוכלוסייה האשכנזית, באחד מ-40 אנשים יש מוטציה בגן מסוים.

שני פאלוך שמעון: כלומר, 2.5% מהאוכלוסייה האשכנזית הבריאה נושאת גן ורובם לא יודעים מזה.

שני פאלוך שמעון: לפחות לחצי מהם אין סיפור משפחתי.

שני פאלוך שמעון: אני חושבת שאחד הדברים הכי יעילים שאנחנו יכולים לעשות כדי לעשות השפעה אמתית לאורך זמן, זה סקירה של האוכלוסייה האשכנזית למוטציות האלה.

שני פאלוך שמעון: מי שיש לו את המוטציה, יש לו סיכון עד 80% לחלות בסרטן שד, עד 60% לחלות בסרטן שחלות.

שני פאלוך שמעון: שם אנחנו יכולים לעשות התערבות אמתית כדי להציל חיים.

שני פאלוך שמעון: אני חושבת שזה משהו שהעלות שלו היא תהיה מינורית, אבל ההשלכות יהיו מאוד נרחבות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכאשר מדברים על עלויות במקרה הזה, צריך להזכיר לכולם שהעלות של טיפול בחולה היא הרבה יותר גבוהה.

עאידה תומא סלימאן: בנוסף לכל הדברים החיוביים - - -

עמי כהן: בכל התחומים במדינה.

שני פאלוך שמעון: בכל התחומים מניעה זה הרבה יותר יעיל כלכלית וטוב לכולם.

שני פאלוך שמעון: תודה על ההקשבה.

עאידה תומא סלימאן: אבל כנראה נושאים כאלה שקשורים לבריאות משעממים את מקבלי ההחלטות.

עאידה תומא סלימאן: לא רוצים להקשיב לדיבורים על הנגשת טיפולים.

עמי כהן: אולי משהו יותר שמח?

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע מה?

עאידה תומא סלימאן: כנראה אנחנו צריכים משהו יותר שמח.

עאידה תומא סלימאן: פרויקט לביאות בוורוד, בבקשה גברתי.

דיצה קציר: שמי דיצה קציר, אני באה מהצד של שורדות הסרטן.

דיצה קציר: אני פגשתי בסרטן בפעם הראשונה כשהייתי בת 38.

דיצה קציר: פגשתי בו אחר כך כמה שנים מאוחר יותר.

דיצה קציר: היום אני בריאה, ומשתתפת בשני פרויקטים בהתנדבות באגודה למלחמה בסרטן.

דיצה קציר: אני עושה גם דברים בשביל עצמי, להישאר בריאה.

דיצה קציר: אחד מהם זה הצטרפות לקבוצה של לביאות בוורוד.

דיצה קציר: לביאות בוורוד היא קבוצה של נשים בגילאים שונים.

דיצה קציר: אנחנו מדברים על נשים החל מגילאי 20 ואז 60 .

דיצה קציר: כולן פגשו בסרטן שד.

דיצה קציר: חלקן עדיין נמצאות בטיפולים, חלקן החלימו.

דיצה קציר: אנחנו הצטרפנו וקיבלנו את המטריה של קבוצת האריות חיפה, שזו קבוצה שחותרת כבר הרבה זמן.

דיצה קציר: קצת על הסירה, רק שתבינו על מה אנחנו מדברים.

דיצה קציר: אנחנו מדברים על סירה מסורתית מהמזרח, שיושבים בה 20 אנשים משני הצדדים של הסירה וחותרים.

דיצה קציר: במקרה שלנו זה חותרות.

דיצה קציר: כולנו חותרות.

דיצה קציר: יש לנו הדרכה מקצועית של מועדון אריות חיפה.

דיצה קציר: הנשים מדווחות כמעט כולן על שיפור קודם כל במצב הרוח.

דיצה קציר: אנחנו מדברות פה על איכות חיים, וכולנו יודעים שאיכות חיים תורמת לבריאות שלנו.

דיצה קציר: גם הבנות, אנחנו קיבלנו הדרכה שאנחנו נחתור ונחזק את היד החלשה יותר.

דיצה קציר: יש כאלה כמוני שזה שני צדדים, אז אנחנו מנסות לחזק את שני הצדדים.

דיצה קציר: הן מחזקות את הצד שחלה.

דיצה קציר: כמעט כולן מדווחות על שיפור גם בתנועה של היד וביכולת לתפקד עם היד.

דיצה קציר: אני רוצה להדגיש את זה שיש לנו בקבוצה גם נשים ערביות מהמגזר הערבי.

דיצה קציר: חמאדה מכיר אותי מהפעילות שלי בבית חולים האיטלקי.

דיצה קציר: יש לנו גם שם נשים שאנחנו מצרפים אותן לקבוצה הזאת.

דיצה קציר: בגדול, זה מה שיש לי לספר על הקבוצה.

דיצה קציר: אנחנו רק רוצים – זאת אומרת, אנחנו באנו לוועדה הזאת קודם כל בכדי לספר על הפעילות הזו שלנו ולקדם, עד כמה שאתם תוכלו לעזור לנו לקדם את הספורט הזה, מכיוון שאנחנו הצטרפנו גם לארגון העולמי.

דיצה קציר: יש היום בעולם כ-200 קבוצות של נשים חותרות בוורוד.

דיצה קציר: אנחנו רשומות באיגוד.

דיצה קציר: בזמנו גם מירי נתנה לנו את הכבוד להשתתף בכנרת שהייתה תחרות כזאת.

