ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 732, 2018-11-05 12:00

יואב קיש: שלום לכולם.

יואב קיש: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יואב קיש: הנושא הוא: היערכות המדינה לאימוץ יעדי פיתוח בר קיימא, SDGs, של האו"ם ולדיווח בנושא לאו"ם בשנת 2019.

יואב קיש: אנחנו, מדינת ישראל, מוזמנים לאו"ם לדווח על העשייה בתחום.

יואב קיש: אני הבנתי שמי שמרכז את המאמץ – ישראל, תקן אותי אם אני טועה – זה באמת המשרד להגנת הסביבה.

ישראל דנציגר: ביחד עם משרד החוץ.

יואב קיש: ביחד עם משרד החוץ.

יואב קיש: יפה.

יואב קיש: אז הנה, זה תיקון חשוב.

יואב קיש: מי פה ממשרד החוץ, דרך אגב?

יואב קיש: מה שמך?

יעקב הדס הנדלסמן: שמי יעקב הדס, אני שליח מיוחד של משרד החוץ לנושא קיימות ושינוי אקלים.

יואב קיש: זו משרת שגריר, לצורך העניין?

יעקב הדס הנדלסמן: כן.

יואב קיש: אז השגריר, השגריר יעקב הדס.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: כמה זמן אתה בתפקידך רק, הדס?

יעקב הדס הנדלסמן: מפברואר.

יעקב הדס הנדלסמן: בפברואר הקמנו את התפקיד.

יעקב הדס הנדלסמן: זה לא היה קיים.

יעקב הדס הנדלסמן: הקמנו את זה בפברואר בגלל הצורך להיערך.

יואב קיש: בפברואר 2018, טוב.

יואב קיש: יפה.

יואב קיש: בעצם אתה, כנציג משרד החוץ, והמנכ"ל ישראל דנציגר, כנציג המשרד להגנת הסביבה, וכמובן, נשמע גם את המשרדים הנוספים איך הם נערכים.

יואב קיש: שלום לחברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: התגעגעת אלי הבוקר, נכון?

יואב קיש: מאוד.

יואב קיש: ואנחנו נתחיל עם דווקא הצגתה של שירי, מהממ"מ שלנו, את הנושא.

יואב קיש: ואחרי זה נמשיך עם המשרדים.

יואב קיש: בבקשה, שירי.

בן ארי: תודה רבה.

בן ארי: שמי שירי ספקטור בן ארי, ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

בן ארי: האם אני צריכה לתת יותר הסבר כללי, רקע על SDGs?

יואב קיש: כן, מהתחלה.

יואב קיש: אני לא יודע מפה לפה, תני ככה.

בן ארי: אז ממש בשתי מילים, יעדי פיתוח בר קיימא התקבלו על ידי האו"ם בשנת 2015.

בן ארי: היעדים למעשה מתייחסים לחזון של האו"ם והמדינות החברות בו לשנת 2030.

בן ארי: מוגדרות בו 17 מטרות ו-169 יעדי משנה, שכולם ביחד אמורים להרכיב את החלקים שאמורים להביא לעולם מקיים לשנת 2030.

בן ארי: זה החזון הגדול שעומד מאחורי יעדי פיתוח בר קיימא.

בן ארי: לכל אחד מהיעדים גם הוצמדו אינדיקטורים מדידים על מנת שמדינות יוכלו לעקוב אחר ההתקדמות שלהן, לבחון איפה הן צריכות לפעול וכדומה.

בן ארי: כעיקרון, יעדי פיתוח בר קיימא הם בסיס לתוכנית פעולה ממשלתית.

בן ארי: כמובן שיש גופים נוספים שמתעסקים היום בתחום ה-SDGs, כמו החברה האזרחית ומגזרים אחרים.

בן ארי: אבל אנחנו כאן נתמקד בכל מה שקשור בהפיכה של המושג הגדול הזה, SDGs, לתוכנית פעולה ממשלתית.

בן ארי: כאשר האתגר הגדול בכל התחום הזה הוא איך הופכים את בליל הנושאים האלה, 17 נושאים – שעוסקים למעשה בהכול, החל מחינוך, מעמד האישה, שינוי אקלים, עירוניות – לכדי מדיניות אחודה שמדינה יכולה לבוא ולהגיד: זו היא התוכנית שלי ליישום יעדי פיתוח בר קיימא.

בן ארי: הנושא הזה של policy coherence, של המדיניות אחודה, אפילו עוגן ביעד משלו, יעד 17,14 שמתייחס לצורך בעידוד מדיניות אחודה בנושא הזה.

בן ארי: יש כמה אלמנטים שמאפיינים את ה- SDGsובעצם מקשים על היכולת של המדינות לעשות מדיניות אחת קוהרנטית.

בן ארי: הדבר הראשון, זה עצם האופי של ה- SDGsעצמם.

בן ארי: כל ה-SDG לא עומד בפני עצמו, אלא הוא קשור בקשרי גומלין עם היעדים האחרים.

בן ארי: כמו הדוגמה פה – קשה מאוד לראות, אבל אפשר לראות את זה בציורים.

בן ארי: נגיד SDG5, מעמד האישה, הוא לא עומד רק בפני עצמו והיעדים שלו, אלא הוא קשור גם לשינוי האקלים, גם לנושא עבודה וגם לנושא חינוך ובריאות וכדומה.

בן ארי: אז אי אפשר להסתכל על כל נושא בנפרד.

בן ארי: זה קושי מספר אחד.

קריאה: אתגר, אתגר, לא קושי.

בן ארי: אתגר, אתגר.

בן ארי: קושי שנתמודד איתו.

דובר: אתגר והזדמנות.

בן ארי: אתגר מס' 2 הוא חוסר ההתאמה בין המבנה של ה- SDGsובין המבנה של רוב הממשלות.

בן ארי: רוב הממשלות פועלות באופן אקטיבי, ופעולות במשרדי ממשלה ספציפיים לנושא.

בן ארי: SDGs, כמו שאמרנו, לא תמיד מדברים ולא תמיד חופפים עם משרדי הממשלה, ויש צורך בשיתוף פעולה ובהסתכלות רוחבית של משרדי הממשלה ליישום ה-SDGs.

בן ארי: והדבר האחרון, זה מה שקשור באחידות אנכית.

בן ארי: איך עוברים ממצב של מדיניות בין-לאומית, זאת אומרת, ההגדרה של ה- SDGsכמדיניות בין-לאומית, למדיניות לאומית, ואחרי זה למדיניות מקומית.

בן ארי: כל הדברים האלה למעשה מרכיבים את האתגר הגדול בלהפוך את ה- SDGs למדיניות אחודה.

בן ארי: ככלל, ה- SDGsמדבר על הצורך בגיבוש של מדיניות לאומית ליישום יעדים.

בן ארי: כל מדינה יש לה את המאפיינים שלה.

בן ארי: מן הסתם, לא כל יעד רלוונטי לכל מדינה.

בן ארי: ולכן, על פי המאפיינים של המדינות השונות, כל מדינה צריכה לקבוע לעצמה סדר עדיפות מדינתי, ועל פי זה היא צריכה להחליט באיזה אופן היא מיישמת את סדר העדיפויות הזה.

בן ארי: אם באמצעות תוכנית לאומית, אנחנו נדבר על סוגים שונים של תוכניות.

בן ארי: על מנת ליישם את התוכנית הלאומית הזאת, יש צורך במנגנוני ביצוע, במנגנונים מוסדיים שמופעלים על ידי הממשלה בגופי ממשל שונים.

בן ארי: ובסוף, יש את נושא הבקרה והדיווח לאו"ם, כמו שישראל מדווחת לאו"ם לשנת 2019, ובקרה ודיווח לפרלמנט, שזה בעצם מה שאנחנו עושים כרגע.

בן ארי: לעיתים נדמה שבחלק מהמקומות, וגם פה, הפירמידה הזאת קצת מתהפכת.

בן ארי: זאת אומרת, שמתחילים דווקא מהמקום של הדיווח לאו"ם ולא מהמקום של הגדרת סדר העדיפויות ובניית המנגנונים.

בן ארי: ולכן, אני ארצה להתמקד היום דווקא בשני האלמנטים המרכזיים: הנושא של התוכניות הלאומיות ומנגנוני הביצוע.

בן ארי: בנושא של הטמעת יעדים בתכנון אסטרטגי לאומי, אנחנו יכולים לראות במדינות שונות בעולם כמה מנגנוני הטמעה כאלה.

בן ארי: יש מדינות שעשו פשוט תוכנית ייעודית למימוש יעדי פיתוח בר קיימא.

בן ארי: הן הגדירו את היעדים של עצמן, הגדירו את סדרי העדיפויות שלהן ועשו תוכנית ייעודית למימוש יעדי פיתוח בר קיימא.

יואב קיש: יש לך עוד כמה דקות לסיים, בבקשה.

בן ארי: אני אסיים תוך כמה דקות.

בן ארי: יש מדינות שלקחו תוכניות קיימות, תוכניות אסטרטגיות קיימות, תכנון פיזי, כל מיני תוכניות קיימות, והתאימו את יעדי הפיתוח בר קיימא לתוך התוכניות הקיימות.

בן ארי: יש מדינות שהטמיעו את היעדים במסגרת חקיקה או שבחנו את ההתאמה של חקיקה חדשה ליעדים.

בן ארי: יש גם מדינות שהטמיעו את היעדים במסגרת תקציב המדינה.

בן ארי: הנושא של מנגנון מוסדי להטמעת ה-SDGs נראה אולי כנושא פעוט, אבל הוא מקבל חשיבות מאוד-מאוד גדולה בקרב ארגונים בין-לאומיים, כמו האו"ם וכמו ה-OECD, שהוציאו דוחות מיוחדים ומדריכים מיוחדים על איך להקים את המנגנון הזה.

בן ארי: האו"ם אפילו הגדיר שההצלחה של יישום יעדי פיתוח בר קיימא ברמה לאומית תלויה בקיומו של גורם מוסדי ברור, הממונה על הובלת התהליך, ריכוזו, תיאום בין הגורמים והמבצעים השונים, והבקרה אחר התקדמות הביצוע.

בן ארי: זאת אומרת, זה בכלל לא נושא שולי.

בן ארי: האו"ם ממש הגדיר שההצלחה תלויה בקיומו של גורם מוסדי.

בן ארי: ה-OECD הגדיר מה צריכים להיות המאפיינים של הגורם שמתכלל את כל הסיפור הזה.

בן ארי: הוא צריך להיות גורם ניטרלי, שיכול להביא לפעולה משותפת של כלל משרדי הממשלה.

בן ארי: זאת אומרת, זה לא יהיה משרד שמתעסק באיזשהו נושא ספציפי, אלא גורם שיכול להביא לפעולה משותפת.

בן ארי: גורם שיש לו סמכות לפתור פערים וחילוקי דעות בין גורמי ממשל, אני בטוחה שהמשרד להגנת הסביבה יכול להתייחס לנושא זה אחר כך.

בן ארי: גם אם משרד הוא המתכלל, האם יש לו את הסמכות בכלל לבוא למשרד אחר ולהגיד: צריך לעשות כך וכך.

בן ארי: גורם שיש לו יכולת ומשאבים להביא לשינוי מדיניות רוחבי וגורם שיש לו כלים וסמכות לערב גורמי חוץ-ממשלתיים.

בן ארי: בהרבה מדינות מי שמתכלל את הנושא הוא משרד ראש המדינה, משרד ראש הממשלה.

בן ארי: אם נסתכל על ישראל, המאפיינים האלה שהגדיר ה-OECD יחסית מתאימים בהגדרה למה שפה עושה משרד ראש הממשלה.

בן ארי: בחלקם, מי שמתכלל הוא משרד ספציפי, כמו משרד לפיתוח בר קיימא, המשרד להגנת הסביבה, משרד החוץ, משרד האוצר.

יואב קיש: יש מדינות שהקימו ממש משרד לנושא זה?

בן ארי: יש מדינות שהקימו מנגנונים בתוך משרדים.

בן ארי: יש מדינות שיש להן משרד לפיתוח בר קיימא עוד קודם.

יואב קיש: קודם.

יואב קיש: מה זה, משרד להגנת הסביבה כזה משודרג?

עליזה לביא: לא רק.

בן ארי: רוחבי.

עליזה לביא: גם קשישים, מיגדר.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: בגלל זה אני שואל.

בן ארי: תוכניות לפיתוח בר קיימא במדינות יש - - -

יואב קיש: איפה יש, למשל?

יואב קיש: לא תוכניות.

יואב קיש: משרד.

יואב קיש: איפה יש משרד?

בן ארי: משרד לפיתוח בר קיימא ל- SDG, יש כמה מדינות שיש להן משרד: בלגיה, פינלנד.

יואב קיש: באריתריאה יש?

יואב קיש: אני פשוט בא מדיון על מסתננים.

יואב קיש: אז, בסדר.

יואב קיש: תמשיכי.

בן ארי: ייתכן.

בן ארי: ייתכן.

בן ארי: מה שחשוב לי להגיד זה שיש גם מדינות, בדומה למה שקצת נעשה פה, שיש להן מתכלל דו-ראשי.

בן ארי: זאת אומרת, את התכנון הפנימי, עושה המשרד להגנת הסביבה, המשרד לפיתוח בר קיימא או משרד האוצר, אגב, ואת התכלול של כל המדינות הבין-לאומיות עושה משרד החוץ.

יואב קיש: טוב.

בן ארי: כמה דוגמאות למנגנונים, וזה ממש לקראת הסוף.

בן ארי: יש מדינות שיש להן מנגנונים מיניסטריאליים בדרגי שרים.

בן ארי: למשל, ביפן הקימו מטה לקידום ה-SDGs בראשות ראש הממשלה ונציג של שר מכל המשרדים והתוכניות הממשלתיות.

בן ארי: בבלגיה, פורום מיניסטריאלי של ראש הממשלה והסגנים שלו, כאשר, שוב כמו שאמרתי, התכלול הפנימי נעשה על ידי המשרד לפיתוח בר קיימא והבין-לאומי על יד משרד החוץ.

בן ארי: הפורום של ראש הממשלה והסגנים שלו גם בודק התאמה של חקיקה חדשה ל-SDGs.

יואב קיש: טוב.

בן ארי: עוד דוגמה זה פורמים בין-משרדיים בדרג פקידות, שאפשר לראות בהרבה מאוד מדינות.

בן ארי: באירלנד, בנוסף לפורום המיניסטריאלי, יש גם פורום בכירים.

בן ארי: זאת אומרת, נגיד, מנכ"לים של משרדי הממשלה שפועל תחת משרד ראש הממשלה כגוף מתכלל.

בן ארי: קבוצות עבודה בין-משרדיות של דרג קצת יותר נמוך.

בן ארי: ופורום שיתוף ציבור שעושה מפגשים בין משרדי ממשלה ובין בעלי העניין בציבור הרחב.

בן ארי: בגאנה עשו קבוצות עבודה בין-משרדיות על פי נושאים, זאת אומרת, כל כמה משרדים התאגדו על מנת לקדם נושא מסוים.

בן ארי: זהו.

בן ארי: אלה הדוגמאות לדברים שיש בעולם.

בן ארי: אבל ממש לסכום, מה שבאמת רצינו להתמקד בו היום זה שהתהליך של כל המדינות התחיל במקום הזה, בלהבין איך מטמיעים את יעדים בתוך תוכניות ומי הגורם שמתכלל ומוביל את זה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בבקשה, תומר.

תומר רוזנר: רק שני משפטים להדגיש ולחדד דברים ששירי כבר אמרה.

תומר רוזנר: אחד, הנושא של הטיפול בהשגת היעדים ברי קיימא, מה שאנחנו קוראים SDGs, בזירה הבין-לאומי הוא בשיח מאוד-מאוד ער ומאוד-מאוד נוכח.

תומר רוזנר: כמעט בכל מפגש בין-לאומי וכמעט בכל נושא הנושא הזה עולה ונדון, ולאו דווקא במסגרת הרגילה של האו"ם.

