ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 879, 2018-11-12 12:07

אלי אלאלוף: שלום לכולם.

אלי אלאלוף: היום ה-12.11.2018 ד' בכסלו תשע"ט.

אלי אלאלוף: השעה 12:07.

אלי אלאלוף: התקבל דו"ח של שדולת הנשים על פגיעה בנשים חרדיות.

אלי אלאלוף: רחל עזריה מאחרת, היא תגיע בהמשך, אילן גילאון חברי וידידי היקר, רויטל סויד שלא כאן ויעקב אשר ביקשו לקיים דיון מהיר בנדון.

אלי אלאלוף: שלום לחברי הכנסת שלא הגישו את ההצעה לדיון מהיר אבל נמצאים כאן.

אלי אלאלוף: אילן היקר תפתח.

אילן גילאון: תודה אדוני היושב ראש.

אילן גילאון: כבר העלינו את הנושא של אפליית נשים חרדיות בעבודה בהייטק והנה הגיע הדו"ח הזה ומאושש.

אילן גילאון: החומרה שלו היא שבקרב נשים עובדות המציאות הזאת נמצאת וכאשר שדולת הנשים מעבירה לך את הדו"ח על 900 נשים שמתקשרות אל השדולה ומתלוננות על הדברים הבסיסיים כביותר של התעסוקה, שהיא עברה כבר מן העולם במקומותינו, כלומר נושא של שכר מינימום, הדברים הבסיסיים ביותר בהעסקה ותעסוקה שהיום אף אחד לא מעלה על הדעת, בטח לא בוועדה שלנו, שעדיין מעסיקים אנשים בתנאים הללו.

אילן גילאון: זה נובע לדעתי משני דברים, אבל אני רוצה לקיים את הדיון כמובן.

אילן גילאון: אחד – משום שזה קרקע נוחה לניצול, ואומרים שבסך הכל אין מי שיבוא לגונן על הנשים הללו.

אילן גילאון: אני שמח לומר שאני מרגיש בקרב האוכלוסיה החרדית התעוררות, גם בעקבות מהפכת התקשורת של אנשים שרוצים להמשך להיות יהודים אורתודוכסים, חרדיים, לא רוצים להיות צאן מרעיתו של אף אחד, לא במציאות הזאת, הם בהחלט רוצים להשתכר, להתפרנס, לגמור את החודש באופן מכובד, והאישה היא גורם מפרנס ראשי במשפחה כזאת.

אילן גילאון: הדבר השני – רובן מועסקות על ידי גורמים חרדים כמו עמותות חרדיות או מקומות מן הסוג הזה, ואנחנו לא מפקחים וגם לא מתנים את הפעלת המקומות האלה, קודם כל בדברים הבסיסיים ביותר שאנחנו דורשים מכל מקום עבודה, לקיים את הבסיס, את שכר היסוד, את שכר המינימום, את תנאי החופשה, את כל הדברים האלה שהנשים החרדיות מתלוננות עליהם.

אילן גילאון: על כך ביקשתי להעלות את הדיון המהיר היום כי אנחנו כולנו צריכים להתייצב לצד אנשים מקופחים.

אילן גילאון: פעם היו אומרים "ברוך שלא עשני אישה" אני חושב שצריך לפעמים לומר "ברוך שלא עשני אישה חרדית" במקרה הזה, משום שהמצב הוא חמור הרבה יותר.

אילן גילאון: והנה אנחנו כולנו מתייצבים כדי להביא לתיקונו של העניין.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מלכיאלי בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אני קודם כל רוצה להודות למגישי ההצעה אילן ושאר החברים, תודה אדוני היושב ראש שאתה מעלה את זה על שולחן הועדה.

מיכאל מלכיאלי: יש ביטוי בגמרא "לא החור גנב אלא העכבר גנב" לפעמים דנים מי הגנב בסיפור הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לדבר כאברך לשעבר שאשתי עבדה בהייטק בתחילה במשכורת פחות ממה שמופיע כאן, וצריך להצביע מי הבעיה בסיפור הזה.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת אילן, לא העמותות, לא החברות כי החברות בסוף עושות את העסק הטוב שלהן, להרוויח כמה שיותר כסף.

מיכאל מלכיאלי: מי שאשם בזה הוא משרד החינוך, הוא דרך השלוחה שלו במל"ג.

מיכאל מלכיאלי: הם האשמים היחידים, אני רוצה להסביר גם למה.

מיכאל מלכיאלי: בחורה חרדית שהולכת לסמינר, לומדת תכנות בדיוק כמו אחת שהיא לא חרדית.

מיכאל מלכיאלי: אותן שנים, אותו זמן של לימודים ולפעמים אפילו יותר.

מיכאל מלכיאלי: המל"ג, בגלל שהוא חכם יותר מכולם לא מכיר בלימודים החרדיים כלימודים אקדמיים.

מיכאל מלכיאלי: מה שקורה שבאה אישה חרדית, אני מדבר כרגע על אשתי, רוצה להתקבל לשוק העבודה.

מיכאל מלכיאלי: היא למדה בסמינר חרדי כי היא באה מבית חרדי ואומרים לה "טוב, תביאי תואר אקדמי" כי זה תנאי ראשון, תנאי סף.

מיכאל מלכיאלי: ואין לה את זה.

מיכאל מלכיאלי: האופציה הנוספת שלה להכנס לשוק העבודה זה להביא ניסיון.

מיכאל מלכיאלי: עבדתי שלוש שנים אם זה במל"מ, מטריקס, לא משנה איפה, ואז היא יכולה להכנס, היום אשתי עובדת במשרד ממשלתי.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: כי היו לה שנות עבודה בחברה פרטית שנתנה לה שכר מינימום, ולמה היא הייתה צריכה ללכת לשם?

מיכאל מלכיאלי: כי המל"ג החליט שהוא לא מכיר בלימודים שלהם.

מיכאל מלכיאלי: פה זה הפשע האמיתי של המדינה.

מיכאל מלכיאלי: כי אם יכירו בלימודים של הנשים החרדיות, ואגב, אני לא אומר להקל עליהן בלימודים, תן להם בדיוק כמו כל אישה.

מיכאל מלכיאלי: אם בסמינרים החרדיים יכירו, בלימודים שלהם, כתואר מוכר, ייגמר הניצול הזה כי האפשרות שלה להכנס לשוק העבודה היא פתוחה.

מיכאל מלכיאלי: היום אישה חרדית אין לה כי תואר אקדמי אין לה וניסיון אין לה, אז בשביל לקבל את הניסיון היא הולכת לעבוד במשכורת רעב.

מיכאל מלכיאלי: אני באמת רוצה קודם כל גם להודות על הדו"ח של שדולת הנשים אבל באמת צריך לירות את האש למקום האמיתי שנקרא המל"ג ומשרד החינוך, שיפסיקו עם האפליה, לא לעובדות החרדיות, זה בסוף הגלגול, בלימודים החרדיים.

מיכאל מלכיאלי: אם יכירו בהם, אנחנו נפתור את כל הבעיה.

מרב מיכאלי: טוב, אם הם יהיו לימודים שמלמדים את מה שמוכר.

מיכאל מלכיאלי: הם מלמדים את הכל, זה אותו דבר.

אילן גילאון: רוב הנשים החרדיות עדיין עובדות אצל מעסיקים חרדיים.

מרב מיכאלי: חרדיים, עם כל הכבוד.

מרב מיכאלי: הרוב המכריע.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת ידידי מלכיאלי, אני חושב שיש פה אנדרלמוסיה בנושא תארים פוסט תיכוניים.

אלי אלאלוף: אני מכיר סמינר באופקים, בית ספר גבוה לטכנולוגיה, מצוין, והוא דואג שהבנות שלו ילמדו אצלו במוסד החרדי, אבל הן עוברות בחינה במשרד העבודה.

אלי אלאלוף: ואז הן יוצאות עם תואר.

אלי אלאלוף: הבעיה שהיום יש מלחמה בין משרד החינוך למשרד העבודה, וגם האוצר שנכנס לתמונה וניסה להכניס סדר בעניין הזה, לא מצליח כי כל אחד רוצה לשמור על ה- - - אין שום סיבה שמוסד חרדי לא יקבל את ההכרה במידה והוא עונה על הקריטריונים של המשרדים הרלבנטיים.

מיכאל מלכיאלי: הם לא מוכנים להכיר בהם.

מיכאל מלכיאלי: ניסו, ביקשו, ולכן אני אומר, המל"ג הוא - - -

אלי אלאלוף: אני אגיד שאני לפחות קצת באיחור לטפל בזה, אבל זה שווה לטפל בזה ולעשות חוק פשוט.

מיכאל מלכיאלי: אגב, יש הצעת חוק שלי שהמל"ג מתנגד לזה.

מיכאל מלכיאלי: לצערי משרד החינוך, השר, לא מוכן לקדם את זה.

אלי אלאלוף: אני תמיד אומר כשמשרד מתנגד, שיתנגד לתחום הסמכות שלו.

אלי אלאלוף: בתוך הסמכות שלו.

אלי אלאלוף: הסמכות שלנו כמחוקקים זה לחוקק למרות אי ההסכמה של המשרד.

אלי אלאלוף: וזה צריך להילחם כדי לעשות.

מרב מיכאלי: אבל זה ממש לא מה שעומד במל"ג.

מיכאל מלכיאלי: זה המצב.

מיכאל מלכיאלי: את לא מבינה בציבור החרדי.

רחל עזריה: או, אתה לא מבין בנשים.

אלי אלאלוף: כאילו כל אישה מבינה באישה וגבר מבין בגבר?

מרב מיכאלי: כאילו כל מי שלא חרדי לא מבין בחרדים?

אלי אלאלוף: אני רוצה להמשיך בדיון.

אלי אלאלוף: חבר'ה, זה נחמד שיהיה קצת הומור אחרי הדיון הזה.

אילן גילאון: הוא אמר את זה בהומור.

יעקב אשר: - - - אני אחד מהמגישים.

יעקב אשר: איחרתי חמש דקות.

אלי אלאלוף: אתה רוצה שנתחיל מאפס?