דיצה קציר: אנחנו מרגישות שזה גם הקטע של לחתור וגם להיות חלק משורדות הסרטן.

דיצה קציר: כל מי שנוגע בעניין של סרטן שד, לנשים ששרדו יש איזושהי גאווה להיות שורדות, ולהנחיל את זה הלאה ולהראות שגם אם הבשורה נוראית כמו שאת אמרת, יש חיים יחד עם סרטן השד, לצד סרטן השד ואפשר לשרוד אותו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

עמי כהן: אפשר רק משפט אחד?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עמי כהן: שמי עמי כהן, אני מנהל המועדון.

עמי כהן: בקבוצה היום יש 60 חותרות פעילות ועוד 60 שממתינות לאישורים להצטרף להתחיל לעבוד.

עאידה תומא סלימאן: מצוין, כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שיהיו כמה שיותר שורדות ונוכל לחגוג איתן ולקנא בהן שהן חיות חיים בריאים כאשר אנחנו יושבות פה ועובדות קשה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מנסות לתרום למאבק הזה דרך העבודה שלנו פה.

עאידה תומא סלימאן: דוקטור נאווה זיגלמן, בבקשה.

נאווה זיגלמן: אני רוצה להצטרף לברכות גם על שני החוקים החשובים וגם על המפגש היום.

נאווה זיגלמן: אני ראש תחום אונקולוגיה במכבי, והסתכלתי על הנתונים במכבי - בשאלה שלך בהזמנה לכאן האם יש ירידה בתמותה, כי הבנתי שזו השאלה שיש לך.

נאווה זיגלמן: כמובן שאנחנו נשענים על נתונים של הרשם הלאומי.

נאווה זיגלמן: יש גם נתונים בשנתיים-שלוש האחרונות, מאוד מדויקים, שמגיעים אלינו מתוך אבחנות במכבי ואישורי תרופות, שלפעמים הם מוקדמים יותר.

נאווה זיגלמן: אז היה זמן קצר מזמן ההזמנה שלך ועד שהספקתי לעשות אנליזה יחד עם הרשם, כך שלשאלה שלך האם עקבנו לפי מספר תעודת זהות של מטופלת שחלתה בגיל 46 ומה קרה לה בגיל 51, אני כבר אומרת שלא.

נאווה זיגלמן: זו שאלה מאוד חשובה.

נאווה זיגלמן: כן הסתכלנו על חולות חדשות עם גידול שד פולשני, כי למעשה התמותה היא מגידולי השד הפולשניים.

נאווה זיגלמן: נשים צעירות עם גידולי שד פולשניים, האחוז ירד משנת 2000 – אצלנו זה היה בסביבות 32% ל-26% בשנת 2015.

נאווה זיגלמן: אז הסתכלנו על תמותה.

נאווה זיגלמן: זו אנליזה מאוד שטחית, וזו גם הסיבה שלא שלחתי את זה כמצגת.

נאווה זיגלמן: מה שהחלטנו להסתכל זה רק על נשים מתחת לגיל 50, היות ונשים מעל גיל 50 סיבות המוות יכולות להיות שונות.

נאווה זיגלמן: אני הסתכלתי בזמנו על אוכלוסייה של נשים מעל גיל 70, ואז סיבות המוות כלל לא היו קשורות.

נאווה זיגלמן: אז הסתכלנו רק על נשים מתחת לגיל 50 עם גידול שד פולשני.

נאווה זיגלמן: הסתכלנו 5 שנים אחורנית.

נאווה זיגלמן: זאת אומרת, מספר הנשים בגילאים האלו שנפטרו לעומת מספר הנשים שאובחנו כ-5 שנים קודם – ואני כן חושבת שאנחנו רואים את אותן מגמות שדובר עליהן.

נאווה זיגלמן: אם בשת 2005 הגענו ל-14.9% יחסית תמותה, אז בשנת 2015 כשאנחנו מסתכלים על נתוני 2010 זה כבר יורד ל-11%.

נאווה זיגלמן: זה כמובן לא מעקב מספיק ארוך.

נאווה זיגלמן: מבחינה מדעית, אני לא יכולה לומר לך אם זה קשור בגילוי מוקדם או בטיפול טוב יותר.

נאווה זיגלמן: זה גם לא מחובר לתעודת הזהות.

נאווה זיגלמן: אבל אני חושבת שזה כן נותן לנו אופטימיות מסוימת.

נאווה זיגלמן: אני כן רוצה להתייחס לאחת הנקודות החשובות שהועלתה כאן על ידי פרופסור פרץ לגבי גידולי שד ונשים ערביות.

נאווה זיגלמן: כשיש לנו תכנית לאומית, התכנית היא בדרך כלל מתייחסת לנשים בסיכון רגיל.

נאווה זיגלמן: סרטן שד זה כמובן לא מחלה אחת, זה קבוצה של מחלות.

נאווה זיגלמן: אנחנו יודעים שבאוכלוסייה הערבית וחלק מהאוכלוסייה הספרדית זה גידול עם מאפיינים שונים, שבניגוד לאוכלוסייה הכללית הוא מופיע דווקא בזמן שיש חשיפה לכמויות גדולות מאוד של הורמונים של הנשים עצמן.

נאווה זיגלמן: אנחנו ראינו את זה גם בנתונים שאספנו ברמב"ם לפני כעשור וחצי, שנשים שחלו אחרי הריון ולאו דווקא הריון ראשון, היו יותר נשים ערביות או נשים שאינן אשכנזיות ואינן נשאיות לברקה.