תומר רוזנר: ולכן יש לו חשיבות עצומה במישור הבין-לאומי.

תומר רוזנר: מאז שנתקבל באו"ם הסיבוב השני של ה- SDGs ב-2015, זה הפך להיות באמת – וגם ה-OECD מייחס לזה חשיבות מאוד-מאוד-מאוד גבוהה.

תומר רוזנר: בישראל הנושא פחות תפס, לפחות עד עכשיו.

תומר רוזנר: אני חושב שעכשיו יש איזושהי התעוררות בעניין.

תומר רוזנר: זה נושא אחד.

תומר רוזנר: הנושא השני שרציתי להדגיש, הוא שהשחקן המרכזי, שנתפס כשחקן המרכזי בנושא ה- SDGsהוא הרשות המבצעת בדרך כלל, שהיא גם מרכזת את הדיון וכולי.

תומר רוזנר: אבל שחקן לא פחות חשוב במישור הפנים-מדינתי הוא הפרלמנט, במקרה שלנו הכנסת, שמקיים בהרבה מאוד מדינות פיקוח מאוד-מאוד הדוק על הנושא הזה של ההתקדמות בנושא היעדים להשגת קיום בר קיימא.

תומר רוזנר: אני מציע שהוועדה הזאת תחשוב איך בעצם היא משתלבת בזירה הבין-לאומית בנושא הזה כגורם מפקח אקטיבי בעניין, יותר ככלי בעצם לעזור לממשלה להצליח בקידום המהלך הזה.

יואב קיש: מאה אחוז.

עליזה לביא: אפשר?

יואב קיש: עוד שנייה.

יואב קיש: אני רק אגיד כמה דברים באמת לגבי הנושא הזה.

יואב קיש: אני חייב להודות שאני לא הייתי מודע אליו יותר מדי.

יואב קיש: ואני רוצה לציין לשבח את הממ"מ ואת שירי באמת על העבודה ועל הפוקוס שנתתם.

יואב קיש: דרך אגב, לפעמים לתפוס את הפוקוס שלי זה קשה.

יואב קיש: אני מודה.

ישראל דנציגר: אתה מפוקס.

יואב קיש: מפוקס, אבל, אתה יודע, יש הרבה - - -

קריאה: בעיית קשב וריכוז.

יואב קיש: אבל היא לא ויתרה - -

בן ארי: זה לא קושי, זה אתגר.

מיכל רוזין: יפה.

מיכל רוזין: למדנו.

מיכל רוזין: הפנמנו מהר.

יואב קיש: - - והצליחה, ואני הבנתי בסוף את החשיבות של העניין.

יואב קיש: אני רוצה להגיד עוד דבר שגם יהיה, לדעתי – מתי?

יואב קיש: בנובמבר מגיעים לפה?

שירי ספקטורבן ארי: 20 בנובמבר.

יואב קיש: 20 לנובמבר, תגידי לי מילה גם על האירוע הזה, שהחברים יידעו.

שירי ספקטורבן ארי: ב-20 לנובמבר יושב-ראש הכנסת מארח כנס של IPU, הארגון הבין-פרלמנטרי - - -

עליזה לביא: נכון.

דוברת: מתי?

שירי ספקטורבן ארי: 22-20 בנובמבר.

שירי ספקטורבן ארי: הארגון הבין-פרלמנטרי בנושא ה- SDGsבהתמקדות ב-SDG9 בנושא חדשנות.

עליזה לביא: זה נושא שהכנסת חרתה על דגלה.

יעל כהן-פארן: כן, ברור.

שירי ספקטורבן ארי: כן.

עליזה לביא: גם האיכות הסביבה וגם שקיפות.

בן ארי: כן, הכול.

יואב קיש: מגיעים נציגים מכמה מדינות?

שירי ספקטורבן ארי: עוד לא יודעים ספציפית כמה נציגים, אבל הכנס מתמקד בפרלמנטים מאירופה ואני אעדכן.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: בעקרון אין ספק שוועדה – הרי זה מגוון של נושאים והיא נוגעת במשרדים שונים, אבל אם מסתכלים, לא סתם נמצא פה גם מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה כגורם מרכזי בתכלול האירוע.

יואב קיש: ואני חושב שגם הוועדה הזו היא הכתובת הכי רלוונטית בכנסת לעניין.

יואב קיש: ורבים מהתחומים באמת נוגעים ישירות לליבת העשייה של הוועדה, ומה שלא, אז כמובן זה על דברים שצריך יהיה להשלים ולדבר עליהם.

יואב קיש: אני רואה בנושא הזה חשיבות גבוהה.

יואב קיש: זה מסוג הדברים – אנחנו בוועדה דנים – יש לנו תמיד את הדחוף והחשוב.

יואב קיש: אז תמיד החשוב נדחה כי הדחוף דופק בדלת כל הזמן, אבל אני שמח שמצאנו את הזמן לעשות את הדיון הזה.

יואב קיש: אני שמח על הנציגות המכובדת גם של גורמי הממשלה וגם של חברות הכנסת.

יואב קיש: מה שאני רוצה עכשיו זה לשמוע על היערכות, מה שנקרא, הממשלה.

יואב קיש: וישראל, תציג לנו את הזה אתה, ומשרד החוץ, יעקב, תציגו שניכם.

יואב קיש: ואז נשמע את התייחסות חברות הכנסת.

עליזה לביא: אז אפשר רק שאלת הבהרה, בבקשה?

יואב קיש: שאלת הבהרה, בבקשה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: קודם כול, אני רוצה לברך על הדיון החשוב הזה ולהודות לך שמצאת זמן לכך.

עליזה לביא: אבל אני לא מבינה איפה אנחנו עומדים.

עליזה לביא: כלומר, מה שאני יודעת – ועם זה באתי לכאן לדיון ואני רוצה לשמוע – זה שנכון להיום ממשלת ישראל לא אימצה, היא לא אימצה, את יעדי הפיתוח בר קיימא של האו"ם כמסגרת פעולה כוללת.

עליזה לביא: כלומר, אנחנו נמצאים היום, וזה עד תחילת הדיון שלנו, במקום שהממשלה לא אימצה את זה.

יואב קיש: תכף נשמע.

יואב קיש: זה בדיוק מה שרציתי לשמוע את נציגי הממשלה, שיגידו בדיוק איפה הם נמצאים מבחינת המקום הזה.

יואב קיש: ואני יכול להגיד לך ספציפית שמכיוון שב-2019 – מתי ב-2019?

תומר רוזנר: יולי.

יואב קיש: יולי.

עליזה לביא: שצריך לדווח.

יואב קיש: אנחנו מדווחים.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: אז אני לפחות יכול להגיד – אני לא יודע להגיד כמה מוקדם, אבל בטח לא בדקה ה-90, אנחנו מרימים פה דגל ראשון.

יואב קיש: ואני ארצה לשמוע - - -

ישראל דנציגר: - - -

יואב קיש: מה לא? יש לך עוד יותר מחצי שנה.

ישראל דנציגר: - - - זה בסדר.

מיכל רוזין: באמצע יהיו בחירות, נחליף ממשלה.

יואב קיש: אז אנחנו נשמע עכשיו מה הממשלה ואיפה הממשלה עומדת.

יואב קיש: וזה בדיוק מטרת הדיון עכשיו, בסדר?

עליזה לביא: אוקיי.

עליזה לביא: אבל רק בואו נזכור שאנחנו כנסת, ואתה יושב-ראש ועדת הפנים, ויש לך ארסנל של כלים להשתמש בהם.

מיכל רוזין: שלאו דווקא - - -

יואב קיש: בסדר, עליזה, אני כמוך עוד לא יודע מה קורה בממשלה.

יואב קיש: בואו נשמע.

עליזה לביא: לא, לא.

עליזה לביא: אני יודעת.

יואב קיש: את כבר באיומים, בסדר.

יואב קיש: בדרך כלל זה - - -

עליזה לביא: לא, אני בהמלצה.

יואב קיש: את בהמלצה.

יואב קיש: טוב, תודה.

עליזה לביא: אני בהמלצה.

עליזה לביא: חס וחלילה, באתי לאיים.

עליזה לביא: יש לי וועדות יותר - - -

יואב קיש: אז בואו נשמע.

יואב קיש: ישראל, מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, תתחיל אתה, בבקשה.

ישראל דנציגר: קודם כול, שלום ותודה רבה, חברות הכנסת והיושב-ראש.

ישראל דנציגר: ברשותכם, אני ארוץ מהר, אבל אני רוצה קצת לדבר יותר רחב.

ישראל דנציגר: בעיניי, למרות שאנחנו יושבים בוועדת הפנים והגנת הסביבה, זה אחד הדיונים הכי חשובים שקרו בכנסת בזמן האחרון.

ישראל דנציגר: יש פה הזדמנות חסרת תקדים להפוך את איך שמדינת ישראל מתנהלת.

ישראל דנציגר: ואני אגיד לכם למה.

ישראל דנציגר: אני קודם הייתי איש עסקים במגזר ההייטק.

ישראל דנציגר: החלטתי לבוא לשרת ציבור בממשלה, ונדהמתי מחוסר הניהול האסטרטגי של הדברים הכי חשובים לתושבי מדינת ישראל.

ישראל דנציגר: ומכיוון שאני יזם בטבעי ולא תמיד נשאר בגבולות שלי, התחלתי לנסות להניע את משרד ראש הממשלה ואת המועצה הלאומית לכלכלה לתכנון אסטרטגי.

ישראל דנציגר: ואז פתאום נקרתה בדרכי ההזדמנות הזו של ה-SDGs, שבדיוק על זה היא מדברת.

ישראל דנציגר: אם תסתכלו על הנושאים, זה הרבה מעבר לסביבה.

יואב קיש: נכון.

ישראל דנציגר: זה כל מה שהמדינה צריכה לעשות בשביל לתת שירות טוב לתושביה.

ישראל דנציגר: ועם זה אני מתחיל, כי הבשורה צריכה לצאת ולחלחל.

ישראל דנציגר: זה הדבר הכי חשוב בעיניי.

ישראל דנציגר: וכשאני מדבר על מעבר מניהול טקטי לניהול האסטרטגי, אני מדבר על דברים פשוטים.

ישראל דנציגר: אנחנו צריכים יעדים רב-שנתיים.

ישראל דנציגר: תראו שרוב היעדים בממשלה הם לשנתיים-שלוש גג.

ישראל דנציגר: כמעט אף אחד לא מגיע ל-2030, כמעט אף אחד לא מגיע ל-2050.

ישראל דנציגר: אנחנו צריכים לחשוב לטווח רחוק כשאנחנו עוסקים בתשתיות, אלה דברים שלוקח הרבה זמן לעשות אותם.

ישראל דנציגר: שתיים, אנחנו חייבים תוכניות פעולה כלל-ממשלתיות.

ישראל דנציגר: אנחנו נוטים לעשות פעולות נקודתיות של משרד אחד לבד, של גוף אחד לבד.

ישראל דנציגר: אנחנו לא רואים הירתמות מסונכרנת של מגוון הגורמים הממשלתיים.

ישראל דנציגר: והדבר הזה פוגע ביכולת העבודה שלנו.

ישראל דנציגר: והדבר השלישי, הוא מעקב ובקרה שוטף.

ישראל דנציגר: ואני עכשיו רץ מהר.

ישראל דנציגר: ראיתם את השקף הבא, אני לא אחזור עליו.

יואב קיש: כן, לא צריך.

ישראל דנציגר: אני רוצה רק שתעצרו ותסתכלו כמה זה לא רק סביבה.

ישראל דנציגר: האם אנחנו מטפלים במיגור העוני, האם אנחנו מטפלים בחינוך, האם אנחנו מטפלים בבריאות, בשוויון, ברעב וכולי.

ישראל דנציגר: זה לא רק סביבה.

מיכל רוזין: אם מותר לי להפריע לך במשפט, אולי הסיפור פה הוא לא כל אחד מהדברים האלה - - -

ישראל דנציגר: אלא ביחד.

מיכל רוזין: אלא החיבורים ביניהם.

ישראל דנציגר: בדיוק.

מיכל רוזין: החיבורים.

יואב קיש: טוב.

עליזה לביא: זה גם יעד בפני עצמו.

מיכל רוזין: בוודאי.

יואב קיש: כן.

ישראל דנציגר: אם תסתכלו על היעד האחרון, זה שותפות להשגת היעדים מתוך תפיסה של מה שאת אומרת, איך הכול מסתנכרן ביחד.

מיכל רוזין: בדיוק.

ישראל דנציגר: ואם אני רץ קדימה וטיפה מתחיל להתקדם לדוגמאות, הלכנו ומיפינו את הנושאים האסטרטגיים – אני חייב פה לתת ציון לשבח למועצה הלאומית לכלכלה ולד"ר יוג'ין קנדל שהתחיל את זה.

ישראל דנציגר: הם קבעו מספר נושאים אסטרטגיים שבהם הממשלה כבר קיבלה מספר החלטות ממשלה.

ישראל דנציגר: אבל, שוב, האופי, כמו שציינתי לפניכן, הוא לשנתיים-שלוש, והוא בדרך כלל silo, הוא בדרך כלל משרד ספציפי.

ישראל דנציגר: אני אעבור על כולם.

ישראל דנציגר: אתם רואים פה את טיפוח המצוינות שקשור לחינוך.

ישראל דנציגר: אתם רואים פה את מיצוי ההון האנושי שקשור לכל הנושא של צמיחה כלכלית.

ישראל דנציגר: אתם רואים פה חדשנות שהוא נושא מיקוד שקיבלו עליו החלטות ממשלה.

ישראל דנציגר: ואני ממשיך הלאה.

ישראל דנציגר: וברשות

ישראל דנציגר: כם, בואו נעבור על הכול, כי אני לא רוצה לשעמם אתכם.

ישראל דנציגר: קיבלו החלטות ממשלה שעכשיו אני משייך אותם לפרקים.

ישראל דנציגר: מה שאני בעצם עושה פה הוא תרגיל מחשבתי ואתה שואל מה עוד, נכון?

ישראל דנציגר: אנחנו עד היום פעלנו - - -

יואב קיש: לא, אני אגיד לך למה אני שואל, זה כי המשמעות היא האם יש חשיבה באמת שנובעת מה-master mind או bring-down, או שיש פה טיפול שמן הסתם נוגע בדברים האלה.

ישראל דנציגר: יש פה bottom-up ולא top-down, יש פה grassroots’ effort, אין פה משהו אסטרטגי.

יואב קיש: אוקיי.

ישראל דנציגר: וזו ההזדמנות לשנות את זה.

ישראל דנציגר: זו באמת ההזדמנות לשנות את הנושא הזה.

ישראל דנציגר: ולכן אני, כדי לא לשעמם אתכם, אקפוץ ישר לתכלס: מה אנחנו בעצם רוצים ומה אנחנו עושים.

ישראל דנציגר: בימים אלו קיבלנו את המכתב מראש הממשלה שבעצם אומר שהמשרד להגנת הסביבה, ביחד עם משרד החוץ, אמון על להניע את זה.

ישראל דנציגר: אני מעריך שהוא עשה את זה כי הוא ראה את השם "קיימות".

ישראל דנציגר: אם הוא לא היה, לא הייתה – מה?

עליזה לביא: אז הייתה החלטה או לא הייתה החלטה?

ישראל דנציגר: לא הייתה החלטה, היה מכתב.

עליזה לביא: היה מכתב.

ישראל דנציגר: היה מכתב שבו מבקש משרד ראש הממשלה שאנחנו ניקח על זה אחריות.

ישראל דנציגר: אני עוד רגע אתייחס לזה, כי יש לי הערה בנושא הזה.

יואב קיש: מתי היה המכתב הזה?

יואב קיש: מתי הוא יצא?

ישראל דנציגר: מתי היה המכתב?

ישראל דנציגר: מישהו זוכר?

דוברת: אם אני זוכרת, ב-3 באוגוסט.

יואב קיש: אוגוסט 2018?