יעקב אשר: לא, תן לי רק להתחיל את ה- - -אני אחד המגישים, פשוט הייתי בוועדה אחרת ואני מבקש את רשות הדיבור.

יעקב אשר: ברשותך.

אלי אלאלוף: עוד מעט.

אלי אלאלוף: מי שעכשיו תקבל את רשות הדיבור זו חברת הכנסת רחל עזריה ואחר כך נציגה של שדולת הנשים.

אלי אלאלוף: בבקשה רחל.

רחל עזריה: קודם כל אני מאוד מאוד שמחה ששדולת הנשים, לקחתן על עצמכן את הנושא הזה, זה נושא קריטי ואני חושבת שיש בו המון המון רבדים, ואני מקווה שזה יהיה דיון ראשון כבוד היו"ר, ובאמת נתחיל להכנס לעומק כי יש פה הרבה מאוד גורמים לפערי השכר.

רחל עזריה: גורם אחד שהוא גורם קריטי זו באמת העובדה שאנחנו עדיין, למרות השינויים, הרבה נשים מהמגזר החרדי עדיין הולכות באופן כמעט אוטומטי ללמוד לימודי הוראה, ולימודי הוראה, אנחנו יודעים שהשכר יחסית נמוך יותר.

רחל עזריה: הדבר השני שקורה זה שאין בעצם מספיק מקומות עבודה בלימודי הוראה במגזר החרדי ויש זליגה למגזר הממלכתי דתי אבל עדיין בעצם יש יותר נשים שלמדו לימודי הוראה מאשר מקומות עבודה בפועל.

רחל עזריה: הדבר השלישי הוא שגם בלימודים שהם לא לימודי הוראה, מה שיש היום במערכת החינוך החרדית, הרבה פעמים זה לא עומד בסטנדרט שאחר כך מחפשים בשוק העבודה, ולכן מלכיאלי, אני חושבת שצריך לעשות עבודה משותפת, כי מצד אחד צריך להגיע להכרה של המל"ג ומצד שני צריך להעלות את הרמה הלימודית.

מיכאל מלכיאלי: את מתכוונת להוריד את הרמה.

מיכאל מלכיאלי: כי בנות חרדיות לומדות יותר ממקום אחר.

רחל עזריה: לא, די.

מיכאל מלכיאלי: למה את אומרת לי די?

מיכאל מלכיאלי: בדקת את זה?

מיכאל מלכיאלי: מכונים שאינם חרדים בדקו את זה ואלה הממצאים.

מיכאל מלכיאלי: בחורה בסמינר חרדי לומדת יותר.

רחל עזריה: אנחנו מאוד אוהדים אחד את השני, בסדר?

מיכאל מלכיאלי: לא, - - - דרוש להוריד את הרמה.

רחל עזריה: זה לא מדויק, כי אנחנו - - -

מיכאל מלכיאלי: - -- לא נכון.

מיכאל מלכיאלי: את אומרת תעלו את הרמה.

מיכאל מלכיאלי: ההיפך, תורידו את הרמה, תתאימו את עצמכם לכולם.

רחל עזריה: טוב.

רחל עזריה: אז עכשיו אני אספר לך על פרויקט שאני עבדתי עליו מאוד מאוד קשה יחד עם חברת הייטק גדולה שפנתה אלי ואמרו "אנחנו רוצים לעשות פרויקט עם המגזר החרדי" הרי כל הזמן מחפשים את הגאונים, נכון?

רחל עזריה: ההייטק הישראלי מחפש את הגאונים.

רחל עזריה: אמרו "חיפשנו במגזר הזה, במגזר הזה" - - -

אילן גילאון: כמו בכנסת.

אילן גילאון: אותו דבר.

רחל עזריה: אנחנו בדיוק אותו דבר.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: עתידנו מובטח לנו בהייטק.

רחל עזריה: בקיצור, הלכו חיפשו במגזר, אמרו נשים חרדיות, בואו נחפש את הקרם דה לה קרם שלהם, ואז לנו יהיה פור כחברה.

רחל עזריה: בסדר, חברת הייטק מאוד מוכרת.

רחל עזריה: הלכו וחיפשו, לא הצליחו למצוא מספיק נשים חרדיות, למרות שהיו מאוד מאוד חכמות, לא הייתה להן את ההכשרה המספיקה.

רחל עזריה: הציעו לשלם להן על חצי שנה נוספת של הכשרה, וזה עדיין לא הצליח לקרום עור וגידים.

רחל עזריה: אני פניתי אליהם, אמרתי "אני אעזור לכם, כי אני מכירה את סצנת ההייטק בירושלים ואני אחפש שם את הנשים החרדיות".

רחל עזריה: מה זה אומר?

רחל עזריה: זה אומר שיש לנו איזה שהוא פער שצריך להתגבר עליו.

רחל עזריה: אני ממש מציעה מכיוון שכולנו פה באותה מטרה, במטרה אחת ברורה, שנשים חרדיות ישתלבו יותר בשוק העבודה ויקבלו שכר גבוה יותר.

רחל עזריה: כולנו באותה מטרה.

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו יכולים לראות מה הדברים שצריך לעשות גם בסמינר החדש וגם בסמינר החדש, שהלימודים יהיו ברמה גבוהה יותר, בטח בנושאים של ההייטק כי שוק ההייטק יחטוף את אותן סטודנטיות, שגם אני אומרת, אותה חברת הייטק הייתה מוכנה לעשות את זה בנפרד, במקום אחר, לפי הכללים, אבל הם היו צריכים ברמה מאוד גבוהה.

רחל עזריה: אני חושבת שאם אפשר יהיה לעשות מעכשיו אולי סדרת דיונים - - -

אלי אלאלוף: עד שזה יתפזר, המוסד הזה.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: אבל בינתיים אני כן חושבת שזה מאוד חשוב.

רחל עזריה: אפשר לקרוא לפה את ראשי המוסדות של הסמינר החדש ושל הסמינר הישן, לעבוד איתם ביחד, לשבת עם המל"ג, לבקש שישבו ביחד להכין תכנית שבסופו של דבר תכשיר את אותן סטודנטיות לצאת ולחפש- - -

מיכאל מלכיאלי: המל"ג לא רוצה.

מיכאל מלכיאלי: המצב הזה טוב למל"ג.

מיכאל מלכיאלי: נוח לו עם זה.

רחל עזריה: אז בעיני, אם יו"ר הוועדה מזמן גם את המל"ג וגם את ראשי הסמינרים ומבקש שביחד יבנו את התכנית שבסופו של דבר אותן נשים יכולות ליהנות, אני חושבת שזה יהיה לטובת כולם, כי גם למשרד האוצר - - -

אלי אלאלוף: הזמנו את המל"ג היום?

אלי אלאלוף: יש פה נציג מל"ג בטעות?

רחל עזריה: אני רק אומר, כי גם למשרד האוצר יש אינטרס כזה, וגם לכולם.

רחל עזריה: כולנו באותו צד.

רחל עזריה: וזה מה שאני מציעה.

רחל עזריה: זו ההצעה המרכזית.

מרב מיכאלי: אבל אדוני, זה לא הדיון.

מרב מיכאלי: באמת שזה לא הדיון היום.

מרב מיכאלי: וזה חשוב שצריך לעשות את כל הדיונים האלה, אבל היום זה לא הדיון.

אלי אלאלוף: אני - - -ואני לא מזהה.

אלי אלאלוף: תתנו לה לסיים.

רחל עזריה: זו הדרך בסופו של דבר להעלות את השכר.

מרב מיכאלי: אבל אנחנו מדברות על שכר שהן אמורות לקבל והן לא מקבלות אותו והן לא מקבלות פיצויי פיטורין.

מרב מיכאלי: זה לא קשור להכשרה ולא לשום דבר אחר, זה קשור לניצול.

מרב מיכאלי: נקודה.

אלי אלאלוף: כרגע תנו לרחל לסיים בבקשה.

רחל עזריה: זה מה שאני מציעה.

רחל עזריה: לגבי העובדה שעובדות לא מקבלות את מלוא השכר שמגיע להן, זה goes without spoken.

יעקב אשר: היית צריכה להתחיל עם זה.

מרב מיכאלי: זהו שזה לא, עובדה שלא.

יעקב אשר: היית צריכה להתחיל עם זה.

יעקב אשר: זאת הבעיה הבוערת.

רחל עזריה: אני לא מסכימה, אני לא חושבת שזו הבעיה הבוערת.

יעקב אשר: את אוהבת לדבר על מה שאת אוהבת לדבר.

רחל עזריה: אני רוצה לומר עוד משפט אחד אחרון.

רחל עזריה: כשיש אפשרויות ויש הזדמנויות מנצלים בין היתר.

רחל עזריה: לא אמורים לנצל אף עובד, אבל כשיודעים שלעובדת יש אפשרות ויש הזדמנות, הרבה יותר קשה לעשות את זה.

רחל עזריה: לכן בעיני ככל שאנחנו מעלים את הרף וככל שאנחנו מאפשרים תעסוקה רחבה יותר ומגוונת יותר, כך אנחנו גם נפתור את העניינים האלה, אבל כמובן מה שאתם אומרים, אני מצטרפת לחלוטין.

רחל עזריה: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה גברת עמית קובו-רום.

עמית קובו-רום: תודה רבה.

עמית קובו-רום: אני רוצה להודות לוועדה על קיום הדיון ולחברי הכנסת שיזמו את הדיון הזה.

עמית קובו-רום: בשנה שעברה בחודש אוקטובר שדולת הנשים הקימה קו פתוח לנשים עובדות מהחברה החרדית.

עמית קובו-רום: הקו הזה פועל כזרוע נפרדת של הקו הפתוח שפועל בשדולת הנשים כבר יותר מ-30 שנה והוא נותן לנשים מענה משפטי ראשוני ללא תשלום בתחום דיני העבודה.

עמית קובו-רום: הוקם קו ייעודי לנשים חרדיות מתוך הבנה שהבעיות והצרכים של נשים חרדיות בשוק העבודה הם שונים והן זקוקות למענה ייעודי.