נאווה זיגלמן: לכן כשאני חושבת על גילוי מוקדם, אי אפשר להתייחס לכל האוכלוסיות באותה צורה.

נאווה זיגלמן: חייבת להיות דיסקציה של איזה גידולים מדובר ואיזה גורמי סיכון.

נאווה זיגלמן: אם יש קבוצות באוכלוסייה שגורמי הסיכון העיקריים הם דווקא הורמונים שהן מייצרות בזמן הריון או בשיא היצירה שלהן, אז הן צריכות לעבור גילוי מוקדם בהתייחסות שונה לגמרי ולא כחלק מהכללים ששמנו בתכנית הלאומית.

נאווה זיגלמן: אני לא ארחיב כאן מעבר לזה, כי אני לא רוצה לצטט יותר נתונים בלי להביא לכם את ההוכחות.

נאווה זיגלמן: חלק מהדברים האלה נבדקו.

נאווה זיגלמן: אני חושבת שזה חשוב מאוד שזה ייצא כאן מהוועדה הזו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כפי שאמרתי, אנחנו כבר התייחסנו לנושא הזה שנתיים רצופות בדיונים אצלנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו המלצנו.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע שמשרד הבריאות הקים וועדה שהולכת לבדוק את כל הנושא של הבדיקה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעמדה שנאמרה בעבר, שהיא גורפת וארצית בעניין הנמכת הגיל ובדיקה בגיל יותר מוקדם, כנראה צריך לקחת בחשבון את מה שנאמר עכשיו, שאולי צריך לשנות אבל לא לכלל האוכלוסייה, אם זה כרוך בסיכונים שהוסבר לנו בעבר עליהם.

עאידה תומא סלימאן: צריך להתמקד יותר בקבוצות שיש אפשרות של סיכון יותר גבוה אצלן מכל מיני סיבות.

עאידה תומא סלימאן: אני אתייחס לזה יותר בסיכום, אבל זה מביא אותנו גם לשאלה של מה בדיוק מושקע ברופאי משפחה מהכשרות וידע, כדי לגלות מי הן אלה שנופלות בתוך קבוצות הסיכון ולהמליץ להן לבדוק.

עאידה תומא סלימאן: זה גם נושא שדובר עליו והמלצנו עליו למשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: יש לי 3-4 שאלות שאני רוצה להפנות בסוף למשרד הבריאות, אבל אני רוצה לתת – יש לי רק שני דוברים שנשארו.

עאידה תומא סלימאן: גברת רונית דבי לב, אני מבינה שזה יותר עדות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך אני אתן לפאתן ג'טאס מהאגודה.

רונית דבי לב: שמי רונית דבי לב.

רונית דבי לב: אני מתנדבת בפרויקט של יד להחלמה של האגודה למלחמה בסרטן.

רונית דבי לב: זה נשים למען נשים, נשים חולות למען נשים חולות.

רונית דבי לב: אני חייבת לומר שעד לפני שנתיים הייתי מנהלת שירותי רוקחות, הרוקחת הראשית של בית חולים איכילוב.

רונית דבי לב: לפני כן הקמתי וניהלתי סניפים של סופרפארם.

רונית דבי לב: אני מכירה גם את המגזר הפרטי וגם את המגזר הציבורי.

רונית דבי לב: אני מאוד שמחה על ההזדמנות לדבר פה.

רונית דבי לב: הרומן שלי עם הסרטן התחיל לפני שמונה שנים, עם סרטן בבלוטת התריס.

רונית דבי לב: קיבלתי ניתוח וטיפול ביוד רדיואקטיבי.

רונית דבי לב: לפני כ-3.5 שנים אובחנתי עם סרטן שד עם גרורות ללימפה.

רונית דבי לב: שם נכנסתי לשנה המפרכת והקשה שנכנסות החולות לטיפול בכימותרפיה, ניתוח והקרנות.

רונית דבי לב: בעודי מנסה לעלות על המסלול וחושבת שאני מחלימה, בינואר אובחנתי עם סרטן שד גרורתי מפושט לעצמות.

רונית דבי לב: אני אחרי ניתוח גב מאוד קשה ומסובך של חיבור חוליות והרחקה של גרורות מחוט השדרה.

רונית דבי לב: אני תוצר של רפואה מדהימה שקיימת במדינת ישראל.

רונית דבי לב: אני על הרגליים.

רונית דבי לב: יש כמה נקודות שהייתי רוצה לקבל את ההזדמנות לדבר עליהן.

רונית דבי לב: אחת מהן, יש לנו במדינה רפואה נהדרת.

רונית דבי לב: היא רפואה שמאפשרת גם את הבדיקות הנכונות, גם את הטיפול התרופתי הנכון, גם רופאים ברמה עולמית גבוהה ביותר.

רונית דבי לב: לצערי אנחנו חוטאים, וההרגשה הרעה של חברותיי החולות, בסופו של דבר מתמקדת על הבירוקרטיה.

רונית דבי לב: הנקודה הבסיסית, לפחות כפי שאני רואה את הדברים, קורית בממשקים בין השירותים שקופות החולים נותנות לבין בית החולים.

רונית דבי לב: זה שני גופים שאנחנו נדרשים לקבל שירותים מהם, וכאן אני חושבת שאני יודעת לשים את האצבע איך להקל ואיך לעשות יותר טוב, במיוחד לאור העובדה שבשנים האחרונות נכנס תיק חולה ממוחשב.