עליזה לביא: טוב, אבל את יודעת, כשהשר שלך היה עסוק בבחירות - - -

יואב קיש: שנייה, אוגוסט 2018.

יואב קיש: אוקיי.

עליזה לביא: ותוך כדי הרבה עבודה מקצועית נעצרה במשרד שלכם.

יואב קיש: מאיפה את יודעת?

יואב קיש: למה את אומרת - - -

עליזה לביא: נו, באמת.

עליזה לביא: תעשה לי טובה.

יואב קיש: עם השר הזה יש פה צוות שלם שעוד עובד.

עליזה לביא: הוא צוות מקצועי, אבל הרבה - - -

עליזה לביא: אני ביקשתי דיון פה ואושר לי על בית שמש לפני למעלה משמונה חודשים.

עליזה לביא: ולא עשית לי עד היום.

עליזה לביא: זהו.

עליזה לביא: אתה מחכה שהדברים- - -

יעל כהן-פארן: - - -

יואב קיש: שלא צריך.

יואב קיש: לא צריך.

יואב קיש: הנה, את רואה, ידעתי שלא נצטרך.

עליזה לביא: ידעת.

עליזה לביא: אתה, יש לך - - -

יואב קיש: אמרתי לך אז שעד שאין ראשת עיר בבית שמש לא צריך להיות.

תומר רוזנר: מעליזה לעליזה.

עליזה לביא: ראשת עיר שתבחר על ידי חרדים.

יואב קיש: מעליזה לעליזה.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: כן, לעניינינו.

יואב קיש: בבקשה.

ישראל דנציגר: אני אנסה להימנע מלהתייחס לפוליטיקה.

יואב קיש: כן, נכון.

עליזה לביא: זה התפקיד שלנו לעזור לך.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: זה המכתב.

יואב קיש: קיבלתי העתק.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: 5 ליוני 2018.

ישראל דנציגר: קיבלת העתק של המכתב, בעקבותיו - - -

עליזה לביא: זה היה רק אתמול, לא?

עליזה לביא: מה זה היה 5 ביוני.

עליזה לביא: רק אתמול, באמת.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: ארבעה חודשים.

יואב קיש: ארבעה-חמישה חודשים.

עליזה לביא: זאת אומרת, אתה צריך לדווח עוד שבוע.

יואב קיש: איזה עוד שבוע?

יואב קיש: מה עוד שבוע?

יואב קיש: עליזה, מה קורה לך?

יואב קיש: תני לאנשים לדבר.

יואב קיש: אני לא מכיר אותך - - -

יעל כהן-פארן: - - -

עליזה לביא: במושגים של הקצב של לקבל מכתב, למרות שיצא ב-5 ליוני, לעשות פה דיון אחרי חצי שנה.

יואב קיש: טוב, עליזה, תודה רבה.

ישראל דנציגר: בואו נתקדם.

יואב קיש: בבקשה, תמשיך.

ישראל דנציגר: מאז ה-5 ביוני, הצוות האסטרטגי של המשרד, סמנכ"לית האסטרטגיה והתכנון, גלית כהן, מובילה את המהלך שקודם כול הוא לנסות ולאתר את תמונת המצב הקיימת.

ישראל דנציגר: זאת אומרת, איפה אנחנו עומדים עם ההחלטות מממשלה והתוכניות, כמו שהראיתי לכם לפניכן, ביחס לאותם יעדים.

ישראל דנציגר: נכון, לקחת את הקיים ולא את הנובע מלמעלה, אבל לראות איפה אנחנו כבר היום עומדים מבחינת תוכניות.

ישראל דנציגר: ראיתם דוגמה של זה.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: מאה אחוז.

ישראל דנציגר: הדבר הבא בתור נושא מאוד חשוב - - -

מיכל רוזין: זה נעשה או ייעשה?

ישראל דנציגר: זה נעשה עכשיו.

יואב קיש: לא, הוא אומר לך - - -

מיכל רוזין: לא, את זה הבנתי.

מיכל רוזין: אוספים את הנושא קיים וממפים, רואים - - -

תומר רוזנר: מחברים.

מיכל רוזין: כן, נו.

ישראל דנציגר: זה כבר התחלנו לעשות.

ישראל דנציגר: אוספים וממפים מה קיים, רובו כבר קיים היום.

ישראל דנציגר: רובו כבר נמצא אצלנו היום.

יואב קיש: טוב.

ישראל דנציגר: הדבר הבא, וזה תהליך - - -

יואב קיש: אבל, תעבירו בבקשה לוועדה רשימה של הדברים שאתם מחברים ל-SDGs, כדי שגם בממ"מ יהיה את זה, ויהיה ריכוז מסודר של הדברים שאתם באמת – לא מהחשיבה למעלה, אבל מהחשיבה למטה – מחברים לזה.

ישראל דנציגר: נעביר.

מיכל רוזין: אבל, סליחה, חבר הכנסת קיש, מה שיותר חשוב זה לא אילו החלטות התקבלו.

מיכל רוזין: אנחנו מכירים שנינו מה קורה עם הרבה מאוד מהחלטות ממשלה, אלא מה נעשה עם אותה החלטה.

מיכל רוזין: זה לא מספיק רק שיש את החלטות.

יואב קיש: בבקשה.

ישראל דנציגר: מה שאנחנו עושים היום זה לראות אילו החלטות ממשלה יש ומשתמשים במעקב, בקרה וביצוע של אנשי משרד ראש הממשלה על מה יושם ומה לא יושם.

מיכל רוזין: אוקיי.

ישראל דנציגר: הדבר הזה ייצר לנו תמונת מצב של מה הוחלט, מה יושם ומה עוד צריך להיות מיושם, ומה הפערים, ה- white spacesקוראים לזה בניתוח אסטרטגי בעסקים.

ישראל דנציגר: הדבר הבא – ואני חושב שהוא דבר שמסתתר בכל הדיונים – הוא שבסופו של דבר לא משרד החוץ ולא המשרד להגנת הסביבה הם הגופים המתאימים להוביל את המאמץ הזה.

ישראל דנציגר: ואני אומר את זה בצורה הכי גלויה, עם כל הכבוד שיש לי לעצמי, מי שצריך לתכלל את הזה זה משרד ראש הממשלה, המועצה הלאומית לכלכלה.

ישראל דנציגר: רתמתי את משרד ראש הממשלה ואת המועצה הלאומית לכלכלה לנושא.

ישראל דנציגר: ואנחנו עכשיו בדיונים על איך אנחנו באמת מסנכרנים את התהליכים, את החשיבה האסטרטגית שלהם עם החשיבה הזו, כדי שלא ייווצרו פה תהליכים מקבילים שאף פעם לא מסתנכרנים.

ישראל דנציגר: אבי שמחון נרתם לדבר הזה ולכל הפעולות שאנחנו עושים עכשיו.

ישראל דנציגר: אני מקווה מאוד שבפעם הבאה שאתם תבקשו עדכון, לא אני אשב פה, אלא מנכ"ל ראש משרד ראש הממשלה, או המועצה הלאומית לכלכלה, ישבו ויעדכנו.

ישראל דנציגר: כי הם הגוף המתאים, שיש לו את הסמכויות, את הכוח, ואת היכולת לאגד את הממשלה כאחת.

ישראל דנציגר: זה לא שאני בורח מאחריות, אבל אני חושב שזה הדבר הנכון למדינת ישראל.

ישראל דנציגר: אחרי שאנחנו מקבלים תמונת מצב, אנחנו יושבים ביחד עם המועצה הלאומית לכלכלה – ואנחנו התחלנו עם זה כבר עכשיו – לקבל מראש הממשלה את הנושאי הליבה בהם הוא רוצה להתחיל.

ישראל דנציגר: לא נצליח לעשות את כל 17 הנושאים בפעם אחת.

ישראל דנציגר: אנחנו רוצים שראש הממשלה יחליט על ארבעה, חמישה, שישה נושאים שבהם אנחנו רוצים להתחיל.

ישראל דנציגר: אנחנו על בסיסם נגבש תוכניות עבודה הפעם מלמעלה.

ישראל דנציגר: הפעם אנחנו נראה: אוקיי, אנחנו רוצים למגר את העוני, למגר את הרעב וכולי, עכשיו אנחנו נבנה תוכנית עבודה שמתבססת על מה שכבר עשינו, אבל נבנה את התוכנית מלמעלה – וכמו שציינה חברת הכנסת – ולתרגם אותם להחלטות ממשלה.

ישראל דנציגר: הציפייה שלנו היא שעד ההצגה באו"ם ביולי 2019 נעביר מספר החלטות ממשלה שהפעם עם תוכניות לאומיות מלמעלה.

ישראל דנציגר: נציג באו"ם את התהליך שעשינו פלוס כמה החלטות ממשלה שכבר בוצעו בתהליך הזה, וכמה דברים שכבר עשינו, שיהיו חלק ממה שהצגתי לפניכן.

ישראל דנציגר: ומכאן ואילך נתחיל תהליך רב-שנתי, שנגיע למצב שבו הממשלה קיבלה החלטת ממשלה אסטרטגית על כל אחד מהנושאים האלה.

יואב קיש: רגע, ישראל, אני מצטער קצת להיות פסימי פה.

ישראל דנציגר: זה חלק מהחיים.

יואב קיש: כי אם אנחנו עוברים במהלך התקופה גם בחירות - - -

ישראל דנציגר: לא יקרה.

יואב קיש: אז זה לא יקרה.

ישראל דנציגר: לא.

יואב קיש: ולכן - - -

יעל כהן-פארן: חשבתי שאמרת לא יקרה עד בחירות.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: התוכנית היפה הזו - - -

ישראל דנציגר: אה, אמרתי שאני לא אדבר על הפוליטיקה.

יעל כהן-פארן: - - - יהיו בחירות - - -

יואב קיש: התוכנית היפה הזו לא תקרה.

יואב קיש: עכשיו מה שאני שואל הוא למה אתם לא דוחפים.

יואב קיש: מה כוונה?

יואב קיש: אני לא יודע איך זה עובד עם מזכירות הממשלה ואיך הדברים, אבל לבוא ולבוא עם איזושהי הצעה שלכם מוקדם של שני החברים – עוד לא שמענו את יעקב – אבל שניכם לבוא ולהגיד מה אתם מסוגלים לעשות ולהביא, לא להביא תוצר גמור, להגיד – יש לכם חודש.

יואב קיש: חודש לקבל משהו, הנחיה מהממשלה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כדי שאחרי שבחודש הזה זה יגמר, אתם תוכלו לעבוד חצי שנה ולעשות execution, כי אם תעבוד הפוך ותחכה להחלטת הממשלה כזו, לא יהיה.

יואב קיש: אז עכשיו תחליט מה אתה רוצה.

יואב קיש: אני אומר לך בכנות, אני מאמין שאתם מסוגלים ללכת – לכו על, אתה יודע, תמיד זה חוק ה-80/20, לכו על הדברים שבקונצנזוס, לא על הדברים הבעייתיים.

יואב קיש: לכו על דברים שאתם מאמינים שיהיה קל להעביר, יהיה נכון לעשות כצעד ראשון קדימה.

יואב קיש: תנו הצעה, תנו למזכיר הממשלה ותקבלו הנחיות ממשלה תוך חודש, כי אחרת לא יהיה לכם.

יואב קיש: אני אומר לך בכנות, לא יהיה.

ישראל דנציגר: הכוונה היא בדיוק מה שאתה מדבר עליו.

ישראל דנציגר: ולכן אני עושה את המיפוי של מה שקיים, כי ראש הממשלה מן הסתם ירצה לבחור את הדברים שבהם הוא כבר התמקד ועשה עבודה, כמו החדשנות, כמו הצמיחה הכלכלית, דברים שהיו נושאי מיקוד שלו, כמו החינוך האיכותי.

ישראל דנציגר: נשלים את זה לתוכנית קוהרנטית.

ישראל דנציגר: לעשות הצעת ממשלה לא לוקח שנייה.

ישראל דנציגר: צריך לעבור בכל המשרדים, זה תהליך משפטי וכולי.

ישראל דנציגר: אבל אם זה יכלול בעיקר דברים שכבר החליטו עליהם פלוס תוספות קטנות, יהיו לנו ביד בדיוק את מה שאתה מדבר עליו.

יואב קיש: אבל לוחות הזמנים שלך צריכים להיות – כאילו, מה שאתה אמרת לי זה - - -

ישראל דנציגר: אני צריך להיות מסוגל שבסוף החודש הקרוב יהיו לי כבר מראש ממשלה את נושאי המיקוד שהוא החליט עליהם, ואני צריך עד סוף השנה הקלנדרית הזו שיהיו לי כבר טיוטות הצעות מחליטים.

ישראל דנציגר: זה מה שצריך לעשות.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: אני מקווה שתצליח.

עליזה לביא: רק משפט אחד, אני חייבת לרוץ - - -

יואב קיש: כן, חברת הכנסת לביא.

עליזה לביא: יש לי הרבה מה להגיד, אבל רק משפט אחד.

עליזה לביא: תראו, לא מעט פעמים באו"ם מתקיפים אותנו גם על הדברים הטובים שאנחנו עושים, גם בוועדות, גם אפילו בוועדה לשוויון הזדמנויות לנשים, ועוד ועוד, אחרי שאנחנו מציגים ומציגים.

עליזה לביא: שורה התחתונה היא שאנחנו חוטפים עוד פעם בעיטה נגדנו.

עליזה לביא: אני אומרת, שיש פה כלי נוסף – לא שאני מחזיקה גדולה באו"ם ולא שהוא בטובתנו, כלפינו – אבל עדיין יש פה כלי נוסף שראוי וכדאי, מעבר לכל הדברים שנאמרו פה – ואני מחזקת אותך ומקווה מאוד שתיקחו את זה בשתי ידיים, יש לכם צוות משובח – מעבר להכול, זו עוד הזדמנות לשפר את מעמדנו באו"ם.

עליזה לביא: תודה רבה אדוני.

יואב קיש: תודה.

יעקב הדס הנדלסמן: אפשר רגע להתייחס לזה?

יואב קיש: כן, אפשר.

יואב קיש: ישראל, סיימת?

יואב קיש: או יש לך משפט סיום?

ישראל דנציגר: לא, יש לי עוד - - -

יואב קיש: אז אחריו אתה.

יעקב הדס הנדלסמן: לא, אבל אני רוצה לענות לה.

יואב קיש: לא, היא הלכה כבר.

יעל כהן-פארן: תענה לה בדבריך.

יעל כהן-פארן: היא תראה בפרוטוקול.

ישראל דנציגר: חברים, פה אני קצת אחרוג ממקומי, אבל בכל זאת אני רוצה לתת הצעה.

ישראל דנציגר: לכנסת יש תפקיד מאוד חשוב בנושא הזה.

ישראל דנציגר: ובכלל, אני חייב להגיד לכם, ממעיטים בכוחן של ועדות.

ישראל דנציגר: לוועדות יש כוח אדיר ויכולת שלהן לזמן כל מי שהם רוצים.

ישראל דנציגר: ומשרדי ממשלה בהחלט מוזזים ומונעים כשוועדות מניעות אותם, ולכן אני חושב שיש פה כוח מאוד גדול.

ישראל דנציגר: אני חושב שהכנסת יכולה להיות זו שעושה מעקב אחר כל משרד וממשלה, האם גיבשו תוכנית בכל אחד מהיעדים, נקבעו יעדים, והאם יש תוכנית ממשלתית ולחייב את אותם שרים ומנכ"לים שאחראים, לבוא ולהציג את התוכניות שלהם בלי לנתח מה החקיקה הנדרשת בשביל להשיג את אותם יעדים ותוכניות רבות-שנים.

ישראל דנציגר: כי זה לא רק תקציבים, זה לא רק סבסוד ואכיפה, הרבה פעמים נדרשת חקיקה כדי להגיע לנושא הזה.

ישראל דנציגר: יש לכם פה אחריות משמעותית.

ישראל דנציגר: ומעקב אחר ביצוע ועדכוני התוכנית על בסיס שוטף.