עמית קובו-רום: אנחנו חושבות שהצרכים של נשים חרדיות הם שונים בגלל מאפיינים ייחודיים שיש להם.

עמית קובו-רום: הן הרבה פעמים המפרנסות העיקריות והן גם אחראיות על טיפול בילדים ובמשק הבית ולכן הן צריכות למצוא מקומות עבודה שבהם שעות העבודה קצרות יותר ומותאמות למסגרות של הילדים.

עמית קובו-רום: הן הרבה פעמים מוסללות לתפקידי הוראה, כפי שכבר נאמר פה, או תפקידים לא בכירים אחרים, גם בגלל שעות העבודה המוגבלות שלהן וגם בגלל מאפיינים תרבותיים וחברתיים אחרים.

עמית קובו-רום: השכר שלהן נמוך יותר, הן עובדות הרבה פעמים בתוך החברה החרדית והן מאוגדות בארגוני עובדים בשיעור נמוך באופן יחסי.

עמית קובו-רום: במהלך השנה האחרונה פנו אלינו כ-900 נשים והן סיפרו לנו סיפורים קשים ומטרידים בנוגע לאופן העסקת נשים במגזר החרדי וברשותך אני רוצה לתת שלוש דוגמאות קצרות.

עמית קובו-רום: פונה אחת למשל סיפרה לנו שהיא עבדה שנה שלמה בלי לקבל שכר ובלי לקבל את הזכויות הנלוות שמגיעות לה.

עמית קובו-רום: היא הסבירה לנו שלא רק שהפרו את זכויותיה, אלא שהיא ועוד הרבה נשים מפחדות להיאבק על הזכויות שלהן, מפחדות לדבר, מפחדות לתבוע, כי מי שנלחמת מסומנת כבעייתית.

עמית קובו-רום: היא גם תתקשה למצוא מקום עבודה אחר, הילדים שלה עלולים להיפגע ולא להתקבל למוסדות חינוך, או שעלולים להיפגע בשידוך פוטנציאלי.

אלי אלאלוף: אז בשביל מה יש את משרד העבודה?

מרב מיכאלי: שאלה מצוינת.

יעקב אשר: זה קורה רק במקומות העבודה החרדיים.

יעקב אשר: נו באמת.

יעקב אשר: אני חשבתי שאתם כנים בדו"ח שלכם, אני רואה שאתם מחפשים כל הזמן, - - - הבעיה הכוללת.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה כולל מהחברים ואני בתוככם, בואו נפסיק להיות ציניים בדיון הזה.

אלי אלאלוף: זה מתחיל להיות מגוחך.

אלי אלאלוף: תגידו רק את האמת שלכם.

אלי אלאלוף: תשלימי בבקשה.

עמית קובו-רום: עוד פונה התקשרה וסיפרה לנו שבמשך שנים קיצצו עוד ועוד בשעות העבודה שלה ובשכר העבודה שלה, עד שלבסוף היא התפטרה לאור הרעת התנאים והמעסיק לא הסכים לשלם לה את מלוא פיצויי הפיטורין שלהן היא הייתה זכאית בסיטואציה הזאת.

עמית קובו-רום: היא גם סיפרה שהיא כמעט התייאשה לפני שהיא הגיעה לקו הפתוח של שדולת הנשים, מכיוון שאף עורך דין לא הסכים לייצג אותה, כי סכומי הכסף שהיא רצתה לתבוע לא היו מספיק גבוהים.

עמית קובו-רום: היא הגיעה אלינו לשדולה, היא יוצגה על ידי עורכת דין בפרויקט מערך האכיפה של השדולה והיא זכתה בפיצויי הפיטורין שמגיעים לה.

עמית קובו-רום: אנחנו ערכנו בשיתוף עם תנועת עיר ואם כנסי זכויות לנשים חרדיות בחודש אוקטובר השנה כדי ליידע אותן בדבר הזכויות שלהן ודיני עבודה, וגם שם שמענו הרבה סיפורים מטרידים, אחד המטרידים שבהם הוא לגבי עובדות שנדרשות להחזיר למעסיק את דמי ההבראה שהן מקבלות.

עמית קובו-רום: אז הוא משלם להן אותם בתלוש, ואז הן מחזירות.

רחל עזריה: זה מוגדר כתרומה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אפשר לתת, זה לא רק ספציפי לחרדים.

אלי אלאלוף: גם לערבים יש תרגילים כאלה.

יעקב אשר: וגם ליהודים.

אלי אלאלוף: גם במקומות אחרים.

אלי אלאלוף: גם אצל העשירים.

אלי אלאלוף: אז מה ההצעות הקונקרטיות?

עמית קובו-רום: ההצעות הקונקרטיות שלנו הן ככה:

עמית קובו-רום: בתום שנה ראשונה של פעילות של הקו הזה אנחנו רואות שהעובדות החרדיות רוצות לעבוד ורוצות לקבל את הזכויות שמגיעות להן.

אלי אלאלוף: בטוח.

אלי אלאלוף: גם הגברים.

עמית קובו-רום: אבל יש להן חשש כבד להתלונן ולמסור מידע ולזה יש להוסיף שיש גם חוסר במידע בחברה החרדית לגבי זכויות בדיני עבודה.

עמית קובו-רום: אז מה אנחנו ממליצות?

עמית קובו-רום: אנחנו ממליצות קודם כל ליצור תכנית לאומית לשיפור איכות התעסוקה של נשים חרדיות, לקבוע יעודים איכותניים ומספריים.

אלי אלאלוף: אין תכנית כזאת?

עמית קובו-רום: יש, אבל אנחנו מציעות תכנית שתתמקד בנשים העובדות בחברה החרדית.

עמית קובו-רום: לקדם העסקה ישירה של עובדות הוראה מהחברה החרדית דרך משרד החינוך, כדי לצמצם את שיעור הנשים החרדיות שמועסקות בעמותות ובגורמים שלישיים אחרים, באופן שחושף אותן להפרת זכויות.

עמית קובו-רום: ליצור קשר בין גורמי האכיפה וההסדרה הרלבנטיים של המדינה לבין מנהיגות ומנהיגים בחברה החרדית, כדי להעמיק את ההיכרות בחברה החרדית עם דיני העבודה של המדינה, ואת המחויבות לשמירה עליהם.

עמית קובו-רום: אנחנו חושבות שזה גם יעזור למנוע מקרים של הפרת החוק שנובעות מאי ידיעתו ויחזק את הזיקה ואת האפשרות של נשים חרדיות לפנות למוסדות האכיפה של המדינה ולבתי הדין לעבודה.

עמית קובו-רום: להפיק קמפיין ייעודי להגברת המודעות לזכויות בדיני עבודה בקרב מעסיקים ועובדות בחברה החרדית.

עמית קובו-רום: אני יודעת שבמשרד העבודה כבר נערך קמפיין כזה ואנחנו חושבות לאור כמות הפניות שהגיעו אלינו ואופי הפניות, שיש מקום לערוך קמפיין נוסף.

עמית קובו-רום: ולבצע מבצע אכיפה נרחב של המדינה במקומות עבודה שמעסיקים שיעורים גבוהים של נשים חרדיות, בדגש על אכיפה של זכויות המגן בדיני עבודה כמו ה פרשות פנסיוניות ודמי הבראה, תשלום דמי מחלה, חופשה וכדומה.

עמית קובו-רום: תודה.

אלי אלאלוף: בראבו.

אלי אלאלוף: קודם כל אני מציע שנאמץ את תכנית העבודה הזאת, היא פשוט נפלאה.

יעקב אשר: חסרים בה כמה דברים.

מרב מיכאלי: תמיד אפשר להוסיף.

אלי אלאלוף: מה שחסר לנו זו הסבלנות להתחיל.

אלי אלאלוף: אני בעד להתחיל במשהו.

אלי אלאלוף: אז אני אומר, בואו נתחיל, פה יש המלצות שנראות מהניסיון האישי, מאוד חכמות.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, עסקתי 40 שנה בנושאים חברתיים, אף פעם לא התעסקתי בנושא הזה של נשים חרדיות בעבודה.

אלי אלאלוף: אף פעם לא בא מישהו להגיד "בואו נעשה משהו בנושא הזה" אף פעם.

יעקב אשר: אני באתי.

יעקב אשר: מה לעשות?

יעקב אשר: הייתי ראש עיר, התעסקתי עם תעסוקת נשים.

אלי אלאלוף: אני לא קיבלתי הצעות כאלה.

אלי אלאלוף: אני אומר לך.

יעקב אשר: אתה עשית דברים טובים.

אלי אלאלוף: עשיתי דברים, אני לא מתלונן על החיים שלי.

אלי אלאלוף: אני כרגע מציין עובדה.

אלי אלאלוף: אוכלוסיית הנשים הזאת ברמה שיכולה להתחיל לעבוד והיא רוצה לעבוד, כולל במגזר הערבי, כל אחד כבודו במקומו מונח, אני לא פוגע באף אחד.

אלי אלאלוף: לא מתעסקים בצורה שיטתית.

אלי אלאלוף: כל התלונות וכל תכניות העבודה מתכווננות למשרד אחד, משרד העבודה.

אלי אלאלוף: ומשרד העבודה היום, פעם הוא היה חרדי קצת, היום הוא בכלל לא כזה, אז הוא לא מתעסק באוכלוסייה הזאת.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם, אני מכיר מכללה באופקים, אני מוריד את הכובע בפניהם איך שהם מכשירים כח אדם.

מיכאל מלכיאלי: הייתי מוסיף להמלצות את מה שאמרת, אדוני היושב ראש.

מיכאל מלכיאלי: הייתי מוסיף שהמל"ג יכיר במקומות חרדיים נוספים.

אלי אלאלוף: למל"ג אתה ואני נלך.

אלי אלאלוף: אתה ואני.

אלי אלאלוף: בערבית המרוקאית שלי זה - - - כדי לקבל תשובה אתה צריך - - -

נורית קורן: אפשר לתת ליעקב אשר שהוא בין המציעים?

יעקב אשר: אני הגשתי, הייתי בין המציעים.