רונית דבי לב: המידע אמור להיות נגיש.

רונית דבי לב: אז אנחנו החולים מוצאים את עצמנו בתור שליחים עם כל האישורים, הוועדות, האישור הזה וקביעת התורים וכולי.

רונית דבי לב: בלי משפחה תומכת זה בלתי אפשרי.

רונית דבי לב: מתוך רפואה שמשקיעה בנו עשרות אלפי שקלים, יוצא מפח נפש ותחושה שלאף אחד לא אכפת.

רונית דבי לב: אני אומרת, הרפואה בארץ היא מעולה.

רונית דבי לב: רופאים מעולים.

רונית דבי לב: טיפולים הכי טובים בעולם.

רונית דבי לב: אני חושבת שכדאי לעשות איזושהי קבוצת מיקוד, לצאת עם איזושהי תכנית להקטנת הבירוקרטיה כדי לאפשר לנו לחיות יותר בקלות, למי שכבר נשאר בחיים, עם הרפואה המצוינת שלנו.

רונית דבי לב: נקודה שניה שאני רוצה להעלות זה נושא הממוגרפיה.

רונית דבי לב: אני לא נכנסת למדדים.

רונית דבי לב: אני חושבת שהקריטריונים של משרד הבריאות הם נכונים וטובים, אבל לא אני האדם בעל ההסמכה.

רונית דבי לב: אני רוצה להצביע על מודל של זמן ממוגרפי שנמצא בארצות הברית.

רונית דבי לב: האגודה למלחמה בסרטן מפעילה וואן, מאין ממוגרפיה ניידת, במטרה להנגיש לפריפריה את הממוגרפיה.

רונית דבי לב: נקודת הפרספקטיבה שלי היא: בואו תנגישו את הממוגרפיה לכלל הציבור.

רונית דבי לב: תביאו את זה להם למקום העבודה.

רונית דבי לב: זאת אומרת, תאפשרו וואן כזה שיגיע לחברה כזו וכזו, שביום מסוים הם יידעו שהם יכולים להיבדק.

עאידה תומא סלימאן: זה קורה בכנסת.

עאידה תומא סלימאן: יש יום אחד בכנסת שהמרפאה בכנסת מארגנת, ואז עושים את הבדיקה.

רונית דבי לב: אז אני אומרת, אם ואן אחד מאפשר 25,000 בדיקות בשנה, אז עם ואן נוסף שמוקדש למקומות עבודה, אנחנו מקבלים עוד 25,000 נשים נבדקות בשנה.

רונית דבי לב: זאת נקודה שרציתי להעלות וזה משהו שצריך לחשוב עליו.

רונית דבי לב: נקודה שלישית ואחרונה.

רונית דבי לב: השנה הזאת שבה אנחנו נכנסות לטיפולים אחרי אבחון היא שנה מפרכת ברמה הפיזיולוגית והנפשית.

רונית דבי לב: יש לנו חברה תומכת עם עמותות כמו "האגודה למלחמה בסרטן", שנותנות לנו מעטפת חמה, נכונה, מחבקת ומרוממת, מאפשרת ומחזקת ברמת חיים.

רונית דבי לב: הנקודה היא, שלעיתים ההנגשה לא תמיד מאפשרת.

רונית דבי לב: המידע על זה לא מגיע לנקודת הקצה בזמן ומספיק, בגלל שאלות כמו האם מותר לאגודה להסתובב בבית חולים ודברים מהסגנון הזה.

רונית דבי לב: אני חושבת שצריך לאפשר את זה יותר.

רונית דבי לב: כחולה, שכל מה שרציתי זה לשרוד, לא הייתי מודעת לחשיבות ולתרומה של המעטפת הזאת.

רונית דבי לב: אילו הייתי יודעת הייתי נעזרת בה קודם.

רונית דבי לב: זה לא תקציב, היא קיימת.

רונית דבי לב: אז לחשוב איך לאפשר לבוא במגע אתנו עם החולים ולהגיד לנו: יש ותבואו.

רונית דבי לב: זה לא מתאפשר.

רונית דבי לב: אני מבינה את הבעייתיות אבל יש דרכים להתמודד עם זה.

רונית דבי לב: אני רוצה גם להודות על ההזדמנות לומר את הדברים.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעצם העובדה שבאת עם רקע מקצועי שאפשר לך להכיר את המערכת, עזר לנו להביא את הדברים בצורה ממוקדת.

עאידה תומא סלימאן: נכון מה שאמרת.

עאידה תומא סלימאן: יש רמה של מערכת רפואית מאוד גבוהה, רק יש בה את הבעיה של הבירוקרטיה והבעיה של עומס.

עאידה תומא סלימאן: יש גם בעיה שנעשית יותר ברורה, שהנגישות לטיפולים היא לא לכלל האוכלוסייה באופן שוויוני והפערים הולכים ומתרחבים לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: פאתן ג'טאס מהאגודה למלחמה בסרטן, בבקשה

פאתן ג'טאס: תודה רבה גברתי היושב ראש.

פאתן ג'טאס: אני מודה לך על הדיון הזה ועל העקביות שבה את עוסקת בנושא הזה.

פאתן ג'טאס: זה משמח אותי מאוד.

פאתן ג'טאס: הפעילות של האגודה למלחמה בסרטן בכלל ובחברה הערבית בפרט התחילה עוד בשנות ה-80 במאה שעברה, בנקודות של בדיקות עצמיות בנצרת, בשפרעם ובכל מיני מקומות.