ישראל דנציגר: עכשיו אני אזרוק פה רעיון, שאולי חלקכם תאהבו וחלקכם לא.

ישראל דנציגר: לא הספקתי לעשות איתכם דיון עליו.

ישראל דנציגר: אני חושב שיש מקום לחוק תוכניות אסטרטגיות במדינת ישראל.

ישראל דנציגר: זה חוק שאומר שהממשלה צריכה להציג לכנסת בכל אחד מהמשרדים בנושאי הליבה, או לפי ה-SDGs, תוכנית לאומית ארוכת-שנים עם יעדים, כמו שאני הצגתי.

יואב קיש: אבל זה יש לך – לא את החוק – אבל יש לך תוכניות עבודה שהמשרדים באים ומציגים.

ישראל דנציגר: לא, לא.

ישראל דנציגר: זו תוכנית עבודה של שנה.

ישראל דנציגר: אל תטעה, אני יודע על מה אני מדבר.

ישראל דנציגר: בחוק אוויר נקי קבעו בצורה יפיפייה שהמשרד להגנת הסביבה יציג תוכנית לאומית להפחתת זיהום אוויר פעם בחמש שנים, ושהיא תסתכל עשר שנים קדימה.

ישראל דנציגר: זה שם אותנו בצד שמחייב אותנו לחשוב אסטרטגית.

ישראל דנציגר: עכשיו תרחיב את זה לתפיסת הכנסת דוחפת את הממשלה לחשוב אסטרטגית.

ישראל דנציגר: חוק תוכניות אסטרטגיות של המדינה יכול לעזור לדחוף את הממשלה, על גופיה, להציג תוכנית אסטרטגית ולעשות בקרה שנתית עוקבת אחר כל משרד, כל תחום לראות האם עומדים, לא עומדים ואילו שינויים עושים.

ישראל דנציגר: בעיניי, זה כלי משמעותי לפרלמנט להיות חלק משמעותי ברשות המבצעת.

יואב קיש: טוב.

מיכל רוזין: מפקח.

מיכל רוזין: אנחנו לא חלק, אנחנו מפקחים על הרשות המבצעת.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אתה רוצה להגיד משהו, תומר?

תומר רוזנר: כן, כן.

מיכל רוזין: אני מתנצלת, אני יוצאת להלוויה.

קריאה: בוועדת הרפורמות יש - - -

יואב קיש: כן, בבקשה, חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: אני לא רוצה לנאום.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד שהנושא הזה מאוד-מאוד חשוב, בעיקר באמת בפורומים בין-לאומיים שאנחנו נמצאים בהם בכל מקום.

מיכל רוזין: תומר, היועץ המשפטי של הוועדה, צדק בעניין.

מיכל רוזין: אנחנו נמצאים, שואלים אותנו על יישום החלטות שלא מיושמות, לא מאומצות על ידי המדינה.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה לחלוטין, כמובן, תפקידו של משרד ראש הממשלה, אבל אני חושבת שזה לגמרי תפקיד הכנסת.

מיכל רוזין: טוב שהרמת את העניין הזה.

מיכל רוזין: זה לא מחויב המציאות, דרך אגב, שזה ועדת הפנים.

מיכל רוזין: אבל כן מחויב המציאות שהכנסת תבצע פיקוח על הממשלה בעניין הזה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: לאיזו ועדה את חושבת?

יואב קיש: זה לא נראה לך - - -

מיכל רוזין: לא, אני לא אומרת את זה מתוך תחרות.

יואב קיש: לא, אני חושב שאולי את רוצה להציע משהו.

יואב קיש: אני לא יודע.

מיכל רוזין: אתה יודע, היו הצעות בתחילת הכנסת הקודמת אפילו על איך עושים reshuffle של כל הוועדות בכנסת.

מיכל רוזין: יש הרבה אי סדר וחוסר הגיון, ויש ועדות שעוסקות בלושה-ארבעה משרדים ממשלתיים, ויש כאלה שעוסקות במשרד אחד.

מיכל רוזין: ואנחנו יודעים גם על העומסים השונים.

מיכל רוזין: אני לא נכנסת לזה.

מיכל רוזין: אבל יש הרבה מאוד, דרך אגב, מחקרים ומאמרים שנכתבו גם על ידי המכון הישראלי לדמוקרטיה ואחרים, שהציעו הצעות כאלה ואחרות.

מיכל רוזין: יש גם שינויים שצריכים להיעשות במשרדי הממשלה.

מיכל רוזין: למשל, ברוב מדינות המערב משרד הבריאות והרווחה הם לא משרדים שונים, אלא אותו משרד, מכיוון שהנושא הוא מעורב וצריך לעבוד ביחד.

מיכל רוזין: והרבה פעמים אני נתקלת, בעבודה שלי מול משרד הבריאות והרווחה, בחוסר חיבור משמעותי ונכון עבור האזרחים.

מיכל רוזין: לכן, אני אומרת שזה לא מחויב המציאות ועדת פנים, לא בגלל שאני מערערת על כך שזה לא המקום, חבר הכנסת קיש, אלא מכיוון שמישהו צריך להרים את הכפפה.

מיכל רוזין: טוב שהרמת את הכפפה.

מיכל רוזין: צריך להוביל את הדבר הזה מתוך הכנסת, כי כן לממשלה תמיד יהיו דברים יותר דחופים על סדר היום.

מיכל רוזין: ואנחנו צריכים להיות מפקחים.

מיכל רוזין: וזה יכול לעזור לכולנו.

מיכל רוזין: אם נראה ראייה אסטרטגית, אז בסופו של דבר גם אחר כך אנחנו נצליח ליישם פה דברים בצורה הרבה יותר הלימה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: סליחה שאני הולכת, יש הלוויה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: "הלימה".

יואב קיש: יעקב הדס - - -

תומר רוזנר: רגע.

יואב קיש: כן, תומר.

תומר רוזנר: אני רוצה להגיד משהו למנכ"ל המשרד להגנת הסביבה.

תומר רוזנר: כדי שהכנסת תוכל למלא תפקיד של פיקוח אפקטיבי בעניין הזה, צריך להיות לה כלי שעליו היא מפקחת או משהו שעליו היא מפקחת.

תומר רוזנר: כל עוד אין החלטת הממשלה לפחות שבעצם מגדירה את התהליך, מגדירה איך ישראל נערכת למימוש ה- SDGs ברמה האסטרטגית, כמו שאדוני אומר, יהיה לכנסת קשה לבוא בטענות למשרדים אם הם לא יציגו בפניה דברים כאלו ואחרים.

תומר רוזנר: כי יגידו: אנחנו לא מחויבים לשום דבר, הממשלה לא חייבה אותנו.

תומר רוזנר: רצון טוב יש אולי בחלק מהמשרדים, אבל לכנסת יהיה קשה לפקח על פעולה שאין עליה איזשהו ציר או בסיס יסודי שבו הממשלה בעצם מאמצת איזושהי מדיניות ברורה והליך סדור למימוש היעדים האלה.

תומר רוזנר: לכן, הצעד הראשון שאתם, כמי שמוטל לעליכם לקדם את העניין, צריכים לעשות הוא להביא החלטת ממשלה, להביא הצעת מחליטים בהקדם האפשרי שבה התהליך, שאדוני דיבר עליו, יעוגן בהחלטת ממשלה לפחות, כדי שהכנסת תוכל למלא את תפקיד הפיקוח על אם המשרדים השונים ממשים את מה הממשלה החליטה.

תומר רוזנר: כל עוד זה לא קיים, יהיה מאוד קשה לכנסת לפקח.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: משרד החוץ.

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: יעקב הדס.

יעקב הדס הנדלסמן: תודה.

יעקב הדס הנדלסמן: אני רק רציתי לענות לחברת הכנסת לביא ובזה אני אפתח את הפרזנטציה הקצרה שלי.

יעקב הדס הנדלסמן: הסיפור הוא כבר לא רק משהו שהוא אינטרס לאומי של כל מדינה ומדינה.

יעקב הדס הנדלסמן: אנחנו מדברים על משהו שהוא גלובלי.

יעקב הדס הנדלסמן: אנחנו מדברים על ניסיון שנעשה עכשיו על ידי הקהילייה הבין-לאומית לעצב מחדש את מסגרות החיים, התרבות כלליים לקראת הדורות הבאים בגלל כל מיני שינויים שהעולם עובר.

יעקב הדס הנדלסמן: לא רק שינויים אקלימים, אלא גם שינויים אחרים.

יעקב הדס הנדלסמן: אגב, אם יש משהו בעולם שאנחנו נראים במאה אחוז חיוב ללא שום ifs and buts, זה הנושא הזה גם באו"ם וגם בכל מקום בעולם.

יעקב הדס הנדלסמן: אני עוד מעט 35 בשירות החוץ.

יעקב הדס הנדלסמן: אני מעולם לא נתקלתי במצב שבו בכל מקום שאנחנו באים עם הנושא הזה של קיימות אנחנו מתקבלים בברכה, כי ישראל נראית כמדינה תורמת נטו, כי ישראל נראית כחלק אינטגרלי מהפתרון.

יעקב הדס הנדלסמן: וזה לא רק בנושא הסביבה – או בואו נתחיל בנושא הסביבה –אלא גם בשני המרכיבים האחרים של הקיימות, כי לקיימות, כפי שכבר ראיתם, יש שלושה מרכיבים: ערכים חברתיים, ערכים כלכליים וערכים סביבתיים, כששינוי האקלים הוא רק חלק מהערכים הסביבתיים.

יעקב הדס הנדלסמן: וישראל נראית כחלק מהפתרון לכל דבר ועניין.

יעקב הדס הנדלסמן: עכשיו למעשה ראש הממשלה החליט על שינוי דרסטי במדיניות שלנו בכל ההתייחסות לסיפור הקיימות.

יעקב הדס הנדלסמן: אנחנו הפכנו, או הופכים לשחקן פעיל.

יעקב הדס הנדלסמן: אנחנו הופכים לשחקן פעיל משלוש סיבות עיקריות.

יעקב הדס הנדלסמן: אחד, כי הנושא הזה מעסיק יותר ויותר את סדר היום הבין-לאומי.

יעקב הדס הנדלסמן: בכל מקום נתקלים בזה.

יעקב הדס הנדלסמן: אגב, מי שמתעסק קצת בטוויטר, תסתכלו למשל – אני בדקתי את זה במחקר עצמי – כמה אחוז מהציוצים של מזכ"ל האו"ם מוקדשים לכל בעיות העולם, וכמה אחוז מהציוצים של מזכ"ל מוקדשים לבעיות של קיימות, לאו דווקא לאיכות הסביבה.

יעל כהן-פארן: השאלה היא כמה אנשים רואים את הציוצים של מזכ"ל האו"ם.

יעקב הדס הנדלסמן: תראי, את נוגעת בבעיה שאני תכף ארצה – אומנם זה לא תחום העיסוק שלי – אבל אני ארצה לגעת בבעיה, כי הבעיה של כולם בכל העולם היא שכל הסיפור הזה זה נורא אינטלקטואלי וזה נחלתם של מעטים מאוד.

יעל כהן-פארן: אקדמיה.

יעל כהן-פארן: אקדמיה.

יעקב הדס הנדלסמן: את יודעת, של האליטות בכל מקום.

יעקב הדס הנדלסמן: לא רק בישראל ומעבר לארגונים החברתיים.

יעקב הדס הנדלסמן: הבעיה היא איך אנחנו מביאים את הבשורה לאדם הפשוט, כי בסופו של דבר בקיימות רובנו עושים את כל הדברים ממילא, רק שאנחנו לא רואים את התמונה הכוללת.

יעקב הדס הנדלסמן: אבל בכל מקרה, יש פה שינוי.

יעקב הדס הנדלסמן: אנחנו יכולים כרגע בהשתתפות לעצב את המדיניות לדורות הבאים במקום שזה רלוונטי מבחינתנו, וכדאי שנהיה שם.

יעקב הדס הנדלסמן: הדבר השני הוא האינטרס ההסברתי, התדמיתי, כי התדמית שלנו בנושאים האלה היא תדמית מאוד חיובית.

יעקב הדס הנדלסמן: והאינטרס השלישי הוא האינטרס הכלכלי.

יעקב הדס הנדלסמן: יש כאן הרבה מאוד כסף שמונח.

יעקב הדס הנדלסמן: רק לסבר את האוזן, בנושא האקלים על פי הסכם פריז מ-2020, כל שנה העולם המפותח אמור להקצות בערך 100 מיליארד דולר לטיפול באתגרים של האקלים.

יעקב הדס הנדלסמן: זה כסף שהרבה חברות ישראליות, עם הידע שלהן והיכולות המוכחות שלהן, יכולות לעשות בזה שימוש לטובתנו אבל גם לטובת העולם.

יעקב הדס הנדלסמן: בפועל מה שאנחנו עושים – ישראל דנציגר כבר הזכיר – אנחנו נערכים כרגע.

יעקב הדס הנדלסמן: תאריך היעד הוא יולי 2019, ששם אנחנו נציג את דוח הקיימות הלאומי.

יעקב הדס הנדלסמן: המטרה, כפי שאני רואה אותה, והיא לא שונה בהרבה מהצורה שהמשרד להגנת הסביבה רואה אותה, זה שהדוח הזה לא יהיה one of, כלומר, הדוח אמור להיות דוח שנותן תמונת מצב עד כה.

יעקב הדס הנדלסמן: אני מוסיף את הרעיון של ישראל – איפה אנחנו, מה ראש הממשלה רוצה, אילו דברים הוא רוצה לפתח בראיה אסטרטגית לשנים הבאות.

יעקב הדס הנדלסמן: וזה יהיה המכנה המשותף להידיינות ולעבודה מתואמת של כל הגופים הרלוונטיים במדינה.

יואב קיש: מה לוחות הזמנים שאתה רואה לנגד עינייך?

יעקב הדס הנדלסמן: קודם כול, יש לנו את יולי 2019.

יעקב הדס הנדלסמן: ומיולי 2019 אז צריך להתחיל לרוץ קדימה.

יעקב הדס הנדלסמן: אני מאוד מקווה.

יעל כהן-פארן: ביולי אתם מציגים.

יעקב הדס הנדלסמן: ביולי אנחנו מציגים את זה באו"ם.

יואב קיש: מה?

יעל כהן-פארן: אבל מה אתם מציגים בדיוק?

יעל כהן-פארן: את המצב הקיים רק או גם מה היעדים של ישראל?

יעקב הדס הנדלסמן: הכול.

יעקב הדס הנדלסמן: הכול.

יעקב הדס הנדלסמן: יש לאו"ם פורמט - - -

ישראל דנציגר: ציינתי שאנחנו שואפים להגיע להחלטות שכבר נציג שם שהחלטנו והתחלנו לעשות.

יעקב הדס הנדלסמן: בדיוק.

יעל כהן-פארן: כן, אוקיי.

יעקב הדס הנדלסמן: לאו"ם יש איזשהו פורמט.

יעקב הדס הנדלסמן: הפורמט הזה אמור להציג את מה שיש עד היום בכל דבר ועניין.

יעקב הדס הנדלסמן: אבל הם היו רוצים גם לראות איך אנחנו רואים את העתיד.

יעקב הדס הנדלסמן: ומדובר על דוח שיכול לנוגע משהו בין 200 ל-400 עמוד, שזה דוח למקצוענים.

יעקב הדס הנדלסמן: יש מישהי אנליסטית שעוסקת בתכלול הדוח וכל משרדי הממשלה – כבר שמעתם על זה – כל משרדי הממשלה הרלוונטיים עובדים עם הצוות, וכל אחד אמור לספק את הנתונים.

יעקב הדס הנדלסמן: וכמו ישראל דנציגר אמר, אנחנו מקווים גם שתהיינה החלטות, שזה יגובה גם בהחלטות ממשלה ואז יש לזה גם משקל מעבר לפרזנטציה באו"ם.

יעקב הדס הנדלסמן: ואחרי זה, זה יהיה הבסיס, כי כיום בארץ כולם מתעסקים בזה.