יעקב אשר: איחרתי לדאבוני הרב, אני מתנצל.

אלי אלאלוף: אני לא אתן לנורית, אתן לך.

יעקב אשר: לא, תתן לנורית אחרי שאני אומר את שלי.

יעקב אשר: בכל זאת, יש סדר בעניין.

יעקב אשר: אני אשפוך קצת אור על העניין הזה.

אלי אלאלוף: בבקשה יעקב.

נורית קורן: וגם אולי תגיד בעירית בני ברק שרב תימני שהוא רב העיר נפטר, אפשר להוציא עליו פלקט שאבלים על מותו של הרב.

נורית קורן: שהעירייה סירבה להוציא לו מודעת אבל.

יעקב אשר: אני לא מכיר את זה.

נורית קורן: בבקשה, אני עכשיו נתתי לך.

יעקב אשר: רגע, אני אספר לך עוד כמה דברים ברשויות אחרות, אבל רק רוצה לומר לך דבר אחד, אם הזכרת את הרב, אני הייתי ראש עירית בני ברק, הייתה לי מערכת יחסים נהדרת, ובאמת עם הערכה רבה לרב.

יעקב אשר: היה יהודי מיוחד במינו.

נורית קורן: אחד הגדולים בדורו.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: ואנחנו כולנו מצטערים על פטירתו ועל מחלתו שהייתה בשנים האחרונות.

יעקב אשר: אני רוצה לומר אדוני היושב ראש, הצטרפתי לבקשה לדיון הזה, כי ראיתי דו"ח שהוא באמת על פניו דו"ח חשוב, ויש פה נושא שהוא הנושא האמיתי שעליו אפשר להלביש עוד הרבה מאוד דברים.

יעקב אשר: קודם כל, כל נושא הזכויות של עובדים והכל, אין מחלוקת בין אף אחד לאף אחד בעולם שזכויות עובדים צריכות להישמר, זכויות פנסיוניות כאלה ואחרות, ויש בעיות, יש בעיות במגזרים האלה ובמגזרים האלה.

יעקב אשר: אני אתן לך דוגמה אדוני, מחוק שהעברתי אצלך פה בוועדה בסיוע שלך, פעם זה היה נקרא "שעת הנקה" היום זה נקרא "שעת הורות" שאנחנו הגדרנו אותו עם שעות מסוימות כדי שהוא יעמוד במבחנים אצל היועצים המשפטיים, ומה שהתברר שחברות גדולות מכובדות, מנצלות איזה שהוא לקונה ב-7.30 שעות או ב-7.45 שעות ומונעות את התוספת הזאת שאושרה כאן, וחברות, גם חרדיות לצערי הרב, וגם שאינן חרדיות.

יעקב אשר: נושא הזכויות, אין עליו ויכוח, כולם צריכים לעמוד בזה, יש בעיות בעמותות או בדברים מהסוג הזה, זה מגיע הרבה פעמים גם מסיבות רעות מאוד והרבה פעמים גם בגלל חוסר תקצוב כזה או אחר שלא מצדיק את זה, כי עובד הוא עובד, צריך לקבל את השכר שלו.

יעקב אשר: אבל אדוני היושב ראש, יש פה קודם כל דבר אחד בסיסי שבו אנחנו צריכים להתעמק, ואותו אנחנו צריכים לבדוק.

יעקב אשר: הנושא הזה, איך יכול להיות מצב שבו עובדות שעובדות באותו מקצוע, עם אותה הכשרה, ואולי במצוינות יותר ממקומות אחרים, יש תג שהתג אצל החרדיות הוא יותר נמוך מאשר מקומות עבודה אחרים.

יעקב אשר: זאת אומרת אותה בחורה שעובדת בבני ברק בשלוחה של איזו שהיא חברה גדולה כזו או אחרת, בתל אביב או בירושלים, במרכז של אותה חברה, בחורה לא דתית או לא חרדית מקבלת אחרת.

יעקב אשר: אני רוצה לומר לך, אני בדילמה כל הזמן.

יעקב אשר: הסוגיה הזאת, אני מרגיש ואני אומר לך בפתיחות שהיא "אוי לי מיצרי ואוי לי מיוצרי".

יעקב אשר: למה?

יעקב אשר: אם מצד אחד אנחנו ניאבק על זכויותיהן שתהיה השראה והכל, אולי נגרום לכך שבסוף גם אלה שמתקבלות היום לא יתקבלו.

אלי אלאלוף: לא לא - -

יעקב אשר: תן לי רגע.

יעקב אשר: תאמין לי שאני לא מתלהם ואני לא פופוליסט, ומה שאתה עשית בבני ברק, אתה יודע גם מה אני עשיתי בבני ברק ופתחתי את בית הכוון ועשינו דברים שבאמת לא שיערום אבותינו, שעשינו אותם באמת לצורך האפשרויות ולתת כלים וחכות לציבור הזה.

יעקב אשר: אני חושש שאם אנחנו נבוא ונקבע איזה שהוא מדרג מיוחד דווקא לחרדיות, בסוף יעדיפו שלא לקבל אותן.

יעקב אשר: יש גם בעיה אמיתית, אני אתן לך דוגמה - - -

נורית קורן: למה מדרג?

נורית קורן: היא עובדת רגילה.

נורית קורן: איזה שטויות אלה?

אילן גילאון: - - -

יעקב אשר: אני רוצה לתת לך דוגמה.

יעקב אשר: משרד הרווחה יצא בתכנית פנטסטית ללימוד הסייבר.

יעקב אשר: והייתה שלוחה שלמדו שם נדמה לי משהו כמו 20 בנות חרדיות שלמדו את הסייבר, סיימו וסיימו בהצטיינות.

יעקב אשר: אני אראה לך כמה בקשות לעבודה יש לי מהן, למה?

יעקב אשר: כי באו ואמרו "צריך ניסיון של שנה".

יעקב אשר: אתה לוקח בנות שלמדו את זה, דיברתי על זה גם עם שר הרווחה, הוא העביר את הלאה למי שהעביר.

יעקב אשר: אני לא יודע מה נעשה עם זה.

יעקב אשר: יש המון נשים שלמדו תכנות ברמות גבוהות, למדו סייבר, ובסופו של יום או שלא מצליחות לקבל עבודה, ואת זה צריך לבדוק, מה הטעמים והסיבות שזה קורה בפועל, או - - -

אילן גילאון: אני מת עליך, אבל הסיבה הראשונה שפרנסי העדה מעוניינים להנציח את המציאות הזאת.

יעקב אשר: ממש לא.

מיכאל מלכיאלי: למה אתה אומר את זה?

מיכאל מלכיאלי: כי משרד החינוך לא מוכן לתת להם.

יעקב אשר: - - - לא הצליחו.

יעקב אשר: מאות נשים - - -

אילן גילאון: זאת עסקה שבן גוריון עשה אתכם, עם החרדים - --

אלי אלאלוף: תסיים בבקשה.

אלי אלאלוף: יעקב.

אילן גילאון: - - - קבלת החלטות, זה קרקע פורייה לניצול כי אף אחד לא מגן עליה.

אילן גילאון: זאת הסיבה.

מיכאל מלכיאלי: ואנחנו נהנים מהמצב הזה?

יעקב אשר: זאת פופוליסטיקה שלא מתאימה לך, אילן.

אלי אלאלוף: תראו כמה אנשים נפלאים פה ואנחנו לא - - - כלום.

אלי אלאלוף: אתה רוצה שניקח את רשות הדיבור רק בין חברי כנסת?

יעקב אשר: - - -

אלי אלאלוף: תסיים.

אלי אלאלוף: תסכם בבקשה.

יעקב אשר: השאלה אם אתה רוצה לדעת את הנושאים או שלא.

יעקב אשר: זאת השאלה.

אלי אלאלוף: ניסיון בעבודה זה לא בעיה של בנות חרדיות.

אלי אלאלוף: זה בעיה של כל עובד במדינה.

אלי אלאלוף: אז אתה זורק את זה ועושה את זה כאילו בעיה חרדית.

אלי אלאלוף: זו לא בעיה חרדית.

יעקב אשר: לא אמרתי שזאת בעיה חרדית.

יעקב אשר: אמרתי, הנה, 20 בנות שלא שמעו לעסקנים, שבאו ולמדו וגמרו בהצטיינות ולא מצליחות להגיע לעבודה, אז מה הן עושות?

יעקב אשר: אם אין להן את זה, הן הולכות ופותחות פעוטון בבית כי הן צריכות להתפרנס, או עושות משהו אחר.

אלי אלאלוף: אתה רוצה הצעות חיוביות או תעשה המשך דיכאון?

יעקב אשר: תן לי לסיים.

יעקב אשר: אני בא ואומר דבר אחד, אם נתייחס לדברים שאמר אילן ואחרים אנחנו סתם נכנסים לדברים שהם לא לעניין.

יעקב אשר: אני אומר דבר אחד, יש כיום מאות ואלפי נשים שלמדו מקצועות וצריכים לראות את ההשמה שלהן בעבודה, אחד, ודבר שני ששכרן לא יהיה נמוך ממגזרים אחרים.

יעקב אשר: אם נטפל בזה, נגיע גם לדברים הגדולים יותר, נגיע גם לעסקנים.

יעקב אשר: אל תדלגו על זה, בואו נדבר על הדבר הזה.

יעקב אשר: זה הדבר המרכזי שצריך לטפל בו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נורית בקיצור בבקשה.

נורית קורן: ממש בקיצור.

נורית קורן: קודם כל אני רוצה להודות לך אדוני היו"ר על קיום הדיון החשוב הזה ולשדולת הנשים שבאמת עסקו בנושא כל כך חשוב ובמגזר החרדי, של נשים, וצריך להגיד כאן תודה לנשים שיוצאות לעבוד ועושות הכל כדי להיקלט ולהשתלב במעגל התעסוקה בארץ וזה הדבר החשוב ביותר.