פאתן ג'טאס: בשנות התשעים עברנו ביוזמת האגודה למלחמה בסרטן על כל העניין של בדיקות הממוגרפיה.

פאתן ג'טאס: ב-1997 היו כ-18% אחוזי בדיקה וב-2011 היו 71% אחוזי בדיקה.

פאתן ג'טאס: זה משמח אותנו.

פאתן ג'טאס: האם הגענו לכולם?

פאתן ג'טאס: בכלל לא.

פאתן ג'טאס: אנחנו יודעים שהדרך עוד ארוכה.

פאתן ג'טאס: מצד שני, מבחינת הפעילות, כל התקנים של עובדות סוציאליות ואחיות ערביות בתוך מחלקות האונקולוגיה בכל בתי החולים בארץ , הם ביוזמה ובתקנים מממומנים מהאגודה למלחמה בסרטן.

פאתן ג'טאס: ככה זה התחיל.

פאתן ג'טאס: אנחנו מממנים לחמש שנים, בתנאי שבית החולים אחר-כך יקלוט.

פאתן ג'טאס: בהרבה בתי חולים המשכנו 6 ו-7 שנים, 9 שנים ואפילו הגענו ל-14 שנים.

עאידה תומא סלימאן: זה כולל בתי חולים ממשלתיים?

פאתן ג'טאס: בתי חולים ממשלתיים, בכולם.

פאתן ג'טאס: כל העובדות הסוציאליות הערביות באונקולוגיה התחילו באגודה למלחמה בסרטן.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין.

פאתן ג'טאס: זה מצוין, אני לא באה אליכם בטענות.

פאתן ג'טאס: אני לא מבינה למה המדינה לא יכולה לממן עובדת סוציאלית ערבייה?

פאתן ג'טאס: למה זה צריך להיות עבודה של אגודה וולונטרית?

פאתן ג'טאס: זאת שאלה טובה.

פאתן ג'טאס: את צריכה לשאול את זה אצלך בבית.

עאידה תומא סלימאן: מה, לא מגיע לנו?

פאתן ג'טאס: זה בדיוק העניין.

פאתן ג'טאס: זה עניין שאנחנו ראינו אותו.

עאידה תומא סלימאן: זה אפילו עוד לפני חוק הלאום.

פאתן ג'טאס: אלה הפערים שאנחנו ראינו.

עאידה תומא סלימאן: זאת שערורייה בעיניי.

פאתן ג'טאס: לא היו עדיין עובדות סוציאליות ערביות.

פאתן ג'טאס: היו יהודיות דוברות ערבית.

פאתן ג'טאס: לגבי מתאמות שד.

פאתן ג'טאס: ברהט יש לנו מתאמת שד כבר יותר מעשור במימון ובתקן של האגודה למלחמה בסרטן וקופת חולים כללית.

פאתן ג'טאס: אנחנו בעצם מנסים לקדם את כל הדברים בשטח באופן יסודי.

פאתן ג'טאס: אכן התוצאות מגיעות.

פאתן ג'טאס: האם התוצאות מספקות אותנו?

פאתן ג'טאס: לא.

פאתן ג'טאס: עדיין יש פער בריפוי.

פאתן ג'טאס: אצל היהודיות 89.7% ואצל הערביות 84.4%.

פאתן ג'טאס: לפני עשור הפער היה 10%.

פאתן ג'טאס: הורדנו את זה ל-5%.

פאתן ג'טאס: אנחנו רוצים לסגור את הפערים האלה לגמרי.

פאתן ג'טאס: איך אנחנו יכולים לסגור ומה אנחנו יכולים לעשות?

פאתן ג'טאס: ישנן כמה סיבות.

פאתן ג'טאס: העניין הסביבתי ברור לכולנו.

פאתן ג'טאס: הוא גרוע וצריך להיאבק.

פאתן ג'טאס: נותנים לכם את כל המנדט להיאבק בעניין הסביבתי.

פאתן ג'טאס: לא צריך עוד הוכחות שהוא גורם לאסטמה או סרטן.

פאתן ג'טאס: לא צריך הוכחות בכלל אבל הקשר הסיבתי הזה לא כאן קבור הכלב, לדעתי.

פאתן ג'טאס: יש לנו הרבה דברים שהם מוכחים.

פאתן ג'טאס: למשל, עישון.

פאתן ג'טאס: המצב של העישון באוכלוסייה הערבית הוא מסוכן.

פאתן ג'טאס: אני מעלה בפניך, גברתי היושבת ראש, את העניין שעכשיו יבוא אלינו עם העניין של נרגילה וכניסת נשים ערביות לעישון נרגילה.

פאתן ג'טאס: אני לא יודע מה היה בעוד עשור.

פאתן ג'טאס: דבר שני.

פאתן ג'טאס: אורח חיים גרוע יש לנו, בכל הדברים ובכל הממדים.

פאתן ג'טאס: זה דבר חשוב שאנחנו כאוכלוסייה ערבית צריכים להסתכל על עצמנו.

פאתן ג'טאס: עוד פעם אני אומר, זה לא בא בסתירה בעניין הסביבתי שהן אכן בעיות אקטואליות בישראל ובעיקר בחברה הערבית.

פאתן ג'טאס: איפה האוכלוסייה הערבית יותר מרוכזת?

פאתן ג'טאס: בצפון.

פאתן ג'טאס: אני מגיע לעניין של החסמים.

פאתן ג'טאס: איפה עדיין יש לנו חסמים?