יעקב הדס הנדלסמן: הממשלה מתעסקת עם זה, אבל זה בנפרד.

יעקב הדס הנדלסמן: הכנסת מתעסקת עם זה, אבל בנפרד.

יעקב הדס הנדלסמן: העולם האקדמי, ארגוני החברה האזרחית שנמצאים פה והם תכף ידברו, ו-last but not least, הסקטור הפרטי שיש לו אינטרס אולי הכי גדול מבין כולנו שאנחנו נהיה בפנים, כי בקטע הכלכלי, דפוסי הפעילות משתנים.

יעקב הדס הנדלסמן: חברה ישראלית שתרצה לזכות במכרזים בין-לאומיים – גם באפריקה, כי מי שממן את זה אלה קרנות – היא תצטרך לעמוד בסטנדרטים מסוימים.

יעקב הדס הנדלסמן: שלא לדבר על כל אותם קרנות הון סיכון או קרנות השקעה שנקראות Impact, כל אלה שמשקיעים רק בפרויקטים שהם מעבר לכיס, כי אלה לא ארגוני צדקה, יש להם גם משהו לנשמה.

יעקב הדס הנדלסמן: זה העולם שאנחנו הולכים אליו, והוא כבר פה.

יעקב הדס הנדלסמן: אז אנחנו קפצנו על העגלה הזאת בשלב שאנחנו יכולים להשפיע ולמצב את עצמנו.

יעקב הדס הנדלסמן: אז אני אומר שהכול מתמקד ביולי 2019, ובספטמבר 2019 באופן חריג- - -

יואב קיש: יעל, תחליפי אותי, בבקשה.

יואב קיש: תודה.

יעקב הדס הנדלסמן: ספטמבר 2019, במסגרת דיוני העצרת הכללית של האו"ם, תהיה פסגת מנהיגים לנושא קיימות.

יעקב הדס הנדלסמן: פה אנחנו עוד לא יודעים, רב הנסתר על הנגלה, כי האו"ם עצמו עוד לא החליט.

יעקב הדס הנדלסמן: אבל זו יוזמה של מזכ"ל האו"ם שבשנה הרביעית – כי זה 2019 זה ארבע שנים מאז שאג'נדת 2030 אושרה – יהיה איזשהו דיון במטרה לנסות ולראות לאיפה אנחנו הולכים מעכשיו.

יעקב הדס הנדלסמן: כי כבר יש כמה מסקנות מאוד בולטות, ובזה אני אסיים.

יעקב הדס הנדלסמן: המסקנה הבולטת היא שגם כשיש התקדמות במקומות מסוימים, אז אחד, הפוליטיקה המקומית עדיין גוברת על האינטרס הכללי.

יעקב הדס הנדלסמן: למשל, בנושא של איך אנחנו מיישמים את הסכם פריז.

יעקב הדס הנדלסמן: והדבר השני, שהוא לא פחות חשוב, הוא שהמודעות בציבור היא לא גדלה.

יעקב הדס הנדלסמן: אני מדבר כרגע גם על מדינות מפותחות.

יעקב הדס הנדלסמן: גם באירופה, שהם כולם אלופי הקיימות, האדם ברחוב לא מבין בזה, הוא לא יודע.

יעל כהן-פארן: בדיוק.

יעל כהן-פארן: איפה עושים את זה.

יעל כהן-פארן: כן.

יעקב הדס הנדלסמן: כשאומרים לו שינוי אקלים אז הוא מתעורר.

יעקב הדס הנדלסמן: זהו.

יעקב הדס הנדלסמן: אני חייב לרוץ לשדה תעופה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה יעקב.

יעל כהן-פארן: אני רוצה ככה – גם מחליפה כרגע את היושב-ראש – גם להגיד כמה מילים וגם באמת לברך גם על עצם הקיום של הדיון הזה והקיום של התהליך הממשלתי, שאני באופן אישי, נגיד, לא הייתי מודעת אליו.

יעל כהן-פארן: ואני רק יכולה לקוות שהוא יוליך אותנו קדימה, כי בצער אני אומרת את זה, מדינת ישראל באמת מאוד-מאוד חלשה – ומאוד-מאוד חלשה זה באנדרסטייטמנט – בכל התכנון האסטרטגי.

יעל כהן-פארן: אם תסתכלו על התוכנית "ישראל 2020", שאנחנו אוטוטו מגיעים אליה, שנכתבה ב-1995 על ידי מומחים עצמאיים מהטכניון.

יעל כהן-פארן: פרופ' אדם מזור היה בראש המתכננים, פשוט כמה יוזמים שאמרו: וואלה, צריך פה איזושהי תוכנית, איזושהי הסתכלות אסטרטגית, והרימו את הכפפה, מה שנקרא.

יעל כהן-פארן: הממשלה לא עשתה.

יעל כהן-פארן: מאז אני לא יודעת על תהליך דומה בחברה האקדמית.

יעל כהן-פארן: אולי יש כאן אנשים שיציגו, אבל זה כל כך נדרש שהממשלה תעסוק בזה.

יעל כהן-פארן: יש לנו מדינה, אנחנו כבר בני 70.

יעל כהן-פארן: אני מקווה שנחיה פה לפחות עוד 70 שנים, כמובן הרבה-הרבה יותר, לנצח נצחים, אבל צריך להסתכל קדימה ולראות איך מגיעים לשם ומה קורה פה עוד 50 שנה, לא רק עוד שנה ושנתיים.

יעל כהן-פארן: אני באמת אעביר כאן את הרשות לדוברים הבאים, אבל אני רוצה גם להעלות מורכבות שבעצם יגעו בנושא הזה.

יעל כהן-פארן: הוא הרי מכיל המון-המון דברים: גם עוני, גם נשים, גם צמצום פערים, גם חדשנות, סביבה.

יעל כהן-פארן: דווקא לפעמים זה מעין קצת, בעיניי, "תפסת מרובה, לא תפסת", אוקיי?

יעל כהן-פארן: כי לדבר על הנושא הזה בראיה הכי הכי מלמעלה לא מדבר לאף אחד, אבל כשמדברים על נשים הרי זה בכותרות, כשמדברים על עוני זה בכותרות, כשמדברים על בריאות זה בכותרות.

יעל כהן-פארן: צריך לראות איך מחברים את הדברים האלה ברמה היום-יומית לאנשים שיבינו.

יעל כהן-פארן: וברמה הפעולתית של משרדי הממשלה לכוון את כל הפעולות שלהם, שעוסקים כבר בנושאים האלה, לכיוון של יעדים של פיתוח בר קיימא.

יעל כהן-פארן: יש כאן רשימה של דוברים, ברשותך, אני יכולה לשנות אותה, אם אפשר?

יעל כהן-פארן: ולתת למנכ"ל "מרכז השל", ויקטור וייס.

יעל כהן-פארן: בבקשה.

ויקטור וייס: שלום, ברוכים הבאים.

ויקטור וייס: אנחנו רואים במהלך של ה- SDGsככלי מאוד משמעותי לרתום את החברה האזרחית בתהליך הזה יחד עם שותפים נוספים.

ויקטור וייס: "מנהיגות אזרחית" שנמצאים כאן, המנכ"ל של "מנהיגות אזרחית", אני אשמח שגם הם יוכלו להציג את המהלך מנקודת המבט שלהם.

ויקטור וייס: ו"איתך-מעכי", שגם הם משולבים בתהליך.

ויקטור וייס: ובעצם יש פה ניסיון לרתום את החברה האזרחית, כי השיח הזה של ה- SDGsהוא לא רק אתגר של הממשלה, הוא גם אתגר בחברה האזרחית.

ויקטור וייס: ואנחנו מבינים את החשיבות של החברה האזרחית להיות חלק מהתהליך, שפה ככה הציגו אותו.

ויקטור וייס: ואנחנו נערכים כבר מחר לקיים סמינר, יום עיון בנושא של SDGs למנכ"לים ובכירים במגזר השלישי.

ויקטור וייס: אנחנו צופים כ-150-120 משתתפים מחר בכנס.

ויקטור וייס: וזה החלק הראשון למהלך יותר רחב שאנחנו מכוונים.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

ויקטור וייס: אבל ברור לנו שקודם כול יש לנו עבודה לעשות כחברה אזרחית.

ויקטור וייס: קודם כול, להעלות את המודעות של החברה האזרחית לעיסוק בנושא הזה, אבל גם זו הזדמנות של החברה האזרחית כדי לייצר שיתופי פעולה בינינו לבין עצמנו.

ויקטור וייס: גם בתוך החברה יש את הנתק, את ההסתכלות הדיספלינרית.

ויקטור וייס: כל אחד מקדם את האג'נדה שלו, את הנושאים שלו.

ויקטור וייס: וה- SDGsזו פלטפורמה מעולה לייצר חשיבה מערכתית ושיתוף פעולה בין המגזרים.

ויקטור וייס: וזה אחד היעדים שלנו בתהליך שאנחנו מנסים לקדם בתוך החברה האזרחית.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: טל אשכול, משרד ראש הממשלה?

יעל כהן-פארן: או שנציג אחר, יש כאן שני נציגים.

יעל כהן-פארן: אולי קודם המועצה הלאומית, יובל אדמון, ואחריו את.

יעל כהן-פארן: כן, בבקשה, יובל.

יעל כהן-פארן: אם אפשר לשמוע איפה אתם בסיפור?

יעל כהן-פארן: האם אתם באמת מתכללים את זה?

יעל כהן-פארן: מה התפקיד?

יובל אדמון: אוקיי.

יובל אדמון: אז קודם כול, תודה על ההזמנה.

יובל אדמון: אני יובל אדמון, ראש אגף בכיר אסטרטגיה, המועצה הלאומית לכלכלה, משרד ראש הממשלה.

ישראל דנציגר: אחד החכמים במדינת ישראל.

יובל אדמון: קודם כול, אני חושב שזאת יוזמה מאוד מבורכת של המשרד להגנת הסביבה ומשרד החוץ וזה מאוד יפה בעיניי, בעינינו, שמרימים את הכפפה ככה.

יובל אדמון: זו לא פעם הראשונה, אגב, שהמשרד להגנת הסביבה דוחף דברים מהסוג הזה.

יובל אדמון: היה בעבר גם – יש כאן אנשים שעסקו בנושא של מדדי איכות חיים, אני לא יודע מי זוכר את זה, לפני כמה שנים – גם כן באו עם אמירה שצריך בעצם למדוד לא רק תמ"ג, אלא להסתכל על מגוון אלמנטים של איכות חיים.

יובל אדמון: ונעשה תהליך ממשלתי מאוד-מאוד גדול עם החברה האזרחית שהניב בסוף גם כן רשימה של מדדים שקצת, אגב, מזכירים חלק מהמדדים של ה-SDGs.

יובל אדמון: אני אתחיל מהשורה התחתונה.

יובל אדמון: אנחנו בתוך תהליך של למידת הנושא עם הצוות של המשרד להגנת הסביבה ומשרד החוץ.

יובל אדמון: והדבר הזה ילך ויתקדם ככל שהזמן יעבור.

יעל כהן-פארן: רק שאלה.

יעל כהן-פארן: הזכרת את התהליך הקודם, אני זוכרת אותו, זה עדיין מתקיים התהליך?

יעל כהן-פארן: או שכשאנשים כבר עברו מתפקידם - - -

יובל אדמון: זה תהליך שבעצם הסתיים.

יעל כהן-פארן: הסתיים.

יעל כהן-פארן: לא, אם זה משהו on going, צריך לבדוק איפה אנחנו נמצאים כל הזמן.

קריאה: הלמ"ס מפרסם כל שנה.

יובל אדמון: נכון.

יובל אדמון: הלמ"ס מפרסם.

יעל כהן-פארן: כל שנה.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

תומר רוזנר: אה, באמת?

יעל כהן-פארן: כן.

יובל אדמון: כן, כן.

יובל אדמון: מסתבר.

יעל כהן-פארן: טוב, מסתבר, יובל.

ישראל דנציגר: נראה לי שאפילו קראת, אה.

יובל אדמון: פשוט התחלתי להגיד - - - את הנושא ה-SDGs, שהגיע אלינו לאחרונה יחד עם הצוות של המשרד הגנת הסביבה ולהבין איך הדברים משתלבים, ואנסה לצלול לתוך את הסיפור של האסטרטגיה, כי זה בדיוק מסביר את הסיפור.

יובל אדמון: נאמרו הרבה דברים על יש אסטרטגיה אין האסטרטגיה.

יובל אדמון: מי שככה בתוך התחום הזה מכיר שמ-2012 בעצם ממשלת ישראל קיבלה החלטת ממשלה להיכנס לנושא הזה של האסטרטגיה כלכלית-חברתית.

יובל אדמון: יש בעצם אגף שאני עומד בראשו בתוך המועצה, פורום של סמנכ"לי האסטרטגיה, שחלקם יושבים פה, אגב, בכל משרדי הממשלה.

יובל אדמון: אחד הדברים שאנחנו עושים זה מגבשים הערכת מצב אסטרטגית-כלכלית-חברתית לכל ממשלה כשהיא נכנסת, 30 יום אחרי שהיא נכנסת.

יעל כהן-פארן: לכל משרד?

יעל כהן-פארן: או לכל ממשלה?

יובל אדמון: זו הערכה ותמונה כלל לאומית, בסדר?

יובל אדמון: של כל הממשלה.

יובל אדמון: לכן, אגב, יש הרבה דברים משותפים עם מספר משרדים, כמו שדובר פה.

יעל כהן-פארן: אתם מפרסמים את זה, או שזה משהו פנימי?

יובל אדמון: אז זהו.

יובל אדמון: הדבר הזה הוצג.

יובל אדמון: זה קרה כבר פעמיים, ב-2013 לממשלה, אבל ב-2015 זה פורסם, קיים באינטרנט.

יובל אדמון: העלינו סרטונים אפילו של פרופ' קנדל, שמציג את זה.

יובל אדמון: ב-2015 הדבר הזה לווה ב-7 החלטות מממשלה שהתקבלו באותה ישיבה.

יובל אדמון: לפני מספר חודשים פרסמנו אפילו דוח שעוקב אחר יישום.

יובל אדמון: יש שם 21 תתי סעיפים, נקרא לזה כך, בתוך 7 החלטות הממשלה האלה על יישום של מהלכים אסטרטגיים מבחינת ממשלת ישראל, שאימצה את הערכת המצב כולה.

יובל אדמון: לרוב, זה מדבר באמת – אני אגיד, כשמסתכלים על האסטרטגיה כיום לפחות, אנחנו מסתכלים בעיקר על טווח של 15-5 שנים קדימה.

יובל אדמון: בין היתר, כי אחרי שמתקדמים ל-20 ו-30 שנים קדימה, האי וודאות כל כך גדולה שמאוד קשה לתכנן.

יובל אדמון: אבל הפעולות שנעשות הן ברמה של קדנציה, כי קשה לבוא לשר מסוים בתחילת הקדנציה ולהגיד לו: בוא, תעשה משהו במשך 10 שנים.

יעל כהן-פארן: זאת הבעיה.

יעל כהן-פארן: אבל המועצה נמצאת שם, לא משנה מי השר.

יעל כהן-פארן: לפעמים מתחלף היו"ר שלה, אבל לא משנה מי השר או ראש הממשלה.

יעל כהן-פארן: דווקא זה התפקיד של המשרדים לייצר את התוכניות האלה, שהן קצת יותר ארוכות טווח.

יובל אדמון: אז אני אומר, התוכניות מסתכלות על 15-5 שנים קדימה.

יובל אדמון: אבל הפעולות הן פעולות שאפשר לבצע עכשיו.

יובל אדמון: בין היתר, אנחנו כן דמוקרטיה פרלמנטרית.

יובל אדמון: זו בעיה ידועה.

יובל אדמון: מי שמסתכל על התוכניות האסטרטגיות ברחבי העולם, בדמוקרטיות פרלמנטריות לרוב טווחי הזמן של הפעולות הם יותר קצרים, כי יש בחירות ואנשים נבחרים.