נורית קורן: ואם אנחנו מדברים שכאן מקפחים את הזכויות הבסיסיות שלהן, כמו פנסיה וימי מחלה וחופש, זה הדבר הנורא בפניי וזה לא משנה מה התעודה שלהן ומה לא התעודה שלהן, ואנחנו צריכים לסייע להן כי הן נשים שאני יודעת שהמעסיקים מאוד מרוצים מהן, ממוסר העבודה שלהן והרצון שלהם באמת להשתלב בעבודה, וגם באמת המומחיות שלהן, שבאמת יש דברים שהן למדו וצריך להגיד כאן שבאמת עושים הרבה כדי שהן ירכשו מקצוע ויעבדו בכל דבר אפשרי, כדי שהן יוכלו לעבוד ולהשתלב.

נורית קורן: אז הדברים האלה חשובים.

נורית קורן: אני חושבת שזה הדבר החשוב ביותר, אדוני היושב ראש, אמרת קודם איפה משרד העבודה, צריך להתלונן.

אלי אלאלוף: איפה האכיפה?

נורית קורן: אבל אני אומר לך למה הן לא מתלוננות.

נורית קורן: הן לא מתלוננות כי מפחידים אותן ואומרים להן שישימו עליהן אות קיין ואחר כך הילדים שלהן לא יוכלו להתחתן ולקבל שידוך טוב וכל הדברים האלה - - -

קריאה: מה זה - - -

נורית קורן: אל תיתממו בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אל תיתממי את.

רחל עזריה: בגלל זה הן לא מתלוננות.

רחל עזריה: שנה שלמה עובדת לא קיבלה כסף - - - אבל יש לכם מקרים פה.

מיכאל מלכיאלי: תחזרו על זה עוד פעם זה לא יעזור.

מיכאל מלכיאלי: המוסדות החילוניים - - -פחות לנשים חרדיות.

מיכאל מלכיאלי: גם שם פוחדים להתלונן?

נורית קורן: אני לא מדברת על זה, אני מדברת ש- - -

מיכאל מלכיאלי: דברי על זה, זה העיקר, זה הנושא.

נורית קורן: חבר הכנסת מלכיאלי, זה לא משנה.

מיכאל מלכיאלי: לא, זה לא יפה, אתם מזלזלים בציבור שלם סתם.

מיכאל מלכיאלי: בשידוכים זה פגע, מאיפה היא מביאה את זה?

נורית קורן: אז יש עמותות שכן ויש פה - - - אם זה מעסיקים חילוניים שלא נותנים להן את התוספות, תקשיבו, אני רוצה להגיד לכם - - -

יעקב אשר: - - - שזה דיון יותר רציני.

אלי אלאלוף: רגע חברים - - -

קריאה: לא סתם הוא יצא.

קריאה: ואם מלכיאלי ייצא עכשיו זה יהיה הכי מעניין.

מיכאל מלכיאלי: רק יושב הראש יכול להוציא אותי.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה, גם לחברי הכנסת החרדיים, זה לא חייב שנסכים עם כל דבר שתגידו, וגם אתם אל תסכימו עם כל דבר.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני פה כאזרח עם ראייה שמנסה להיות ממלכתית.

אלי אלאלוף: זו עובדה.

אלי אלאלוף: הדו"ח הזה אומר שלמרות החוקים, החוקים האלה לא מופעלים עבור החרדים.

מיכאל מלכיאלי: על זה אין ויכוח.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו הסכמנו עם כל מילה.

אלי אלאלוף: מה זה אומר?

אלי אלאלוף: זה אומר שמי שמייצג את החרדים, כדאי שתתפסו את הבעיה בקרניים ותתמודדו איתה.

אלי אלאלוף: וזה לא חשוב מה שהוא אמר.

מיכאל מלכיאלי: שמשרד העבודה יתמודד.

מיכאל מלכיאלי: מה, אני משטרה?

אלי אלאלוף: לא חבר'ה, מה זה משטרה?

אלי אלאלוף: פה משרד העבודה לא ממלא את תפקידו, בבקשה, אתם יודעים להכיל את זה.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע כמה פעמים פנינו למשרד העבודה בלי שאתם הזכרתם?

מיכאל מלכיאלי: על עמותות חרדיות כמה אנחנו פנינו?

מיכאל מלכיאלי: את יודעת כמה מכתבים יש לי נגד עמותות חרדיות למשרד העבודה הדגול והוא לא עשה עם זה כלום?

נורית קורן: אז זה גרוע מאוד.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה לחברי הכנסת.

אלי אלאלוף: תאפשרו לנשים שבאו מהמגזר ורוצות להתבטא.

אודליה מעודה: אני רכזת סקטור חרדי בהסתדרות הכללית.

אודליה מעודה: קודם כל אני מודה ליו"ר הוועדה שאמר שבמשך כל השנים לא היה מי שחשב שיש נושא שנקרא זכויות עובדים חרדים, והיחיד שחשב על זה באמת, אנחנו מודים על היוזמה של הוועדה, ויתרה מכך, במשך ארבע שנים בהסתדרות הכללית בראשות אבי ניסנקורן, שהוא פתח את הדלת ואת הלב למגזר החלש והנעשק הזה.

אודליה מעודה: אני בעצם הפה, אני זועקת את הזעקה - - -

אלי אלאלוף: תקחי את דו"ח העוני מלפני שש שנים, ששם יש התייחסות מיוחדת למגזר החרדי, לנשים חרדיות.

אלי אלאלוף: תקראו.

אודליה מעודה: נכון.

אודליה מעודה: לי ברמה האישית מאוד מאוד כואב לי שנפתחה הוועדה כאן, כבוד חבר הכנסת מלכיאלי הסיט את הוועדה בכלל ואת הנושאים למקומות לא רלבנטיים בכלל.

אודליה מעודה: הוא דיבר על המל"ג, על ההכשרה המקצועית.

אודליה מעודה: תקשיבו, חברים, המגזר החרדי מייצא ומשווק למדינת ישראל מאות ואפילו אלפים של בנות סמינר מוכשרות מחנכות - - - בישראל שהן מעצבות את דור העתיד.

אודליה מעודה: הרב עובדיה יוסף זצ"ל ביקש ממני לבוא ולדאוג לנשים החרדיות שהן בעצם מטפלות לדור העתיד.

אודליה מעודה: הן דואגות לאמת של הקיום של מדינת ישראל, בחינוך האמיתי.

אודליה מעודה: מה שקורה בפועל, יש את מי שיודע לעשוק אותן.

אודליה מעודה: העמותות, שאם נזהה אותן בשמן, רשת החינוך של המעיין החינוך התורני, ורשת החינוך של אגודת ישראל שיצא כאן

אודליה מעודה: כבוד חבר הכנסת יעקב אשר לא בכדי, מדובר באלפי נשים חרדיות שנעשקות.

אודליה מעודה: משרד החינוך מעביר תקציבים, אמנם לא בצורה במלאה, יש תקצוב חסר, אי אפשר להתעלם מהעובדה הזאת, אבל את מה שמשרד החינוך מעביר, הבנות המקצועיות, הכנועות, הצדיקות, המושלמות האלה שמטפלות בילדי ישראל לא מקבלות.

אודליה מעודה: ויש את מה שנקרא הון ושלטון.

אודליה מעודה: את העסקונה - - -

מיכאל מלכיאלי: זו התשובה הרשמית של ההסתדרות?

אודליה מעודה: סליחה, לא הפרעתי לך בשביל לשמוע את כל הדברים האלה - - - לא הפרעתי לך.

אלי אלאלוף: לא, תירגעי.

אלי אלאלוף: יש זכות לחבר כנסת.

מיכאל מלכיאלי: לא, אמרתי, זו התשובה של ההסתדרות?

מיכאל מלכיאלי: זה מעניין אותי.

מיכאל מלכיאלי: זו התשובה?

מיכאל מלכיאלי: ש- - - איפה - - - על הבלניות, על הקברנים?

מיכאל מלכיאלי: אתם - - - בעבודות האמיתיות.

מיכאל מלכיאלי: אתם - - -

אודליה מעודה: יש בנות שמגיעות למצב שהן צריכות להחזיר את הכסף, משרד הכלכלה היחיד ש- - -

מיכאל מלכיאלי: תעזרו לחלשים באמת, מי שבאמת נפגע.

אודליה מעודה: אל תפריע לי לדבר.

אודליה מעודה: אני יכולה להציג שמות של נשים חרדיות שהעזו להגיע אלי - - - שסיכנו את ה- - - שלהם במסגרות בגלל שהן העזו לבוא לבקש את המגיע להן כחוק ביושר.

מיכאל מלכיאלי: יש משטרה.

נורית קורן: באמת, שנשים ילכו למשטרה, הן לא הולכות למשרד העבודה להתלונן אז ילכו למשטרה?

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: יש פה נציג משרד העבודה?

נעה נאמן: אני נציגת שוויון הזדמנויות בעבודה.

קריאה: יו"ר הוועדה, גם משרד החינוך ירצה להגיב.

אלי אלאלוף: אחרי נחמן שי.

אלי אלאלוף: בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה אדוני היושב ראש ותודה על הדיון החשוב הזה.

נחמן שי: אני לא הבנתי פה מי נגד מי ולמה.

נחמן שי: באמת, נראה לי שיש חלק מהחברים שצועקים רק בשביל לצעוק.

נחמן שי: אני לא הבנתי, האם אין אינטרס לכל האנשים שנוכחים פה בחדר היום לדאוג לכך שנשים חרדיות שמצטרפות לשוק העבודה, שזו מטרה לאומית ממדרגה ראשונה, ישתכרו כמו כל עובד או עובדת במשק?

נחמן שי: אני לא מבין את זה, אני לא מבין למה אתם רבים פה, אתם מהצד הזה ומהצד הזה, לא הבנתי, מלכיאלי.

קריאה: יש פה כמה אנשים ש-- -

אלי אלאלוף: לא, אל תוסיפי גברת.

נחמן שי: אם תורידו את האוקטבות אני אשמע יותר טוב.

נחמן שי: אז באמת, נראה לי שזו מטרה לאומית לכולנו לראות נשים חרדיות משתלבות ומצטרפות לשוק העבודה, בהוראה ו/או גם במקצועות אחרים.