פאתן ג'טאס: כן גברתי היושבת ראש, יש לנו עדיין חסמים מבחינה גנטית.

פאתן ג'טאס: בדיקות גנטיות צרכים עדיין לחרוש עוד יותר כדי לדעת מה הבעיות בחברה הערבית.

פאתן ג'טאס: לגבי רפואת משפחה, לדעתי שם קבור הכלב.

פאתן ג'טאס: אנחנו באגודה אומרים שכל אישה, בכל גיל, צריכה לבדוק את עצמה אם יש סימנים ללכת להיבדק.

פאתן ג'טאס: אני נותן הרצאות לבנות בכיתה י' לגבי כל העניין של אורח חיים בריא ואיך להסתכל על החיים הלאה.

פאתן ג'טאס: עשינו פרויקט בטיפות חלב עם נשים הרות בהיריון ראשון.

פאתן ג'טאס: כל זה נכון, אבל להגיד שכל העניין הוא להוריד את הגיל לבדיקות הממוגרפיה?

פאתן ג'טאס: אני עוד פעם אומר, האגודה היא זאת שיזמה את הממוגרפיה בארץ.

פאתן ג'טאס: אנחנו לא מתנגדים לעניין של הורדת גיל.

פאתן ג'טאס: מבחינתנו, כאשר אונקולוגים יוכיחו את זה אז למה לא?

פאתן ג'טאס: אבל אם אנחנו מסתכלים על החברה הערבית, הבעיה היא עדיין ברפואת המשפחה, ברופא שיכול להגיד לאישה ללכת להיבדק.

פאתן ג'טאס: עוד שאלה שאני מעלה למשרד הבריאות.

פאתן ג'טאס: יש קבוצות סיכון בסרטן שד והן צריכות לעשות ממוגרפיה מגיל 40.

פאתן ג'טאס: האם יש איזו אכיפה לעניין הזה?

פאתן ג'טאס: האם יש מישהו שממליץ לאישה שלא הייתה בהריון ולא ילדה בכלל, שרופא המשפחה יגיד לה שאחרי גיל 40 תעשה ממוגרפיה לפחות פעם אחת בשנה?

פאתן ג'טאס: לפי דעתי אלו הדברים שצריך לתפוס אותם.

פאתן ג'טאס: אנחנו מברכים על פעילות בשטח שמקדמת את עניין המודעות בחברה הערבית ובארץ בכלל.

פאתן ג'טאס: אנחנו צריכים ביחד לעשות את הדברים הנכונים.

פאתן ג'טאס: העניין של בדיקת האולטרסאונד, כמה כן מקבלים אותה וכמה כן עושים אותה?

פאתן ג'טאס: עוד עניין שאת תעזרי לנו.

פאתן ג'טאס: יש צורך בכירורגיות נשים ורופאות נשים כי יש נשים מוסלמיות שלא רוצות להיבדק על-ידי גבר.

פאתן ג'טאס: זה עניין של ההנגשה.

פאתן ג'טאס: אם הם לא רוצות להיבדק על-ידי רופא, צריך לאפשר להן להיבדק על רופאה אישה.

עאידה תומא סלימאן: לאחר ששמעתי בראיון טלוויזיוני את דוקטור בוטיינה נקד אבוד, שהיא רופאה כירורגית בבית חולים בני ציון בחיפה, רציתי להזמין אותה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי, בגלל אילוצי עבודה היא לא יכלה להגיע.

עאידה תומא סלימאן: זאת אחת הנקודות שהיא - - -

קריאה: נמצאת פה דוקטור תמר כרמי שהיא כירורגית.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת אבל אני מדברת על משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על כירורגית ערבייה.

עאידה תומא סלימאן: אחד החסמים הוא עניין של חסם דתי או תרבותי.

עאידה תומא סלימאן: נשים לא רוצות להיבדק על ידי גבר.

פאתן ג'טאס: יש את סלמה שגם מתמחה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהחסם הזה הוא לא רק עניין תרבותי.

עאידה תומא סלימאן: כל עוד שמשרד הבריאות לא מפעיל בקרה טובה מאוד על רופאים, שלצערי הרב מואשמים בהטרדות מיניות, נשים יהססו יותר ויותר מלגשת לרופאים גברים בבדיקות אינטימיות כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם ויש לי שאלות למשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: בפניה שלי אליכם ביקשתי לדעת כמה תקציב הוקצה לקמפיינים בעניין עישון.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שעניתם לי באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת שהזדעז

עאידה תומא סלימאן: עתי בשנה הראשונה שלי פה, שהיה מיליון שקלים רק לעניין העישון ולא נוצל כולו בשנת 2015.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אתם אומרים שהקצתם 3 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: לא הסברתם לי כמה הוקצה לאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: הסברתם שהיה קמפיין בשפה הערבית, אבל לא ידעתי מה האחוזים של פילוח ההקצאות.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדעת.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לדעת.

עאידה תומא סלימאן: אם את לא יודעת עכשיו, אז הלאה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת.

פאתן ג'טאס: היה גם קמפיין גרוע.

פאתן ג'טאס: לא לקחו בחשבון את האוכלוסייה הערבית שכן יכולה לתרום לקמפיינים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת כמה הוקצה.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי, אחוזי העישון בקרב נשים ערביות, נכון שהן לא שוות לנשים יהודיות, אבל הן בעלייה.

עאידה תומא סלימאן: להבדיל מנשים יהודיות, שזה בירידה.