יובל אדמון: וזה קשה.

יובל אדמון: ויש ריבוי מפלגות.

יובל אדמון: סינגפורים מצוינים בתחום האסטרטגי, כי אין שם את הדאגה הזאת מבחינתם, ולכן אומרים מה שהיה הוא שיהיה, אבל נתקדם.

יובל אדמון: אנחנו מברכים על המצב השונה אצלנו, אבל יש לנו גם אילוצים.

יעל כהן-פארן: כן.

יעל כהן-פארן: יש לו חסרונות, אתה אומר.

יעל כהן-פארן: אבל השאלה היא – בארצות הברית לא עושים תוכניות?

יעל כהן-פארן: גם שם יש דמוקרטיה.

יובל אדמון: אני אומר, בהרבה מקומות עושים תוכניות.

יעל כהן-פארן: עושים המון תוכניות מאוד ארוכות טווח.

יעל כהן-פארן: ל-20, ל-50 אפילו, או 40 שנה, אם אני זוכרת.

יובל אדמון: אז בתחומים מסוימים, נגיד, בתחומי התשתיות הרבה יותר קל לתכנן לטווח יותר ארוך, כי אלה דברים שבאמת לוקחים המון זמן.

יובל אדמון: אבל תגידי לי – וזה הדיון שכולנו מכירים היטב – איך, למשל, מערכת החינוך צריכה להיראות בעוד 15 שנה?

יובל אדמון: לא עוד 50 שנה.

יובל אדמון: אני רוצה לראות מי יודע לעמוד מאחורי האמירה של איך ייראה שוק העבודה העתידי, מה הדברים שצריכים להשתמש בהם.

יובל אדמון: זה מורכב.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: אז איפה הדבר הזה עומד, ה-SDGs?

יובל אדמון: זהו.

יובל אדמון: בדיוק.

יובל אדמון: החיבור ל- SDGsהוא בדיוק זה שאנחנו – ה- SDGsבעצם, אם אני מבין נכון, ואנחנו כאמור לומדים אותו, זה איזשהו תפריט.

יובל אדמון: יש המון-המון מדדים, יעדים שאפשר להתייחס אליהם.

יובל אדמון: חלקם, אגב, פחות מתאימים לישראל, יותר מתאימים למדינות מתפתחות.

יובל אדמון: כל מיני דברים.

יובל אדמון: אנחנו בעצם צריכים לראות איך הדבר הזה משתלב עם הערכת המצב האסטרטגית, עם האסטרטגיה הכלכלית-חברתית של הממשלה.

יובל אדמון: וצריך לעשות סנכרון מיטבי בין הדברים.

יובל אדמון: זאת אומרת, זה לא שעכשיו אנחנו אומרים: האו"ם על שלל ה-169 מדדים, אם אני זוכר נכון, זהו זה מה שממשלת ישראל עושה.

יובל אדמון: מצד שני, אנחנו גם לא אומרים: אנחנו יודעים הכול ומה שרואים באו"ם הוא לא נכון, אלא מחפשים איפה משלבים את זה.

יובל אדמון: וזה באמת קשור לדגשים של ראש הממשלה, שמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה כבר דיבר עליהם.

יעל כהן-פארן: מבחינה מינהלית אפילו, אתם מרכזים את העבודה על זה?

יעל כהן-פארן: אתם מרכזים צוותים בין-משרדיים ואתם יודעים איפה זה עומד?

טל אשכול: אני אתייחס לזה.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

טל אשכול: אז יובל, אפשר?

יעל כהן-פארן: אז יובל, רגע, סיימת?

יובל אדמון: עוד רגע אחד רק.

יובל אדמון: אז הדבר הזה צפוי בעצם – בגלל שיש פורום של סמנכ"לי האסטרטגיה של כל המשרדים שאנחנו מרכזים, כרגע אנחנו לומדים את הדבר הזה.

יובל אדמון: הוא צפוי להגיע לפורום הזה בשבועות הקרובים, ואז אנחנו נראה בעצם מה המנגנון הנכון לקדם את זה.

יובל אדמון: יש כל מיני תתי היבטים שקשורים לסוגיות ספציפיות, אבל איך ממאמצים כממשלה את כל הסיפור של ה- SDGsזה עוד בתהליך הלמידה.

יובל אדמון: אני לא יודע להגיד היום מה בדיוק יהיה המנגנון.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: כן, טל אשכול.

טל אשכול: אני טל אשכול, ממשרד ראש הממשלה, מהאגף הכלכלי.

טל אשכול: קודם דיברו כאן על משרד ראש הממשלה כגורם מתכלל, גם שירי בסקירה וגם כאן.

טל אשכול: ובאמת אנחנו מתפרצים לדלת פתוחה מבחינת התהליך שאנחנו כרגע עושים.

טל אשכול: אנחנו בעצם רצינו לקבל – למרות שיש הרבה מאוד הגיון בזה שמשרד ראש הממשלה יעשה את זה – רצינו לקבל מהממשלה סמכות.

טל אשכול: אז בעצם העברנו ביולי החלטת ממשלה 4021, שמדברת על קידום הפעילות הישראלית בתחום הפיתוח הבין-לאומי, אוקיי?

טל אשכול: שבעצם כמובן ה- SDGs הם חלק מתחום הפיתוח הביו-לאומי.

טל אשכול: במסגרת החלטה זו, אנחנו הקמנו ועדה בין-משרדית – כמובן, עם המנכ"ל המשרד להגנת הסביבה ועם המנכ"ל משרד החוץ וכל המשרדים הרלוונטיים – שבין השאר, היא מגבשת אסטרטגיה לתחום הפיתוח הבין-לאומי כשאחת המטרות – יש מספר מטרות שהגדרנו – אחת מהן - - -

יעל כהן-פארן: רק הבין-לאומי.

טל אשכול: מה?

יעל כהן-פארן: מבחינתכם, רק הבין-לאומי.

יעל כהן-פארן: מה מוגדר כפיתוח הבין-לאומי?

טל אשכול: זה בעצם הפיתוח שמתייחסים אליו ב-SDGs.

יעל כהן-פארן: לא.

יעל כהן-פארן: ה- SDGsמתייחסים לפיתוח של מדינת ישראל.

תומר רוזנר: פנימי בעיקר.

יעל כהן-פארן: בעיקר פנימי.

יעל כהן-פארן: זה שיש הסכם בין-לאומי, זה נכון, אבל הוא מאוד רחב.

יעל כהן-פארן: אבל מה זה פיתוח בין-לאומי?

יעל כהן-פארן: מיגור העוני זה אצלך, לא בעולם.

טל אשכול: אין בעיה.

יעל כהן-פארן: חוץ מזה, אם את במדינה שאין בה עוני, את גם תתרמי למדינות עניות.

טל אשכול: לא.

טל אשכול: אז שנייה, תני לי להגיד.

טל אשכול: אני כן רוצה להגיד שאנחנו לקחנו את תחום הפיתוח באמת לא יחסית לישראל, אלא ביחס למדינות אחרות.

טל אשכול: אוקיי?

טל אשכול: לסייע בנושא הפיתוח הבין-לאומי שמדינות צריכות - - -

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: אז רק סיוע חוץ.

טל אשכול: רגע, שנייה אחת.

טל אשכול: נכון.

יעל כהן-פארן: זאת הראיה של ראש הממשלה?

יעל כהן-פארן: שכל ה- SDGsרלוונטיים לסיוע חוץ?

טל אשכול: לא.

טל אשכול: זה, כמו שיובל אמר, בעצם זו האסטרטגיה של ראש הממשלה לעמידה של ישראל ב-SDGs.

טל אשכול: הוועדה שלנו עוסקת בתחום מסוים.

טל אשכול: אני רק אומרת שבמסגרת העבודה הזו על הפיתוח הבין-לאומי אנחנו גם לוקחים אחר כך את הדיווח – בתקווה בשנה הבאה יש לנו ועדה פרמננטית, ובין השאר, ניקח את הדיווח לאו"ם על הסיוע של ישראל לעמידה ב- SDGsגם אלינו, לתחום של הוועדה.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

טל אשכול: זה מה שאני אומרת.

טל אשכול: כן יש לנו איזשהו מנגנון.

טל אשכול: אז אם כבר מדברים כאן שרוצים, יש לנו כבר מנגנון שיצרנו לתחום הרלוונטי.

תומר רוזנר: זה לא רלוונטי.

תומר רוזנר: לא, זה לא נכון.

תומר רוזנר: ממש לא נכון.

יעל כהן-פארן: אבל זה לא התחום הרלוונטי כמעט.

יעל כהן-פארן: ואתם רואים את זה בצורה קצת מעוותת, אני חושבת.

יעל כהן-פארן: אתה רוצה לומר משהו?

תומר רוזנר: אני חושב שמה אמרה גברת אשכול כאן יש בו מידה מסוימת של אי הבנה של התהליך שהאו"ם מצפה.

תומר רוזנר: ישראל הייתה שותפה להחלטה שהתקבלה באו"ם, אגב, לגבי יעדי הפיתוח.

תומר רוזנר: הפיתוח הבין-לאומי הוא אולי אחד המדדים - -

יעל כהן-פארן: כן, בדיוק.

תומר רוזנר: - - מתוך 169, לצורך העניין.

תומר רוזנר: 99% או – אני לא יודע, לא באחוזים, לא אגיד באחוזים - - -

בן ארי: כן, נושאי רוחב, לצורך העניין, אבל זה חלק.

תומר רוזנר: כן, כן.

תומר רוזנר: אבל הוא אחד מתוך 17, בסדר?

תומר רוזנר: לצורך העניין.

תומר רוזנר: רוב הנושאים ועיקר הפעילות המצופה מכל מדינה היא בתחום הפנימי ובבעיות שמטרידות אותה.

תומר רוזנר: אגב, אין ציפייה שכל המדינות יעסקו בכל היעדים.

תומר רוזנר: להפך, הציפייה של האו"ם ושל כל המדינות היא שכל מדינה תבחר לעצמה את היעדים שמתאימים לה.

תומר רוזנר: מדינה שאין בה רעב, לצורך העניין, לא צריכה לטפל ביעד פנימי של מיגור הרעב, לצורך העניין.

תומר רוזנר: אבל מדינה שיש בה עוני ניכר אולי תבחר במיגור העוני כיעד מרכזי שלה.

תומר רוזנר: כל מדינה מצופה לקיים חשיבה מעמיקה בשאלה: אילו יעדים היא בוחרת לעצמה בסדר העדיפויות הפנימי שלה.

תומר רוזנר: הייחוד של היעדים האלה שנקבעו באו"ם הוא שמדובר ביעדים שכל מדינה מאמצת אותם באופן וולונטרי לי הצרכים והמדיניות שלה.

תומר רוזנר: כמובן שנקבעו יעדים מדידים והשוואתיים וכולי, אבל המפתח הוא שכל מדינה בעצם תקיים חשיבה ותבחר לעצמה את אותם יעדים שהיא חושבת שחשוב לקדם אותם בתוכה.

יעל כהן-פארן: תודה על ההבהרה, תומר.

טל אשכול: אם יורשה לי, רק להבהרה.

יעל כהן-פארן: רק לסיום.

יעל כהן-פארן: אם אני מבינה נכון, את תיארת שהקמתם איזשהו מנגנון - - -

טל אשכול: בדיוק.

יעל כהן-פארן: זה שלטעמנו הוא לא בפוקוס של ה-SDGs.

יעל כהן-פארן: הביקורת הועברה.

יעל כהן-פארן: אבל את אומרת: הקמנו מנגנון, אנחנו יכולים לנצל אותו גם לדברים אחרים.

טל אשכול: בדיוק.

טל אשכול: זה מה שאני מנסה להגיד.

טל אשכול: הקמנו מנגנון, אנחנו מאוד בקיאים עכשיו בתחום של ה- SDGs חד משמעית, כמו שאתם אומרים, לתחום החוצה, לא רק פנימה, לתוך ישראל.

טל אשכול: ומה שאני מנסה להגיד הוא שאם דובר על איזשהו מנגנון, אז יש לנו איזשהו מנגנון שאפשר לראות איך אפשר לרתום אותו - -

תומר רוזנר: מצוין.

טל אשכול: - - לנושא הזה, שהוא מאוד-מאוד גדול כמובן, אבל שיכול להשיק מבחינה נושאית להתעסקות של המשרד, של כלל המשרדים, ב-SDGs.

טל אשכול: זו כוונתי.

טל אשכול: זו לא כוונתי שעכשיו בעצם הוא מטפל בזה, אלא שאפשר לראות איך אנחנו בעצם משתמשים בזה, בעובדה שזו הייתה תחת הממשלה, ואת הסכמה ואת ההתמחות הנושאית שאנחנו מפתחים בקרב המשרדים, לנושא.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אני רק באמת רוצה - - -

קריאה: אפשר שאלה?

יעל כהן-פארן: רגע, שנייה, לא.

יעל כהן-פארן: אפשר לקבל זכות דיבור.

יעל כהן-פארן: אני גם באמת רק רוצה להגיד, טל, שאני לא מבטלת, כמובן, את החשיבות של הסתכלות החוצה ושישראל תיקח חלק במאמץ להפוך את העולם למקום טוב יותר.

יעל כהן-פארן: יש לנו הרבה מה לתת לעולם, אבל לא לשכוח את עניי עירנו, מה שנקרא, ולצערי, לפעמים אנחנו שוכחים אותם.

יעל כהן-פארן: ליאור פינקל-פרל, בבקשה.

ליאור פינקל-פרל: אני אגיד רק במילה, כי אני מבינה שאנחנו לקראת סוף הדיון.

ליאור פינקל-פרל: כמו שוויקטור הציג, החברה האזרחית כבר נערכת למהלך משל עצמה.

ליאור פינקל-פרל: זאת אומרת, לחברה האזרחית מאוד חשוב לקדם את יעדי ה-SDGs, להעלות מודעות לנושא ולפעול בצורה אינטגרטיבית והוליסטית בין היעדים.

ליאור פינקל-פרל: לקדם את האינטגרטיביות ואת ההוליסטיות של היעדים.

ליאור פינקל-פרל: אנחנו בעצם מבקשים מאיזה מנגנון שיוקם – מהמנגנון הקיים כמובן או מהמנגנון שיוקם כגוף מתכלל במשרד ראש הממשלה – לייצר שקיפות, פתיחות גם למנגנון של החברה האזרחית, גם למה שכבר קיים כרגע בשטח, ובעיקר לפרסם את התהליך עצמו, את הדיונים של התהליך ומה הכיוון לקראת הדיווח ביולי, כי חשוב לנו לקחת חלק בזה.

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: הצטרפה אלינו גלית כהן, סמנכ"לית המשרד להגנת הסביבה, ומחליפה את ישראל דנציגר.

יעל כהן-פארן: כן, משרד הבינוי והשיכון, אריאל פרטוש, בבקשה.

אריאל פרטוש: תודה.

אריאל פרטוש: אמנם הייתה לי מצגת, אבל אני רואה שאנחנו קצרים מאוד בזמן.

אריאל פרטוש: אני אקצר בדבריי ואומר כמה מילים.

אריאל פרטוש: המשרד שלנו מתכוון לקחת את הפלטפורמה הזאת של ה-SDGs, כמו שיעקב הדס דיבר על זה מקודם, ולהסתכל על זה מעבר.

אריאל פרטוש: להסתכל על זה כאיזושהי מסגרת מוסדרת של פעילות המשרד שלנו ל-2020, ל-2030, ל-2040 וכן הלאה.

אריאל פרטוש: אנחנו כמשרד אחראים על SDG11, שמדבר על ערים, מדבר על עירוניות.

אריאל פרטוש: אנחנו ה-focal point של UN-Habitat, זה ארגון בת של האו"ם, שעוסק בלהפוך את הערים לטובות יותר.

אריאל פרטוש: אז אנחנו כמשרד החלטנו לקחת את כל המטרות של היעד הזה.