נחמן שי: אני גם אשמח לראות מקצועות אחרים, אבל אם זו רק הוראה, שתהיה הוראה.

נחמן שי: אבל כמה טוב הדבר שיש להן, זה לא רק התרומה למשפחה במרכאות, זה גם התרומה האישית שלהן, נשים שרוכשות בטחון, עוצמה, שהן מרגישות שהן חלק בלתי נפרד מהחברה, שיש להן כוח, שהן מחזיקות ומסייעות למשפחה וכדומה.

נחמן שי: אלה דברים שכולנו רוצים בהם.

נחמן שי: לעזאזל.

נחמן שי: אני לא מבין, ואני רוצה להודות לשדולת הנשים שהן חשפו פה איזו שהיא בעיה יסודית, שסליחה על הביטוי, מי שנדפק, דופקים אותו עוד יותר בסיפור הזה.

נחמן שי: זה מה שקורה פה לפנינו.

נחמן שי: לא מספיק שבאמת המסגרת שלהן היא קשה ולצאת מתוכה זה דורש לפעמים גם אומץ וגם יכולות, בסוף כשהן מגיעות, המעסיקים גם מנצלים את החולשה שלהן.

נחמן שי: על זה צריך לרדת עליהם.

נחמן שי: אני באמת מצפה ממך אדוני היושב ראש לחפש דרכים, אני מחכה לשמוע את התגובות של משרדי הממשלה, איך זה יכול להיות שהשכר שלהן יותר נמוך, שהן לא מודעות לזכויות שלהן ולתנאים שלהן וכן הלאה.

מיכאל מלכיאלי: נחמן, לא זה הוויכוח.

מיכאל מלכיאלי: מי שהיה בהתחלה - - -

נחמן שי: זה בעיני הוויכוח.

מיכאל מלכיאלי: לא, על זה אין ויכוח.

מיכאל מלכיאלי: אין ויכוח על זה.

נחמן שי: אז אני לא יודע על מה הוויכוח.

אלי אלאלוף: בואו נאפשר לנחמן לסיים.

נחמן שי: כמה שיותר נשים תצאנה ייטב לכולנו ולהן במיוחד.

נחמן שי: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חג' יחיא בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, הגעתי לדיון הזה, חשוב לי גם מה שקורה עם נשים חרדיות, אבל הנושא הזה מאוד דומה למה שקורה לנשים ערביות אצלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתן דוגמה כבוד היושב ראש, צעירה שרוצה להתחתן, הגיעה לעבודה, שילמו לה 8 שקלים לשעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום נשים עובדות תמורת בין 8 שקלים ל-15 שקלים לשעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המצב שנמצא אצלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אין מקומות עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנשים אצלנו רוצות לעבוד בכל הכוח כי כל אישה בתוך המשפחה שעובדת, שמביאה 2,500 שקל למשפחה, זה משנה את החיים של כל המשפחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שעושים במקומות, סופרמרקטים, אפילו אצל עורכי דין, במשרדים שלהם, בכל מיני מקומות שעובדים, כדי להתגבר על הנושא של שכר מינימום, הם רושמים חלקיות של משרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא עובדת משרה מלאה, יש לה בתלוש המשכורת חלקיות של משרה, משרד העבודה לא נכנס לישובים הערביים לאכוף, לא בודק, לא עושה כלום בנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה, מחסור במקומות עבודה, שאין עבודה, ואני תמיד העליתי כבוד היושב ראש, במליאה, בכל מקום, את ההבדל בין אבטלה לבלתי מועסקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באוכלוסייה הערבית יש 50% שהם לא מועסקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המצב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם ניקח את הנשים, את ה-20% של הגברים שלא עובדים, ואצלנו רק פחות מ-30% מהנשים עובדות ועובדות חלק מהן בעבודות כאלה ועדיין נחשבות לעובדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אומר, הדמיון הזה, לכן באתי לדיון הזה ואני חושב שהגיע הזמן שגם משרד העבודה ייכנס לישובים הערביים ויאכוף חוק ויבדוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים לא רוצים גם לפרסם, האישה הזאת שדיברה איתי, אמרתי "אני אעלה את הנושא שלך", היא אמרה "לא, אני אאבד את מקום העבודה, ואני צריכה אפילו את ה-8 שקלים לשעה".

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: כן בבקשה, נציג משרד העבודה.

מיכאל מלכיאלי: - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא קשור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו אם היא לא עובדת היא יכולה להתחתן.

מאיר דוד: אני מנהל אגף האכיפה במשרד העבודה.

מאיר דוד: קודם כל אני מודה לך על הדיון הזה, כי אנחנו גם כגוף אוכף נתקל בלא מעט חסמים, ואני קורא לכל היושבים בחדר הזה, יש כאן עוד נציג של משרד העבודה שבא לקבל מידע.

מאיר דוד: כל מי שיש לו מידע, תעבירו אותו.

מאיר דוד: אדוני חבר הכנסת, אל תעביר לי את שמה של העובדת, תעביר לי את שמו של המעסיק הזה שנותן 8 שקלים.

מאיר דוד: בבקשה.

מאיר דוד: שדולת הנשים, אני בהחלט מודה לכם על הדו"ח הזה, הם עושים עבודת קודש, אנחנו נפגשנו איתם כבר לפני שנה פעם ראשונה ונפגשנו איתם לפני חצי שנה כדי לחשוב ביחד איך אנחנו כן מקבלים את המידע שמצטבר אצלם כדי להפוך אותו לאכיפה.

מאיר דוד: נכון להיום, עד היום לא הועבר אלינו שום מידע, אפס תלונות, בגלל כל מה שאמרתם פה.

מאיר דוד: פחדים כאלה ואחרים.

מאיר דוד: אנחנו אומרים פה מעל כל במה, תעבירו לנו את זה באופן אנונימי.

מאיר דוד: לא צריך את שמה של העובדת.

מאיר דוד: תתנו לי את שם המעסיק.

מאיר דוד: תתנו לי את המקרה שלכם באופן אנונימי, אנחנו כבר נגיע לשם.

מאיר דוד: אנחנו אומרים פה מעל כל במה, אנחנו נגיע לכל מעסיק בחברה החרדית או בחברה הערבית שנקבל מידע לגביו שהוא הפר.

מאיר דוד: להגיד לי "יש הפרות באום אל פאחם" אני יודע, אנחנו מגיעים לישובים הערבים "יש הפרות בבני ברק" אני יודע, תנו לנו את השמות של המעסיקים, אנחנו נגיע אליהם, הבטחה שלנו בנושא הזה.

אלי אלאלוף: אין לכם ביקורת שוטפת?

מאיר דוד: יש לנו ביקורת שוטפת.

אלי אלאלוף: ואתם לא מגלים את זה?

מאיר דוד: מגלים אדוני, יש לנו פה לא מעט מעסיקים שאנחנו מטפלים בהם.

אלי אלאלוף: כמה תיקים כאלה פתחתם השנה?

קריאה: כבר סגרו כמה מוסדות.

אלי אלאלוף: רגע, רגע.

מאיר דוד: אנחנו סגרנו כמה מוסדות בגלל העיצומים הכספיים שנתנו.

מאיר דוד: יש עמותות חרדיות שאדוני מלכיאלי דיבר, הן מטופלות, הן יטופלו, לא רק הן, גם המנכ"לים שלהם באופן אישי מקבלים קנסות ועיצומים, לא רק העמותות.

מאיר דוד: אדוני, אנחנו נטפל בכל מעסיק כזה.

מיכאל מלכיאלי: לא, זה לא מספיק.

מיכאל מלכיאלי: ציינו כאן שמות שצריך לטפל בהם.

מאיר דוד: וטופלו בעבר ויטופלו גם בעתיד.

מאיר דוד: אני מבטיח לך.

אלי אלאלוף: כולל מוסדות חינוך?

מאיר דוד: כולל מוסדות חינוך.

מאיר דוד: בנושא מוסדות החינוך אני רוצה להגיד עוד דבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, אתם יכולים להגיע למקומות האלה עם ביקורת, להגיע שבוע אחד, אני אגיד לך מה הבעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אצלנו הוא נותן חלקיות של משרה ואז אתה לא תראה את ה-8 שקלים, אתה לא תראה את ה-15, אבל אם אתה מגיע לסופרמרקט ואתה עושה תצפית על עובדת אחת שאתה רואה שהיא עובדת כל השבוע, מספיק שאתה תראה שהיא עובדת כל השבוע והיא מקבלת רבע משרה, שליש משרה, חצי משרה.

אלי אלאלוף: טוב, יש להם ודאי טכניקות.

מאיר דוד: יש.

מאיר דוד: יש.

מאיר דוד: אני אומר, לגבי העמותות החרדיות, לגבי עמותות החינוך, אני קורא פה למשרד החינוך שמתקצב אותם.

מאיר דוד: גם אתם, לפני שאתם מתקצבים אותם תבדקו שאכן הם שמרו על הזכויות.

מאיר דוד: תפנו אלינו - - -

מיכאל מלכיאלי: יש להם חשב.

מיכאל מלכיאלי: - - -

מאיר דוד: גם עם החשב.

מאיר דוד: אני גם - - - את המנהלים שם.

מיכאל מלכיאלי: - - -

אלי אלאלוף: אני אגיד לך, מיכאל היקר, זה סופר מכובד כי זה אמת.

אלי אלאלוף: מוסדות חינוך מסוימים מקבלים שכר עבור מורים מסוימים ומשלמים בהם פחות.

מיכאל מלכיאלי: טפל בהם.

מיכאל מלכיאלי: יש משטרה.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי.

מאיר דוד: אנחנו לא משטרה - - - עוד שני משפטים.

מאיר דוד: אני מדבר פה גם בשם המטה לשילוב בתעסוקה.

מאיר דוד: דיברו כאן על נושא של איכות התעסוקה.

מאיר דוד: היעדים 2020 של המשרד דיבר על שילוב האוכלוסיה בתעסוקה והיום המשרד עבר את היעד שנקבע בנושא שילוב בתעסוקה.

מאיר דוד: התכניות ל-2030, עדיין לא פורסמו המלצות, מדברות גם על נושא של הכשרות והשמה איכותנית של נשים חרדיות בשוק העבודה, כולל - - -

אלי אלאלוף: אתם רחוקים רחוקים מה- - -

מאיר דוד: - - - על האיכות, על ההכשרות, על הליווי הצמוד, על ההשמה, על מגוון של כלים כדי לשלב.

אלי אלאלוף: מאיר ברשותך, עכשיו קיבלנו דו"ח.

אלי אלאלוף: היום אנחנו התכנסנו לזעוק את הסבל של הנשים החרדיות.

אלי אלאלוף: אתה יכול להפוך את הפיקוח על המוסדות החרדיים ובכלל כדי לבדוק איפה מקומות עבודה של בנות חרדיות כדי לראות איך הן מנוצלות?

מאיר דוד: אדוני בהחלט, אנחנו נעשה וניתן יותר פוקוס.

אלי אלאלוף: יש לכם סדר עדיפויות כזה?

מאיר דוד: כן.

מאיר דוד: יש לנו בסדרי העדיפויות שלנו והם מפורסמים.

אלי אלאלוף: תוך כמה זמן אתה חושב שאתה מקבל תוצאות שאפשר יהיה לנתח אותן ולדון בהן?

מאיר דוד: זה מספר חודשים לוקח.

אלי אלאלוף: אנחנו יכולים לקיים דיון בעוד שלושה חודשים?

מאיר דוד: כן אבל זה לא ייתן תוצאות מידיות.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: תגיד לנו היערכות.

אלי אלאלוף: תסביר לנו מה אתה עושה כדי שהתופעה הזאת - --

מיכאל מלכיאלי: תתפוס כמה עמותות טפל בהן.

מאיר דוד: כמה עמותות זה לא בעיה לקחת, בעמותות לטפל, כי זה מטופל.

מאיר דוד: אנחנו צריכים לטפל בתופעה יותר רוחבית.

מאיר דוד: יש לנו כאן גוף שעושה גם בדיקה יזומה.

מאיר דוד: זה לא רק התלונות.

מאיר דוד: אנחנו הולכים באופן יזום גם עם ביטוח לאומי, גם עם גורמים נוספים, מנתחים מקומות עבודה שיש בהם שכר נמוך כדי להגיע אליהם.

מאיר דוד: שוב פעם, אנחנו נעשה את המאמצים - --

אלי אלאלוף: אבל יש אימפקט?

אלי אלאלוף: אתה מרגיש שמהרגע שהתחלת לבדוק לעומק יותר - - -

מאיר דוד: כן.

מאיר דוד: יש מקומות, יש גופים שבאמת שיפרו ותיקנו ואתה רואה שיש התקדמות, ויש גופים לצערנו שאתה רואה שלמרות המכה הקשה או למרות הסגירה שהיא מדברת, מצפצפים על החוק, כי היום קל לסגור עמותה או קל לסגור חברה, לפשוט רגל, לגלגל את ה- - -

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש לכם אחריות מאוד גדולה גם לשנות את התפיסה של עמותות ש- - -

מאיר דוד: אנחנו לא מסיימים את האחריות, אנחנו נמשיך לעבוד.

קריאה: הם עובדים יפה מאוד.

אלי אלאלוף: בבקשה משרד המשפטים.

נעה נאמן: אני לא ממשרד המשפטים.

נעה נאמן: אני גם ממשרד העבודה, מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

נעה נאמן: קודם כל אחוז התעסוקה של נשים חרדיות לפי הנתונים של 2015 מהלמ"ס הוא 71%, זה אחוז מאוד גבוה, זה אפילו די תואם לאחוז של כלל המשק מבחינת תעסוקה.

נעה נאמן: המטרה העיקרית היום של משרד העבודה היא לשלב יותר גברים חרדים מאשר נשים חרדיות.

נעה נאמן: אני רוצה להגיד כמה דברים שהפריעו לי, דיבר פה חבר הכנסת אשר על שעת הורות.

נעה נאמן: אין דינה של שעת הורות שבתיקון חקיקה, שרק לאחרונה החל, ובאמת עדיין יש בו כל מיני חבלי לידה, לעומת זכויות בסיסיות כמו פנסיה, כמו ימי מחלה, כמו ימי חופשה, ואני כמי שעובדת בנציבות שוויון ומקבלת תלונות של נשים חרדיות שמגיעות אלי, מגיעות בדיוק על הדברים האלה, על אפליה בגלל טיפולי פוריות, הרבה פעמים נשים חרדיות בכלל לא יודעות שיש להן זכויות בזמן שהן נמצאות בטיפולי פוריות.

נעה נאמן: העניין הוא שאני לא מצליחה להגיע איתה לרגע של הפניה למעסיק, ואני בניגוד למאיר צריכה שם, אני צריכה לפנות בדרך כלל עם שם של פונה, והן לא מעוניינות שיפנו בשמן, ובטח שלא להגיע לבתי הדין לעבודה, מאוד קשה להמשיך משם, ומראש הן מתלוננות פחות בגלל החסמים התרבותיים שקיימים.

נעה נאמן: לגבי פערי שכר, בזמנו העבירו לנו תלונה על פערי שכר של נשים חרדיות בתוך תחום ההייטק וזו תלונה שנבדקה אצלנו לעומק.

נעה נאמן: הטענה של חברת ההייטק הייתה "אנחנו מקימים מובלעת מיוחדת בישוב החרדי עצמו כדי לסייע לנשים, אנחנו נותנים להן הכשרה מיוחדת, אנחנו מתחשבים בשעות העבודה שלהן, ולכן באופן תואם גם השכר שלהן הוא פחות.

נעה נאמן: ברגע שהן רוצות להתקדם ולצאת מחוץ למובלעת ולהתקדם בתחום - - -

אלי אלאלוף: יש חוק כזה שבמובלעת משלמים פחות?

אלי אלאלוף: מה זה הסיפור הזה?

מיכאל מלכיאלי: מה זה שעות מתאימות להן?

מיכאל מלכיאלי: אותן שעות בדיוק.

מיכאל מלכיאלי: מ-7:00 עד 15:00.

נעה נאמן: לא, הם אומרים - - -

מיכאל מלכיאלי: למה לא?

נעה נאמן: קודם כל שעות העבודה - - -

אילן גילאון: לנו יש הצעת חוק שהנחנו, שאותו דין לגבי חברות בת או החברה הראשית, בדיוק אותו דבר.

נעה נאמן: הטענה שלהם הייתה "נתנו הכשרה מיוחדת, בנינו מקום עבודה מיוחד בשבילן".

אלי אלאלוף: תסלחי לי, כל הנימוקים שלך נראים הגיוניים.

נעה נאמן: לא שלי, שלהם.

אלי אלאלוף: חוץ מדבר אחד.

אלי אלאלוף: מי אמר שאם מכינים מקום מיוחד מורידים מהשכר של העובד?

אלי אלאלוף: אני לא מבין את הנימוק הזה.

אלי אלאלוף: אם אני מכין שולחן למקום עבודה לעשרה אנשים, הכנתי, שילמתי רהיטים וזה, יקבלו שכר פחות?

אלי אלאלוף: יש חוק ששכר המינימום הוא 5,300.

אלי אלאלוף: אז מה?

אילן גילאון: הרי אנחנו בעידן שבמקומות עבודה כאלה מכינים אזור פינג פונג ורווחה וזה, הבעיה זה יצירת תקדים שאפשר.

אילן גילאון: למה הם עושים את זה?

אילן גילאון: כי זה אפשר.

אילן גילאון: אני מכיר את חברת מטריקס שזו אחת החברות המובילות בתחום בדיוק של האפליה הזאת.

אילן גילאון: אנחנו הנחנו את החוק שחברות הבת והחברה הראשית הן בדיוק אותו דבר לגבי הנושא של עבודה.

אילן גילאון: אי אפשר לעשות בחברת בת שכר אחד ובחברת אם שכר אחר.

נעה נאמן: התלונה לא הגיעה מהעובדות עצמן.

נעה נאמן: הן לא מוכנות להתלונן.

אלי אלאלוף: זו בעיה אחרת שצריך להתמודד.

נעה נאמן: - - - לכם חברי הכנסת כן יש אחריות.

מיכאל מלכיאלי: לכן אנחנו כאן עכשיו.

אלי אלאלוף: משרד החינוך, מילה אחת ואנחנו מסיימים עם חברת הכנסת רויטל סויד.

לירון ספרד: אני ממשרד החינוך.

לירון ספרד: ביחד איתי גב' איפרגן מהמחוז החרדי ומר סייביץ' ממינהל אכיפה.

לירון ספרד: אני רוצה להתייחס לנושא של מוסדות החינוך.

לירון ספרד: רוב מוסדות החינוך במגזר החרדי הן מוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים, מסיבות הסטוריות מדובר במוסדות - - -

אלי אלאלוף: פעם ראשונה - - -

לירון ספרד: מוסדות שפועלים ברישיון מהמדינה.

לירון ספרד: חלק מהתנאים לרישיון זה התחייבויות של התאגידים שמחזיקים באותו רישיון הוא לשלם את השכר בהתאם לחוקים, בהתאם לתקנות ויש תקנות ספציפיות שקובעות שמורים, מורות, גננות, עובדי הוראה במערכת המוכר שאינו רשמי זכאים לשכר כמו במערכת הרשמית.

לירון ספרד: וזה כדי להבטיח שכוח האדם יהיה - - -

אלי אלאלוף: אתם עושים מעקב על זה?

לירון ספרד: אנחנו עושים ביקורות שכר באופן קבוע.

אלי אלאלוף: ואף פעם לא גיליתם בעיה?

לירון ספרד: אנחנו מגלים באופן תדיר, פערים.

אלי אלאלוף: אתה שומע, מלכיאלי?

מיכאל מלכיאלי: טפל בהם, אני בעד.

מיכאל מלכיאלי: לא כשיטה של רשת החינוך, בטח שיש בעיות, מה אמרתי כל הזמן?

מיכאל מלכיאלי: יש משטרה, טפלו בזה.

לירון ספרד: אנחנו מגלים פערים בתחום תשלום השכר, בתחום הפנסיה, בתחום קרן ההשתלמות וקודם כל הדרישה המרכזית היא השבה.

לירון ספרד: שאותם גופים, אותן בעלויות - - -

אלי אלאלוף: וראיתם דברים כאלה?

לירון ספרד: אנחנו רואים דברים כאלה על בסיס קבוע ואנחנו דורשים מאותם גופים שישיבו כסף לעובדים שלהם על הפערים, כי הרי משרד החינוך העביר תקצוב.

אילן גילאון: ומה קורה עם זה?

לירון ספרד: זה קורה, זה קורה באופן סדיר.

אילן גילאון: איפה זה קרה?

לירון ספרד: זה קורה על בסיס שנתי, יום יומי, בשיחות, בפניות, הרבה פעמים אנחנו מגיעים למצב של סנקציות, מצב שבו אנחנו עוצרים תקציבים - - -

אילן גילאון: תן לי דוגמה אחת.

אילן גילאון: אתה יכול להביא?

לירון ספרד: חבר הכנסת גילאון, אני יכול להעביר רשימה של - - -

אילן גילאון: השאלה אם מדובר במוסדות שלו היו משקיעים את הכסף בתלמידים, את הכסף על - - - כל ילד היה מקבל BA, MA, אתה מבין אותי?

לירון ספרד: המשרד מתקצב כמובן 75% לפי התקנות.

לירון ספרד: אנחנו בוחנים את ביצוע התקצוב ששולם שכר.

לירון ספרד: במקום שלא שולם שכר, אנחנו עוצרים תקצוב לאותם מוסדות.

לירון ספרד: אין ספק שיש פה חרב פיפיות.

לירון ספרד: כי עצירת התקצוב - - -

אלי אלאלוף: כמה מקרים כאלה היו בשנה האחרונה?

לירון ספרד: - -- נתון.

אולג סייביץ: אני אחראי על ביקורת פיננסית בבעלויות.

אולג סייביץ: אנחנו בודקים כל שנה סדר גודל, בדיקה מקדמית, סדר גודל של 450 בעלויות מתוך 2,000.

אלי אלאלוף: 20%.

אלי אלאלוף: יפה.

אלי אלאלוף: נו ומה, כמה גיליתם?

אולג סייביץ: זה סדר גודל של שליש.

קריאה: הם לא מקבלים את המידע הנכון אבל.

אלי אלאלוף: אל תפריעי.

אלי אלאלוף: שליש מהבדיקות מתגלות כ- - -

אולג סייביץ: לא, שליש מהבעלויות של מוכר שאינו רשמי נבדק כל שנה.

לירון ספרד: שליש מהעמותות שמפעילות מוסדות חינוך.

אלי אלאלוף: כמה מהן לא - - -

אולג סייביץ: סדר גודל של 25% אנחנו מעבירים לביקורות עומק של שכר, איתנות פיננסית - - -

אלי אלאלוף: אז אם זה לא תרבות, אז מה זה?

אולג סייביץ: ובסוף גם נעצר תקצוב.

אולג סייביץ: הביקורת עומק, עצם הביקורת היא השבה לעובדים.

אולג סייביץ: זאת אומרת תיקון הליקויים מחייב בסוף הביקורת.

אולג סייביץ: אם אנחנו מגלים פערים שיש אי התאמה - - -

אילן גילאון: אנחנו נוכל לקבל רשימה של מה שאתם אומרים?

אולג סייביץ: אפשר לקבל רשימה.

קריאה: התלוש הוא שקרי.

קריאה: אין להם את היכולת לדעת את האמת.

אלי אלאלוף: את יכולה לא להפריע?

אלי אלאלוף: אם את מחפשת דברים שקריים יש לי בשבילך.

לירון ספרד: אנחנו גם בקשר, גברת מעודה, ההסתדרות ואנחנו, גם ההסתדרות, החטיבה החרדית בהסתדרות מבחינתנו היא שותף, וכשמעבירים לנו נתונים ומידע, מבחינתנו המידע הזה צריך להיבדק ואנחנו בוחנים אותו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מרב בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה אדוני.

מרב מיכאלי: ברשותך לסיכום כי אתה צריך לסגור את הישיבה.

מרב מיכאלי: להבהיר שבשונה מהקו הכללי שמפעילה שדולת הנשים, הקו שמיועד לעובדות חרדיות עוסק באמת בהפרות של זכויות הכי הכי בסיסיות של עובדים ועובדות, ובאמת הרוב המכריע הוא על ידי מעסיקים חרדים ואני חושבת שחייב להיות כאן מאמץ ממוקד של משרד העבודה באכיפה, בדיוק בגלל ההבנה שכמו שאמרת שמדובר בתרבות, וצריך לעבור כנראה לסנקציות יותר חריפות, צריך להתחיל לנהל מעקב האם יש כאלה שהתלונות עליהם חוזרות ונשנות, ואז צריך לקחת רישיון ולא רק להפסיק תקצוב, וצריך לספק פה באמת מאמץ ממוקד כי יש פה באמת, אתה יודע, כל כך הרבה מדברים במדינת ישראל על שילוב המגזר החרדי.

מרב מיכאלי: מה שאנחנו רואות פה זה ההיפך משילוב.

מרב מיכאלי: זה ניצול שחלקו הניכר מתקיים בתוך החברה החרדית עצמה, וזאת שערורייה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני חייב לסכם.

אילן גילאון: הלנת שכר - - - ביהדות.

אלי אלאלוף: אני מבקש לסכם.

קריאה: אני רוצה לומר משפט.

אלי אלאלוף: לא, אני מצטער.

קריאה: אני אביא את הקול מהשטח.

קריאה: משפט.

אלי אלאלוף: חבר'ה, באתם לתת לי מוסר?

אלי אלאלוף: יש גבול.

אלי אלאלוף: אני מוכן להיראות כמו סבא חביב, אבל לא בועטים בי.

אלי אלאלוף: בבקשה, אני מצטער.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם.

אלי אלאלוף: קודם כל אני רוצה להודות לשדולת הנשים על העבודה הזאת, על זה שעוררתם אותנו לנושא כולנו ידענו עליו וכולנו לא מרוצים מהתוצאות וכולנו לא עושים כלום.

אלי אלאלוף: אז הדו"ח שלכם הוא באמת מאיר לנו את העיניים ואני מקווה את התיאבון לעשות למען הנשים החרדיות ובאמת תודה, תמשיכו בעבודה.

אלי אלאלוף: דבר שני אני פונה למשרדים הרלבנטיים, כל המשרדים שמיוצגים פה ולא מיוצגים, אנחנו נפנה אליהם.

אלי אלאלוף: אם לא תשקיעו בדגש מיוחד על הנשים המנוצלות בכלל, במגזר החרדי ובמגזר הערבי, ובכלל במגזר הנשים, אז תדעו שהתופעה תמשיך ותהיה.

אלי אלאלוף: כי זה לא לתפוס את הגנב, את המעסיק הלא נעים, כי זה שינוי תרבות, ואני אומר את זה בלי לפגוע באף אחד.

אלי אלאלוף: יש פה תרבות שאפשר לנצל את הנשים לנצל את טוב הלב ואת האחריות האימהית שלהם וכולי ואז לנצל אותן בכלל.

אלי אלאלוף: המשרדים חייבים, ועם כל המספרים, אל תסתפקו באף מספר, כל המספרים, הם מתחת לרצון להצליח.

אלי אלאלוף: אתם חייבים לעשות יותר.

אלי אלאלוף: ברור שצריך לעשות יותר.

אלי אלאלוף: ואף אחד שלא ייפגע.

אלי אלאלוף: אני ראיתי את זה, גם אצלי במשפחה.

אלי אלאלוף: אמרתי לאחותי "תצאי מהעבודה, מה פתאום את הולכת, אני אתן לך, אני אתחלק איתך" מפני שראיתי, אז היא אמרה "מה פתאום, איפה הכבוד שלי, איפה הצורך שלי לעזור לילדים שלי, איפה הדוגמה האישית שלי".

אלי אלאלוף: לכן פה המשרדים, אתם כל אחד, מה שתעשו, תלכו עם מסקנה אחת, שזה לא מספיק.

אלי אלאלוף: זה לא מספיק כי זה לא יכול להיות שמעסיק לוקח עובדת ב-8 שקל וחוזר הביתה בלי שום עונש שנים רבות.

אלי אלאלוף: במערכת החינוך, אצל החקלאים, אצל העמותות, באזורים הכי חלשים, שם נולד העוני.

אלי אלאלוף: ואתם מדברים למה נלחמנו כדי שבמשרד הרווחה יהיו מרכזים למיצוי זכויות?

אלי אלאלוף: מפני שגילינו שזו אחת הבעיות הכי קשות, אנשים לא מודעים למצב שלהם ולא יודעים את זכויותיהם.

אלי אלאלוף: לכן אני פונה פה במיוחד למשרדים, אבל לכולנו.

אלי אלאלוף: צריכים להשקיע יותר.

אלי אלאלוף: וההסתדרות, יש לכם תפקיד מרכזי.

אלי אלאלוף: לא אחרי שאנחנו עשינו את כל הרעש מסביב לתאונות עבודה, אתם מכריזים על איזו שביתה.

אלי אלאלוף: אנחנו עבדנו על זה, זה לא מספיק.

אלי אלאלוף: אז תלכו ותעבדו יותר, תלכו להגן על העובד הפשוט, לא אקדמאים שמסודרים באוניברסיטאות, תלכו להגן על אלה שעובדים אצל החקלאים בצפון ובדרום, שאני רואה אותם.

אלי אלאלוף: לכן תודה שוב לשדולת הנשים.

אלי אלאלוף: אני לא יודע מי מממן אתכם, אבל הוא צדיק.

אלי אלאלוף: תאמרו לו שהוא צדיק.

אלי אלאלוף: ותמשיכו לעשות את העבודה.

אלי אלאלוף: אנחנו נקיים דיון נוסף מסודר מראש בעוד שלושה חודשים.

אלי אלאלוף: תודה רבה.