עאידה תומא סלימאן: האם נעשתה מחשבה איך להתמקד, לחלק, לעשות את התמהיל ואת הקמפיין של העישון?

עאידה תומא סלימאן: זה נושא מאוד חשוב לדעת עליו.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה גם לקבל תשובות בעניין מחקרים על קורלציה בין זיהומים סביבתיים, ואני יודעת, פאתן, שכולם יודעים, אבל בינתיים אנשים משרד הבריאות מתעקשים שזה לא קשור.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת האם בודקים את זה והאם משקיעים מחקרים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש בעיה אצל משרד הסביבה לאכוף את כל הרגולציה הקשורה בסביבה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא בידיים של משרד הבריאות להוריד את רמת הזיהומים הסביבתיים, זה יותר בידיים של משרד הסביבה.

עאידה תומא סלימאן: כנראה הלחצים של המפעלים הגדולים הם יותר חזקים מהלחצים של הנשים החולות והגברים החולים בסרטן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שגם הוועדה תפנה למשרד הסביבה ותבקש אכיפה יותר מוגברת, דווקא במקום ואזור כמו חיפה בעניין הזיהומים הסביבתיים.

תמר ברמן: אני תמר ברמן, טוקסיקולוגית ראשית לבריאות וסביבה במשרד הבריאות.

תמר ברמן: רציתי להתייחס לנושא שהעלית, לנושא המחקרים.

תמר ברמן: אני יודעת שבמסגרת התכנית הלאומית לצמצום חשיפה למזהמים סביבתיים במפרץ חיפה, יש מימון של מחקרים, גם מחקרים אפידמיולוגיים.

תמר ברמן: אנחנו עוסקים במדידה של חשיפה של האוכלוסייה לזיהום סביבתי.

תמר ברמן: זאת אומרת, הנושא האפידמיולוגי באמת מאוד מורכב.

תמר ברמן: לבודד את התרומה של עישון ותזונה - - -

עאידה תומא סלימאן: שניה.

עאידה תומא סלימאן: תשמעו, אנחנו בוועדות בכנסת לא יכולים להיכנס לפרטי פרטים מקצועיים.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לקבל תשובה מנומקת.

עאידה תומא סלימאן: נכון שצריך לעשות הפרדה בין גורמים שונים.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא לא רק לבדוק את רמת החשיפה, אלא לבדוק בבדיקה גם כן על מידע אחר שמצטבר על התחלואה, לעשות את הקורלציה הזאת ולבדוק האם קיימת או לא קיימת.

תמר ברמן: אני מסכימה איתך שזה מחקר שהוא מאוד חשוב.

תמר ברמן: אני אומרת שלדעתי, מבחינה מתודולוגית הוא הרבה יותר מורכב.

תמר ברמן: היו מחקרים כאלה, ואז הייתה וועדה מלווה שאמרה שהמסקנות של המחקרים לא היו נכונות.

תמר ברמן: זה הרבה יותר מורכב.

תמר ברמן: אני אומרת שאנחנו עושים משהו שלדעתי הוא הרבה יותר פשוט, וגם נותן תמונה של חשיפה היום.

תמר ברמן: כל הוויכוח הוא גם על חשיפה בעבר.

תמר ברמן: אני אומרת, לגבי חשיפה היום, היום אנחנו לוקחים דוגמאות ביולוגיות מאנשים ואומרים למה הם חשופים והאם יש יותר חשיפה במפרץ חיפה.

תמר ברמן: לדעתי זה נותן תשובות לגבי האם היום הם חשופים יותר, למה הם חשופים יותר.

תמר ברמן: אנחנו בודקים מתכות כבדות, אנחנו בודקים חומרי הדברה.

תמר ברמן: בודקים כל מיני מזהמים סביבתיים כדי במקום לדבר באופן כללי על סביבה וסרטן, אפשר להגיד באופן ספציפי.

תמר ברמן: האנשים האלה חשופים יותר למזהם ספציפי.

תמר ברמן: יותר למקד את הבעיה.

תמר ברמן: אז את זה אנחנו כן עושים במשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני בכל זאת ארצה תשובה מנומקת בכתב אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כל להודות לכל אלה שהגיעו לדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנכון כולנו מסכימים שהגענו מבחינת הישגים להארכת חיים ולאיכות יותר משופרת של החולים והחולות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שנגיע ליום שנגיד שגם מצב הנשים הערביות נמצא לפחות באותו מצב שקיים באוכלוסייה באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: זה לא המצב היום.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי, זה אומר שצריך להגביר דווקא את המאמצים ואת ההשקעה בקבוצות שעדיין סובלות גם מעלייה בתחלואה וגם מעלייה בתמותה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין מדברים על עלייה בתמותה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא הגענו אפילו לאיזון או להפסקת העלייה.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אני רואה שדווקא שם צריך להשקיע מאמצים ומאמצים יותר מוגברים.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה שאלתי גם כן על העישון, שאלתי על הנגשת הבדיקות.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין מתעקשת שב-2015, ב-2016, ב-2017 ועכשיו 2018, אני פונה שוב למשרד הבריאות בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת שהקימו סוף סוף את הוועדה שביקשנו כבר לפני שנתיים להקים אותה.

עאידה תומא סלימאן: הקימו את הוועדה שתדון בעניין של הבדיקות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת הפעם לקחת בחשבון שאולי לא צריך להכליל את הורדת הגיל לכלל האוכלוסייה, אלא להתמקד בקבוצות עם סיכון גבוה כמו נשים ערביות, כמו נשים המוגדרות בסיכון גבוה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שאנחנו פותרים – אני עכשיו מוציאה את הסיכומים.