אריאל פרטוש: יש לזה 10 מטרות בסך הכול.

אריאל פרטוש: ואנחנו הולכים לכל מטרה כזאת לעשות איזשהו פרק שלם, כאשר פה באמת אפשר לראות את שיתוף הפעולה הבין-משרדי, כי לא הכול ישב אצלנו.

אריאל פרטוש: אם מטרת שתיים מדברת על תחבורה טובה יותר בערים, אז כמובן שאנחנו נעשה שיתוף עם משרד התחבורה.

אריאל פרטוש: אז יש לנו בסך הכול 10 יעדים כאלה שאנחנו עושים את שיתופי פעולה האלה עם משרדים אחרים, עם השלטון המקומי וגם כן עם האקדמיה.

אריאל פרטוש: יושבת פה גם ד"ר אורלי רונן, שעושה לנו את החלק על החוסן העירוני.

אריאל פרטוש: אנחנו גם מוספים יעד אחד משלנו.

אריאל פרטוש: דיברתם באמת שהיעדים והמטרות, חלקן הגדול אולי אפילו, מתמקדים במדינות מתפתחות יותר או במדינות אפילו בלתי מפותחות.

אריאל פרטוש: ואנחנו הולכים לעשות את ההתאמות.

אריאל פרטוש: ואנחנו רואים בהתחדשות עירונית כמטרה מאוד חשובה.

אריאל פרטוש: ולכן, אנחנו הולכים להוסיף לדיווח שלנו לפחות – כמה מזה יגיע בסוף לדיווח של האו"ם עצמו, יהיה קצר יותר – אבל הדיווח שלנו, החוברת שאנחנו נוציא בסוף – שתכלול גם היא כ-100 עמודים, פלוס מינוס – תכלול גם פרק שלם על זה.

אריאל פרטוש: ובתקווה שגם באו"ם, בכינוס הבא, נוכל גם להראות איזה משהו שקשור להתחדשות עירונית.

יעל כהן-פארן: עד כמה זה משפיע?

יעל כהן-פארן: אני חייבת לשאול אותך, כי אתה מייצג את מי שעוסק בכיוון הזה במשרד.

יעל כהן-פארן: ואנחנו יודעים שמה לעשות הרבה מפעולות משרד הבינוי והשיכון באיך שנבנות תוכניות בנייה בארץ היום, לא בדיוק מתחשבות בהסתכלות של פיתוח בר קיימא.

יעל כהן-פארן: מה אני שואלת אותך, אנחנו יודעים שלתכנן רחוק זה תמיד יותר קל, לחשוב על כל הדברים הטובים, אבל ה"כאן ועכשיו" הולך לכיוון אחר לגמרי, וזה נורא קשה להזיז אותו.

יעל כהן-פארן: עד כמה זה משתלב?

יעל כהן-פארן: עד כמה אלה לא תוכניות מגירה, אלא גם תוכניות שבוחנות את החיים היום-יומיים שלנו כאן ועכשיו?

אריאל פרטוש: תראי, אין ספק שזה נכנס.

אריאל פרטוש: כלומר, אם, למשל, ניקח את מה שקדם לפלטפורמה הזאת שהשתמשנו בה למטה הלאומי לעירוניות, אז באמת שם היו לנו כמה פוקוסים.

אריאל פרטוש: אחד הפוקוסים היה באמת על מרחב ציבורי.

אריאל פרטוש: באמת עבדנו הרבה על מרחב ציבורי.

אריאל פרטוש: יש לנו תוכניות הצללה, הוציאנו חוברת על המרחב הציבורי.

אריאל פרטוש: זה כן משפיע על העבודה היום-יומית שלנו.

אריאל פרטוש: זה לא משהו שנמצא באוויר ואנחנו לא עושים איתו כלום.

אריאל פרטוש: זה כן משפיע.

אריאל פרטוש: מן הסתם, זה לא רק בתחום שלנו, זה לא רק ההחלטות של המשרד שלנו, יש החלטות משרד האוצר וכולי.

אריאל פרטוש: וצריך לעשות את ההתאמות.

אריאל פרטוש: אבל מבחינתנו, כחלק המקצועי של המשרד, אנחנו לוקחים את זה - - - עד כמה שאפשר באמצעים שיש לנו.

יעל כהן-פארן: בסדר, גם צריכים להיכנס לתוך המטריה של המשרדים שעובדים על ה-SDGs.

יעל כהן-פארן: זה האתגר הכי גדול.

אריאל פרטוש: - - -

יואב קיש: טוב.

תומר רוזנר: שאלה קצרה, מר פרטוש.

תומר רוזנר: כשתוכניות שאתם מגישים לוותמ"ל ולמקומות אחרים, האם יש בהם נספח שמתאר את התאמה ליעדים?

אריאל פרטוש: כרגע לא.

אריאל פרטוש: האמת שאני לא חושב בכלל בכל משרדי הממשלה כרגע מדברים על טרמינולוגיה שונה.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: אני שואל אותך ספציפית.

אריאל פרטוש: תראה, אנחנו מנסים, אני ואגף תכנון אסטרטגיה, העבודה עם אגף התכנון, צריך להיכנס לאט-לאט.

אריאל פרטוש: אנחנו מתחילים לחשוף את הנושא, עושים הרצאות, יש לנו מידעון של האגף שלנו שמוציא פעם בשלושה חודשים מה אנחנו עושים, והרבה מזה קשור ל- SDGsולעבודה שאנחנו עושים על כך.

אריאל פרטוש: אנחנו מבינים שזה תהליך, אנחנו מבינים שזה לוקח זמן, והטרמינולוגיה הזאת צריכה להיכנס לאט-לאט.

אריאל פרטוש: אגב, בהרבה משרדים הדברים האלה כבר קיימים.

אריאל פרטוש: צריך פשוט לתרגם אותם לשפה של ה-SDGs.

יואב קיש: זה משהו שמנסים לעשות, שמענו מהמנכ"ל.

אריאל פרטוש: בדיוק.

יואב קיש: אלון רוטשילד, החברה להגנת הטבע, בבקשה.

אלון רוטשילד: שלום רב.

אלון רוטשילד: ראשית, אני רוצה להגיד שהתהליך כמובן חשוב ומבורך.

אלון רוטשילד: אבל ברשותכם, אני רוצה רגע טיפה להעיב על האידיליה.

יואב קיש: אני לא שמתי לב שיש אידיליה בנושא זה.

אלון רוטשילד: עד עכשיו הכול נראה נחמד.

אלון רוטשילד: אני רוצה להביע איזושהי דאגה איך כל התהליך הזה לא נשאר, כמו הרבה מאוד תהליכים אחרים, ערימה של ניירות.

אלון רוטשילד: ואני רוצה לתת דוגמה מאמנה שישראל חתומה עליה, שהיא מאוד רלוונטית לשלושה SDGs: 15,14,13.

אלון רוטשילד: זאת אמנת המגוון הביולוגי.

אלון רוטשילד: לפי האמנה הזו, מדינת ישראל הייתה צריכה להכין תוכנית לאומית למגוון ביולוגי עד שנת 2015, כדי להשלים את היישום שלה עד שנת 2020.

אלון רוטשילד: יש חוברת שהמשרד להגנת הסביבה הוציא.

אלון רוטשילד: אין לה תקציב, אין לה יעדים, אין לה לוחות זמנים, ובעצם אין תוכנית לאומית.

אלון רוטשילד: מכאן השאלה איך לא עוד פעם מייצרים תהליך – כמו באמנת המגוון הביולוגי, של חוברות, נוסעים לכנסים בחו"ל ומציגים את זה, שולחים דיווחים לאו"ם, ובישראל שום דבר לא קורה – אלא התהליך הזה הופך להיות תהליך אופרטיבי שיש לו איזושהי מעשיות בשטח.

אלון רוטשילד: זאת הדאגה שלנו.

יואב קיש: קודם כול, השאלה שלך היא מאוד נכונה.

יואב קיש: בזה בעצם אני התחלתי אני את הדיון, בשאלות ובזה.

יואב קיש: בגלל זה אמרתי שאין אידיליה, כי להגיד שקיבלתי תשובות לשאלות שלי – אני לא הרגשתי כך.

יואב קיש: לגבי האמנה שאתה מדבר עליה, אני לא מכיר את הנושא.

יואב קיש: אני אומר לך בכנות, אני לא יודע מה המשמעות ואני לא הייתי רוצה להיכנס לזה עכשיו.

יואב קיש: אבל אין ספק שהיא שאלת המפתח פה והיא מופנית למשרדים.

יואב קיש: ואני רואה שמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה ונציג משרד החוץ עזבו, וזה יהיה הסיכום שיביאו.

יואב קיש: בכל מקרה, ובוודאו ובוודאי, נקבל תוכנית פעולה ברורה איך התהליך של ה-bottom-up, עם החלטה מלמעלה, ולא לאסוף החלטות ממשלה ולהגיד שזה ה-SDGs, זה מה שנקרא – איך נקרא לזה?

אלון רוטשילד: אני, ברשותך, רק אתן דוגמה אחרונה, משפט אחרון.

תומר רוזנר: - - - אתה מתכוון?

יואב קיש: אני אומר שמה שהם עושים מלמטה, ה-bottom-up, הוא תהליך שלא הייתי מחזיק ממנו יותר מדי.

יואב קיש: הוא לא ממש מענה להסתכלות שאנחנו מצפים לראות מהממשלה על היעדים האלה.

אלון רוטשילד: ברשותך רק משפט אחרון.

אלון רוטשילד: משהו שהופיע גם באמנת המגוון הביולוגי וגם נמצא ב- SDGsנכון להיום, זה הטיפול במינים פולשים, משהו שמאיים על הכלכלה, על חקלאות, על הבריאות, וכמובן על הטבע.

אלון רוטשילד: יש הצעת חוק שנכתבה על ידי לא מעט חברי כנסת, כבר לא מעט זמן נמצאת על שולחנו של המשרד להגנת הסביבה והוא לא מקדם את זה.

יואב קיש: רגע, הצעת חוק שעברה?

תומר רוזנר: לא, לא.

אלון רוטשילד: לא, לא.

יואב קיש: אז מה אתה רוצה מהמשרד להגנת הסביבה?

אלון רוטשילד: אני חושב שזה תחום אחריותו.

אלון רוטשילד: במקום שהחברה - - -

יואב קיש: למה הוא צריך לקדם הצעת חוק שלא עברה, אני לא מבין.

אלון רוטשילד: מכיוון שזה דבר שלה

אלון רוטשילד: בנתנו - - -

יואב קיש: חברי כנסת צריכים לקדם את הצעת החוק שלהם.

יואב קיש: ברגע שזה יכנס לספר החוקים, זה יהיה חובה על המשרד להגנת הסביבה לקדם אותה.

יואב קיש: היום אי אפשר לבוא בטענות למשרד להגנת הסביבה לגבי – יכול להיות שאפשר לבוא אליו בטענות לגבי פעילות, זה בסדר – אבל לא לגבי הצעת חוק שעוד לא התקדמה.

אלון רוטשילד: אנחנו חושבים שהמטלה של לקדם הצעת חוק למניעת נזקים של מינים פולשים היא מטלה שלטונית.

אלון רוטשילד: ובגלל הוואקום שיש עד היום, שהממשלה לא מקדמת את זה, יתקדמו עם הדבר הזה עם חברי הכנסת.

אלון רוטשילד: הדבר הזה עדיין בצנרת.

אלון רוטשילד: אני רק אומר את זה כדוגמה לכך שבסוף השאלה היא אם קורה משהו בפועל שמתקדם, ולא מסמכי PDF מעוצבים.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: יובל ארבל, פה?

יובל ארבל: כן.

יואב קיש: מעמותת צלול.

יואב קיש: בבקשה.

יובל ארבל: אני רק רוצה להשלים את מה שאלון אמר.

יובל ארבל: זה דבר מקובל מאוד שמשרדי הממשלה מקדמים הצעות חוק כשמרגישים שיש איזשהו וואקום שלטוני כזה וצריך לקדם הצעה כזאת.

יובל ארבל: אני רוצה להתייחס לנושא שהציג קודם מנכ"ל המשרד, וזה הצורך בתוכניות אסטרטגיות.

יובל ארבל: יש לזה שם.

יובל ארבל: קוראים לזה תוכנית האב.

יובל ארבל: תוכנית אב למשק המים, למשל, הוכנה ב-2010 עד 2012 – לא עברה החלטת ממשלה, ולכן היא לא מחייבת, ולא יוצאות ממנה תוכניות אופרטיביות.

יובל ארבל: ורשות המים מתנהלת באופן רגיל.

יובל ארבל: ואיך זה קשור לפה.

יובל ארבל: - - - המשולש היפה שהציגו לנו מהממ"מ לדיון הזה, אם תפתחו אותו רגע ותסתכלו, מדברים איך אנחנו בעצם בונים את ה-SDGs, אוקיי?

יובל ארבל: אז נכון שאנחנו, קודם כול, צריכים לדאוג לקיום המשאב, אבל גם לניהול המשאב.

יובל ארבל: אם ניקח, למשל, את משק המים, אנחנו דואגים כל הזמן לעוד מתקני התפלה.

יובל ארבל: נסגור את הפער בצריכה, אבל אין שום ניהול של המשאב, אין ניהול צריכה, אין תפיסה איך אנחנו יכולים בעצם לצמצם את העלייה, שהולכת וגדל, בצריכה של מים.

יובל ארבל: ואותו דבר גם במשק האנרגיה.

יובל ארבל: ובמשק האנרגיה, אמנם יש עכשיו תהליך של הכנת תוכנית אב, אנחנו רוצים לראות את זה שם.

יובל ארבל: זאת אומרת, אנחנו לא מדברים רק על כמות ואיכות, אלא גם על ניהול.

יובל ארבל: וניהול זה ניהול צריכה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: מרכז השלטון המקומי פה?

יואב קיש: מישהו?

קרנית גולדווסר: כן.

יואב קיש: מה השם?

קרנית גולדווסר: קרנית.

יואב קיש: בבקשה.

קרנית גולדווסר: השלטון המקומי לא היה מעורב עד עכשיו בכל התהליך.

קרנית גולדווסר: ואני חושבת שהשלטון המקומי צריך להיות מעורב ולקחת חלק בתהליך הזה.

קרנית גולדווסר: וזה משהו שאנחנו מבקשים.

יואב קיש: איך אתם חושבים לעשות את זה עם השלטון המרכזי?

קרנית גולדווסר: קודם כול, עם הפעילות עם משרד הפנים.

קרנית גולדווסר: דבר ראשון.

קרנית גולדווסר: עם המשרד להגנת הסביבה עם פעילות, עם דברים שנעשים, אנחנו לא היינו מעורבים ואנחנו צריכים להיות מעורבים.

קרנית גולדווסר: משרד הבינוי והשיכון אמר שיש דברים שהוא יעשה דרך השלטון המקומי.

קרנית גולדווסר: אז בהחלט אנחנו רוצים להיות חלק מהתהליך.

יואב קיש: אוקיי.

תומר רוזנר: אני רק אעיר לגברתי שבמדינות רבות בעולם השלטון המקומי תופס יוזמה, מה שנקרא, במירכאות, ומוביל תהליכים מהסוג הזה בהרבה מאוד מדינות בעולם.

תומר רוזנר: ויכול להיות שזה - - -

יואב קיש: מה שאומר שאם תקימו תוכנית ותעשו צוות ותחילו לעבוד, אז זה יתקבל בברכה, מה שנקרא.

שירי ספקטורבן ארי: לשלטון המקומי יש SDG משלו.

דוברת: רגע, עיריית תל אביב גם נמצאת פה.

איתן בן עמי: רק ברשותך - - -

יואב קיש: מה השם?

איתן בן עמי: שמי איתן בן עמי, אני מנהל את הרשות לאיכות הסביבה וקיימות בעיריית תל אביב.

יואב קיש: במדינת תל אביב, כן.

יואב קיש: בבקשה.

איתן בן עמי: כן.

איתן בן עמי: אני למעשה חזרתי עכשיו מכנס, שמי שאחראית גם על מנשר של האקלים בפריז היא אן הידלגו, וראש עיריית בואנוס איירס - - -

יואב קיש: איפה היה הכנס?

יואב קיש: אנחנו היינו אמורים להיות בניו יורק.

יואב קיש: המשלחת בוטלה בגלל חוק הלאום, שדרש נוכחות של חברי הכנסת.

יואב קיש: אבל זה היה פספוס, כי זו הייתה הזדמנות טובה להגיע לשם ולראות איך מדינות אחרות מציגות, לראות מה מדינות אחרות עושות.

יואב קיש: זאת הייתה הכוונה בהחלט לעשות את זה, ולצערי – לא לצערי, חוק הלאום הוא בעיניי יותר חשוב, אז זה פחות לצערי – אבל זה התנגש, ולכן לא נסענו.

יואב קיש: ואין לנו את הידע שאולי פספסנו בכך שלא נסענו.

יואב קיש: כן, בוא תספר לנו.

איתן בן עמי: אז מה שאני אומר זה שקודם כול ערים כן מובילות בעולם.

איתן בן עמי: תל אביב הצטרפה לזה גם בחתימה על "100 ערי חוסן" וגם לארגון, שנקרא C40 ו-U20, שלמעשה בסופו של דבר הגישו לנשיא ארגנטינה – שיארח עוד מעט את ה-G20 – את המנשר לדבר ולהכניס לתוך השיח של ראשי הממשלות, למעשה, אלה הנשיאים, את נושא שינוי האקלים.

איתן בן עמי: וזה הדבר הכי דחוף שערים ראו לנכון לעשות.

איתן בן עמי: נפגשנו עם מדענים שהיו חלק מהניסוח של המסמך, שמדבר על כך שיש לנו זמן רק עד 2030.

איתן בן עמי: הם למעשה קוראים לזה "תוכנית 4,000 הימים", שנשארו על מנת לנקוט בצעדים.

איתן בן עמי: אני מצטרף פה למה שהוא אמר, מבחינתם צריך להתחיל עכשיו במעשים מיידיים, כדי לעמוד בכלל ביכולת שלנו להשפיע על שינוי האקלים ולא להשאיר את זה ברמה של סיסמאות.

איתן בן עמי: אני חושב שערים הן חלק מאוד חשוב גם פה בארץ, ביכולת ליישם חלק גדול מהחלטות.

איתן בן עמי: וככל שייתנו להן את הכוח לעשות את זה, הן יעשו את זה.

איתן בן עמי: אנחנו בתל אביב הכנסנו את כל הנושא הזה לארבעה פרקים בתוכנית האסטרטגית, בעדכון תוכנית האסטרטגית שעשינו עכשיו, שמדבר על כל הנושא גם של האקלים וגם עירוניות וכולי.

איתן בן עמי: וערים הן חלק חשוב במשחק הזה והן צריכות להיות.

יואב קיש: אני מסכים ואני פונה לשלטון המקומי.

יואב קיש: קרנית, באמת כל מעורבות שלכם בהובלה, בלקיחת קדימה – דווקא זה שהמצב שהממשלה קצת חלשה בעניין הזה יכול לייצר לכם באמת – כולל ניסיון גם בין-לאומי בעניין הזה של איך לעשות ואיך לקדם.

קרנית גולדווסר: נעשה את זה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: עורכת הדין ענת אשכנזי, בבקשה.

ענת טהון אשכנזי: אני ענת טהון-אשכנזי, מנכ"לית עמותת "איתך-מעכי".

יואב קיש: עמותת?

ענת טהון אשכנזי: איתך-מעכי – "מעכי" זה "איתך" בערבית – משפטניות למען צדק חברתי.

ענת טהון אשכנזי: אנחנו יחד עם "מנהיגות אזרחית" ו"מרכז השל" מובילות את המהלך בחברה האזרחית.

ענת טהון אשכנזי: אני אגיד מנקודת המבט שלנו.

ענת טהון אשכנזי: אנחנו ארגון שמקדם זכויות נשים, וההקשר של שוויון מיגדרי ב- SDGsהוא פוטנציאל גדול.

ענת טהון אשכנזי: מתוך ההנחה - - -

יואב קיש: חמש.

יואב קיש: SDG5, כן.

ענת טהון אשכנזי: זה SDG5 אבל התפיסה היא שבאמת ללא הטמעה של שוויון מיגדרי בכל אחד מהיעדים אי אפשר יהיה לקדם את היעדים השונים.

ענת טהון אשכנזי: וההפך, אי אפשר יהיה לקדם שוויון מיגדרי בלי להתייחס למיגור העוני, תעסוקה וכדומה.

ענת טהון אשכנזי: אנחנו מזהות שני דברים עיקרים ב-SDGs מלבד ההטמעה של שוויון מיגדרי.

ענת טהון אשכנזי: אחד, הוא באמת בתכנון האסטרטגי שדובר עליו רבות ואין ספק שבנושאים האלו מחייב תוכנית אסטרטגיה ארוכת-טווח.

ענת טהון אשכנזי: והדבר השני הוא שילוב קהילות, חברות שונות.

ענת טהון אשכנזי: אני חושבת שזה אחד העקרונות המנחים ב-SDGs, להתייחס לא רק לתחומים השונים, אלא איך הקהילות השונות בחברה הישראלית, בדגש על קהילות מוחלשות, מוצאות את התכנון האסטרטגי רלוונטי עבורן.

ענת טהון אשכנזי: לכן, פרי שיתוף הפעולה בין שלושת הארגונים כבר יצר למעשה איזשהו מחקר גישוש של 30 ארגונים בחברה האזרחית, שנשאלו עד כמה רלוונטי ה-SDGs עבורם.

ענת טהון אשכנזי: ונמצא שמאוד רלוונטי ומאוד מעניין, כשיש בו שני אלמנטים.

ענת טהון אשכנזי: אחד, המודעות ל-SDGs, והדבר השני הוא יצירת הטרמינולוגיה.

ענת טהון אשכנזי: כלומר, זה לא כל כך פשוט לחבר בין התחומים.

ענת טהון אשכנזי: אני חושבת שגם בחברה האזרחית – ואני אגיד את זה בזהירות שגם בממשל לא כל כך ברור איך עושים את החיבורים, מה זה אומר לייצר תוכנית אסטרטגית שמשלבת בין שוויון מיגדרי, תעסוקה, מיגור העוני, זכויות משפטיות וכדומה.

ענת טהון אשכנזי: אנחנו בשלב הזה עושים ועושות כנס חשיפה גדול מחר, שבו בעצם נציג את הנושא גם ברובד הממשלתי, גם ברובד של החברה האזרחית וגם ברובד הבין-לאומי, שהוא מאוד חשוב, כדי ללמוד מה נעשה בעולם.

ענת טהון אשכנזי: יציגו גם מיפן גם מאירלנד גם מקולומביה מה נעשה בעולם.

ענת טהון אשכנזי: נתחיל ללמוד ולייצר דוח החברה האזרחית בנושא.

ענת טהון אשכנזי: כפי שנאמר מקודם על ידי ליאור פינקל, מאוד חשוב, שכדי שהדוח שלנו יהיה משמעותי, שתהיה איזושהי עבודה של שקיפות של הדוח הממשלתי, כדי שהדוח של החברה האזרחית יתכתב איתו.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אנחנו צריכים לסיים.

יואב קיש: שירי, רצית להגיד כמה דברים?

יואב קיש: בבקשה.

שירי ספקטורבן ארי: כן.

שירי ספקטורבן ארי: אנחנו בממ"מ עוסקים בנושא ה-SDGs כבר שנתיים לפחות.

שירי ספקטורבן ארי: כתבנו כמה מסמכים בנושא, על התפקיד של פרלמנטים וסקירות משוות של מה עושות מדינות.

שירי ספקטורבן ארי: אם יש שני דברים שאני יכולה להגיד שעולים מדברים שקרו במדינות שונות – ויש מדינות שכבר הרבה מעבר אלינו מבחינת השלבים שהן נמצאות בהם וכבר עברו אפילו שלבי תיקון, זאת אומרת, עשו תוכנית וכבר תיקנו את התוכנית שלהן.

שירי ספקטורבן ארי: אז שני דברים שאני חושבת שהם בורות שהמדינות נפלו לתוכם ותיקנו: אחד, זה עניין המיחזור – וזה פעם אחרונה שאני מדברת נגד מיחזור – אבל המיחזור של החלטות קיימות ולתת להן שם אחר, זו לא הכוונה - - -

יואב קיש: זה בדיוק התהליך שעושים עכשיו.

גלית כהן: לא.

יואב קיש: למה לא? זה בדיוק העניין.

בן ארי: זו לא הכוונה ב-SDGs.

בן ארי: זה דבר ראשון.

בן ארי: והדבר השני, שדובר עליו פה, זה הנטייה של חלק מהמדינות המפותחות להסתכל על ה-SDGs בנקודת מבט החוצה ולא להסתכל פנימה.

בן ארי: ולדוגמה בבריטניה, אחד הדוחות הראשונים שלהם עסק כמעט לחלוטין במדיניות של בריטניה כלפי חוץ בכל מה שקשור ל-SDGs.

בן ארי: בא הפרלמנט ואמר: לא, לא, זו לא הכוונה, בואו, אנחנו רוצים לראות איך מתמודדים פנימה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: יערה פרץ, פספסתי אותך.

יואב קיש: בבקשה.

 << אורח >> יערה פרץ: אני רוצה להוסיף ממש בקצרה על הדברים שאמרו כבר לגבי החברה האזרחית.

 << אורח >> יערה פרץ: זה משהו שהמשרד להגנת הסביבה כבר עושה מאוד יפה עם הוועדה הבין-משרדית: לערב ארגוני החברה האזרחית בכל התהליך עצמו.

 << אורח >> יערה פרץ: כל הדיבור על קביעת תוכניות אסטרטגיות של משרדי הממשלה זה מאוד חשוב.

 << אורח >> יערה פרץ: יחד עם זאת, הציבור יכול להיות הרבה יותר מעורב, הרבה יותר חלק מקידום הפתרונות וקידום היעדים.

 << אורח >> יערה פרץ: בלי הציבור, בעיניי, כל התוכניות יישארו על הניירת ולא יהיו צעדים קונקרטיים בפועל.

 << אורח >> יערה פרץ: ויש כבר היום הרבה ארגונים שפועלים בשטח ביחד עם הציבור ומפתחים פרויקטים.

 << אורח >> יערה פרץ: דיברתם על grassroots, דיברתם על bottom-up, אלה דברים שכבר קורים היום, שאנשים עושים בעצמם.

 << אורח >> יערה פרץ: כשאין את הפתרונות ברמת המדינה, אז אנשים עושים בעצמם.

 << אורח >> יערה פרץ: למשל, אם אני מתייחס ליעד מס' 2 של מיגור רעב וליעד מס' 12 של צרכנות ויצרנות נבונה, אז פרויקטים, כמו מקררים קהילתיים ושיתופיים, אלה דברים שאנשים יוזמים בעצמם ועושים ומונעים בזבוז מזון ומאפשרים לאנשים, שאין להם את היכולת, להשתמש בדברים האלה.

 << אורח >> יערה פרץ: וזה משהו שאפשר לרשת ולקדם כשהציבור עצמו הוא חלק מהדבר הזה.

 << אורח >> יערה פרץ: תהליך ארוך טווח שבאמת מקדם אותנו ביעדים זה משהו שהציבור מעורב בו ולא מנותק ממנו לחלוטין.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אנחנו נאלצים לסיים.

יואב קיש: אני מתנצל אם יש עוד כאלה שעכשיו ביקשו לדבר, אבל אנחנו כבר מגיעים לסוף הדיון.

יואב קיש: אני רוצה לסכם את מה ששמענו.

יואב קיש: ראשית, מבחינת לוחות זמנים אנחנו לא במצב טוב, כמו שאני רואה את זה.

יואב קיש: הייתי רוצה להיות היום כבר עם איזושהי החלטת ממשלה ותוכנית סדורה, כדי שנוכל לבוא ולדבר על זה גם בצורה יותר רצינית באו"ם.

יואב קיש: בסופו של דבר אני כן שמח שיש את האתגר הזה באו"ם, כי זה מיישר קו לכל המשרדים, כולל גם למשרד ראש הממשלה וגם למועצה הלאומית לכלכלה שגם צריכה להיות מאוד מעורבת כגורם מתכלל בעניין הזה.

יואב קיש: ולכן אני שמח על הדד-ליין הזה, מה שנקרא.

יואב קיש: ראינו שיש הנחיה ושמי שמקדמים היום את הפעילות אלה באמת המשרד להגנת הסביבה ומשרד החוץ.

יואב קיש: אבל מה שחסר זה, אני אומר, לחתוך אחורה, לוחות זמנים, מהדד-ליין של יוני 2019.

יואב קיש: ולצערי, אני לא רואה את זה קורה.

יואב קיש: זאת אומרת, מה שנראה לי – ופה אני לא יודע, פסימי, אופטימי – אני לא רואה איך אנחנו נגיע ליוני 2019 להציג החלטת ממשלה, תפיסה מוסדרת, bottom-up.

יואב קיש: לא נהיה במקום הזה.

יואב קיש: הדרך היחידה שכן נתחיל להיות זה אם אנחנו באמת ניקח בחודש הקרוב וניתן כבר – בגלל זה אני אומר לשני המשרדים שמובילים את זה: תיקחו את הדברים שאתם מאמינים שאפשר להתחיל להוביל ולעשות, תנו אותם כמה שיותר מהר לקידום בהחלטת ממשלה.

יואב קיש: ואז לפחות אפשר יהיה, גם אם נמצא את עצמנו בבחירות בסיטואציה כזו או אחרת, המשרדים יוכלו להמשיך ולעשות execution להחלטות שנתקבלו.

יואב קיש: ולכן, אני רואה חשיבות מאוד גדולה לחודש-חודשיים הקרובים בעניין הזה.

יואב קיש: ואני אומר לכם בצורה הכי ברורה, אם אנחנו נפגש פה בינואר-פברואר – אני לא יודע אם עוד אהיה – ולא יהיו החלטות סדורות, אז לא יהיה תוצר רציני.

יואב קיש: ההליך שעכשיו עושים, ממה שאני הבנתי וגם ציירת לי את זה פה על grassroots, bottom-up, לאסוף את החלטות הרלוונטיות, למפות וכל זה – קודם כול, אני מבקש כן לקבל כבר את התוצרים שלו, זאת אומרת, את מה שכבר מופה.

יואב קיש: תעבירו לנו לוועדה ולממ"מ אילו החלטות ואיך אתם רואים אותם מתחברים.

יואב קיש: אבל בסופו של דבר, אני אומר עוד פעם, זה תהליך שהוא באמת צריך להיעשות דקה לפני שבונים את התהליך המוסדר מלמעלה.

יואב קיש: והיעד המרכזי, שאני רואה, של משרדי הממשלה זה לקדם מהר ככל האפשר את הסתכלות מלמעלה עם יעדים כלפי מטה.

יואב קיש: זה אחד.

יואב קיש: מאוד חשוב לשלב שלטון מקומי.

יואב קיש: שלטון מקומי מוזמן ליזום בעצמו בעניין הזה.

יואב קיש: ואני מצטרף גם להערה של הדוברת האחרונה, מאוד חשוב גם לערב ציבור במה שניתן.

יואב קיש: אם יש איזושהי תוכנית או משהו להוציא, לקבל הערות ציבור ולראות מה הדברים שניתן לעשות.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: הישיבה - - -

תומר רוזנר: שיגישו דיווח עוד חודשיים לוועדה.

תומר רוזנר: שיגישו דיווח בכתב.

יואב קיש: אחרי הדיווח בינואר.

יואב קיש: אז ביקשתי את הדבר הזה.

יואב קיש: אני מבקש, תנו לנו סטאטוס עוד חודשיים.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: הישיבה נעולה.