עאידה תומא סלימאן: נאמר פה על ההתמדה.

עאידה תומא סלימאן: חלק מההתמדה זה לבדוק מה ביקשנו כל שנה.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שביקשנו מ-2015 זה להבין האם יש הכשרות וביקשנו שיהיו הכשרות מיוחדות לרופאי משפחה שימקדו אותם יותר בקבוצות הסיכון, ולבקש מהם להמליץ ללכת לבדיקות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא קיבלתי תשובה על זה מהמשרד, האם ואיך בודקים אם הם עוברים הכשרות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שקופות החולים עוקבות אחרי ההכשרות של הרופאים שלהם, אבל משרד הבריאות לא בודק את ההכשרות שעושים לרופאים.

עאידה תומא סלימאן: אם אני טועה, אני מבקשת שתשלחו לי תשובה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: הפעם אתעקש לקבל תשבוה הרבה יותר ממה שהתעקשתי בעבר גם כן, למרות שאני עושה את זה בדרך כלל.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת האם רופאי המשפחה מקבלים את ההנחיות וההכשרות האלה.

עאידה תומא סלימאן: בנושא בירוקרטיה, אני מכירה את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את זה מקרוב.

עאידה תומא סלימאן: כמי שליוותה במשפחה שלי חולי סרטן, אני מכירה את זה מקרוב.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת כמה מאמצים צריך להשקיע בזה מהאנשים שסובבים.

עאידה תומא סלימאן: להגיד לכם את האמת, כל הכבוד שהאגודה מממנת עובדות סוציאליות, אבל זה שערורייתי מה שאני שומעת פה.

עאידה תומא סלימאן: למרות שאני חושבת ששערורייתי שגוף מבחוץ מממן עובדת סוציאלית ערבייה, וכאשר הנחת הייסוד – וגם יהודייה.

עאידה תומא סלימאן: עובדות סוציאליות יהודיות נמצאות במחלקות.

עאידה תומא סלימאן: זה בעיניי חלק מהתפיסה שאמורה להתפתח יותר כנראה במשרד הבריאות, שבריאות היא לא רק בריאות פיזיולוגית, אלא היא גם בריאות נפשית, טיפול עוטף וכל הנושאים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהתקנים הקיימים, וכל הכבוד שאתם מממנים, אבל הם לא מספיקים.

עאידה תומא סלימאן: אני ליוויתי חולי וחולות סרטן וראיתי מה בעצם נותנות עובדות סוציאליות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא באה בטענות כי אני לא אכנס לעומס, אבל הן בעיקר עוזרות בדברים הפרוצדורליים.

עאידה תומא סלימאן: אין להן זמן לשיחות ארוכות, תמיכה וכולי.

עאידה תומא סלימאן: הן צריכות לעזור בכל הדברים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לחשוב על לפתח את השירות הזה.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי גם כן, ואני הצעתי את זה בתחום אחר כאשר דיברנו על תעסוקת נשים ערביות והתרעמתי על זה שמשרד הבריאות קיבל תקציב מיוחד בשנת 2017 של 20 מיליון שקלים לקדם תעסוקת נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: הוא השקיע בהכשרת אחיות בנגב, אבל החזיר 13 מיליון בזמנו לאוצר.

עאידה תומא סלימאן: היה אפשר לפתח מה שקראתי לו אז "מקדמות בריאות".

עאידה תומא סלימאן: לקחת נשים, להכשיר אותן, זה לא חייב להיות לימודים אקדמיים.

עאידה תומא סלימאן: הן יהוו מן העלאת מודעות ונגישות לאוכלוסייה כדי לקדם את נושא הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: אני קראתי לזה בזמנו "מגשרות בנושא בריאות" ו"מתאמות בריאות".

עאידה תומא סלימאן: צריך להזכיר למשרד שישתמש בכסף שהוקצה להם בתחילת השנה לקידום תעסוקת נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: גם להכשרת אחיות אבל גם לשקול את הנושא הזה כדי לקדם אורח חיים בריא לנשים הערביות.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הנגשת הטיפולים.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה ב-100%, כאשר הטיפולים מחייבים בנסיעות ארוכות עד להגעה למקום הטיפול וקושי בליווי, אני חושבת שזה דבר מאוד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: צריך לשקול את זה ולבדוק עם משרד הבריאות איך אפשר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שנפתחה בנצרת המחלקה האונקולוגית, שתי מחלקות כבר.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שבשנה הבאה נציין עוד התקדמות בנושא הזה ונחגוג לנשים רבות את ההחלמה שלהן.

עאידה תומא סלימאן: נזכור את אלה – אני הייתי חייבת להגיד את זה, כי השנה אנחנו גם באוכלוסייה שלנו איבדנו זמרת נפלאה למחלה.

עאידה תומא סלימאן: היא חברת הנהלה של הארגון שלכם.

עאידה תומא סלימאן: הזמרת רים בנא.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהיא תרמה רק בהתנהגות שלה איך שהיא קיבלה את המחלה והתמודדה איתה, תרמה למודעות הרבה שמתפתחת באוכלוסייה לנושא.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד לכל העושות והעושים בנושא.

עאידה תומא סלימאן: החלמה לכל החולות.

עאידה תומא סלימאן: אני נועלת את הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם.