ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 850, 2018-11-12 10:00

איתן כבל: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועץ, יועצים משפטיים, רשמת, דובר, ערוץ הכנסת.

איתן כבל: ברשותכם, חבריי וחברותיי חברי הכנסת.

איתן כבל: אני מבקש להתחיל את הדיון – הכוונה שלי היא לקיים עוד דיון אחד ולסיים את הסיפור הזה, להביא את זה למליאה: הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 7), התשע"ח-2018.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לומר כמה נקודות.

איתן כבל: הסאגה שאני מתחיל לעבור סביב החוק הזה, היא לא מקובלת עליי.

איתן כבל: אומר זאת כך, מי שעדיין לא הבין – אנחנו חברי הכנסת – לפחות רובנו, אני לא רוצה לדבר בשם כולנו - מתכוונים להעביר את החוק הזה.

איתן כבל: אני יודע שמתחילים להפעיל לחצים מכל מיני כיוונים, ודאי על סעיפים שכבר אושרו, ובוודאי סעיפים שהם גם טריוויאליים.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר, שעישון מזיק לבריאות.

איתן כבל: עישון הורג.

איתן כבל: ובתווך הזה, בקרב הזה, שבו יש העניינים האלה, בדרך יש גם עובדים שמייצרים את הדברים האלה, ויש אלף ואחד אנשים שאין לנו.

איתן כבל: הם לא המשימה שלנו, ובדרך, בחיים החדשים האלה שמשתנים, יש גם אנשים שנפגעים, ומטה לחמם עלול להישבר.

איתן כבל: אך מצד שני, זה הרבה פחות מאשר האנשים שמתים.

איתן כבל: אני יודע שזה עולם של הרבה מאוד-מאוד כסף, ופתאום בתוך העולם הזה, שאין מחלוקת עליו שהוא מזיק, וזה אחד הנושאים הכי ודאיים, שהוא מזיק, ואני מוצא את עצמי פתאום - מתחילים לספר לי כל מיני סיפורים כאלה ואחרים.

איתן כבל: אני נפגשתי עם ועדי עובדים - גם של דובק, גם של פיליפ מוריס.

איתן כבל: אני הצגתי בפניהם את העניין, נפגשתי עם עוד חבורה – יושב פה דודו מתתיהו, נציג סוחרים, שבאים לדבר.

איתן כבל: הלוואי שהייתי יודע לומר, שהמצב הולך להשתנות מקצה אל קצה, ומספר המשתמשים הולך לרדת משמעותית.

איתן כבל: הלוואי.

איתן כבל: אל תטעו.

איתן כבל: הרי זה הרצון שלנו.

איתן כבל: אבל להתחיל לומר לי שאם אנחנו נשים את הקופסאות או את החפיסות במקום מוסתר, זה יגרום לאנשים להפסיק לעשן וירידה דרמטית בשוק – חברות וחברים, באמת.

איתן כבל: הלוואי שזה היה כך.

איתן כבל: כל העניינים האלה, כל הפירוטכניקה הזו של צבע הקופסה, הכיתוב על הקופסה, איפה הסיגריות מונחות – ואני אומר את זה כמי שעישן כבד, ואומר את זה בפעם המיליון – שום דבר מהדברים האלה לא מנע אז ממני גם באמצע הלילה, להסתובב בכל העיר כדי למצוא מקום פתוח שאוכל לקנות סיגריות.

איתן כבל: לכן אני אומר חברים – אל תפריזו.

איתן כבל: אני אומר זאת גם לחבריי חברי הכנסת.

איתן כבל: מדובר פה באחד העניינים שבעולם נמצאים כבר כברת דרך.

איתן כבל: אנחנו רק מנסים לצמצם בשלב הזה פערים, לא מעבר.

איתן כבל: לכן אני אומר זאת בצורה מאוד ברורה – זה חוק שחברי הכנסת – אני, יהודה גליק, איל בן ראובן, חברים נוספים מובילים את זה, ואני אומר את זה גם לכל אלה מהחברה האזרחית שרוצים לסייע לנו לקדם את החוק.

איתן כבל: אל תפריעו לנו לקדם את החוק.

איתן כבל: בשלב מסוים אני מוצא עצמי עושה קרב חפירות עם אנשים שאמורים לעזור לנו – לא לעכב אותי על כל דבר ודבר.

איתן כבל: ועוד נקודה שאני רוצה להבהיר.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לך אדוני היועץ המשפטי, אני אומר זאת לכולם.

איתן כבל: העניין של הפרסום בעיתונות הכתובה.

איתן כבל: החיים בנויים גם מפשרות.

איתן כבל: הבית הזה הוא מלא בפשרות.

איתן כבל: וזה היה חלק בלתי נפרד גם מהסכמת הממשלה, לתת לנו את הרוח הגבית.

איתן כבל: אני לא אפתח את כל הדיון, אבל מי שמבקש לפתוח את הדיון סביב העניין זה, רק יגרום לעיכוב עוד יותר גדול של החוק.

איתן כבל: החיים בנויים מעוד צעד ועוד צעד, ואנחנו לא מבקשים לאכול הכול בפעם אחת.

איתן כבל: היה סיכום.

איתן כבל: אני לא מתכוון לחזור ממנו, גם אם אני לא מטורף עליו – שהעיתונות הכתובה מוחרגת.

איתן כבל: אני לא נכנס לזה עכשיו.

איתן כבל: נגיע לזה, נוכל להתעסק עם זה.

אורן אסף חזן: מוחרגת מהחוק?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר ברמת העיקרון, שיתאפשר פרסום בעיתונות הכתובה, עם סייגים כאלה ואחרים – אנחנו לא פותחים אותם ברגע זה.

איתן כבל: הזכרנו ואמרנו, שהמסה הקריטית של החוק היא סביב הרשתות החברתיות.

איתן כבל: משרד הבריאות החליט ללכת עוד צעד בכל הנוגע לחליפי הסיגריות, אם זה ג'ול, אם זה אייקוסט וכל הדברים האלה.

איתן כבל: משרד הבריאות יתייחס לדברים האלה, יש גם דיון בבית המשפט, ואני לא מתכוון עכשיו לפתוח את כל הדיון הזה.

איתן כבל: אנחנו נמצאים על נתיב מאוד-מאוד ברור, ונתקדם בו.

איתן כבל: עוד נקודה שחשוב לומר אותה.

איתן כבל: לכל אלה שהגיעו על נושאים שכבר הצבענו עליהם – חלק ניכר מהעניין של התצוגה וכל הדברים האלה – כבר הצבענו.

איתן כבל: גם אמרתי – איני פותח את זה בדיון הזה.

איתן כבל: נרכז כל מיני נקודות ורביזיות לדיון הבא, ואז נוכל לעבור את הדברים בצורה סדורה, כי כך תמיד עושים – יש כאן רביזיות שהציג חבר הכנסת עיסאווי פריג' חברנו.

איתן כבל: אני מניח, כבר לפי ההופעה של כמה מחברות הכנסת, שיש בקשה גם לרביזיות שנוגעות לאופן התצוגה של הסיגריות בחנויות.

איתן כבל: מי רוצה להגיש רביזיות, מוזמן.

איתן כבל: לא אמנע מאף אחד כמובן.

איתן כבל: חברות וחברים, אני לא מתכוון עכשיו לעשות רביזיות.

איתן כבל: אנחנו נרכז את כל הרביזיות לדיון הבא.

איתן כבל: ייצא סדר-יום מסודר עם כל הרביזיות, עם פירוט הבקשות.

איתן כבל: אנחנו לא מתכוונים במירכאות לגנוב כאן אירועים.

איתן כבל: אנחנו רוצים לעשות את הדברים בצורה הכי מסודרת שאפשר.

איתן כבל: לכן זה העניין.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': איתן, כל מה שאמרת, טוב ויפה, אבל הבעיה שלי היא בהגבלת הדיון בהצעת החוק – היום ועוד דיון.

יהודה גליק: העוד דיון מיותר.

יהודה גליק: היה צריך לגמור הכול היום.

עיסאווי פריג': אני חושב אחרת ממך, מה לעשות?

עיסאווי פריג': ברגע שהגבלת אותנו – היום יתקיים דיון, בשבוע הבא עוד דיון, ואני מסיים את החוק.

עיסאווי פריג': אני חושב שיש בעייתיות באמירה הזו.

איתן כבל: חברי, אם הייתי יכול לסיים את החוק עכשיו, הייתי מסיים אותו.

איתן כבל: הצבעתי לעצמי יעד – אני לא בתחילת הקדנציה שלי.

איתן כבל: אני יודע בדיוק איך אנחנו מנהלים את הדברים, ואם אני לא אצליח לסיים את הדברים בעוד דיון– עשינו את זה כבר.

איתן כבל: אני הגדרתי מה אני רוצה.

איתן כבל: להזכירך, זה לא דיון ראשון.

מיקי רוזנטל: זה יותר מזה, עיסאווי.

מיקי רוזנטל: החוק הזה נפל כמה פעמים כבר.

מיקי רוזנטל: יש הרבה אנשים שמעוניינים לדחות את זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: 99% מהעניין זה הפרסום.

אורן אסף חזן: זה לא נראה ככה.

איתן כבל: אני לא יודע מה נראה לך.

אורן אסף חזן: מה הלחץ?

אורן אסף חזן: מה בוער לך?

יהודה גליק: מתים כל יום, כל שעה.

אורן אסף חזן: יש לי 60%.

אורן אסף חזן: עדיף שתסתום את הפה.

אורן אסף חזן: אל תלמד אותי מה הסכנות.

יהודה גליק: גם לי יש 50%.

אורן אסף חזן: אל תשקר.

יהודה גליק: סליחה?

יהודה גליק: כרתו לי שתי אונות.

איתן כבל: בבקשה.

אורן אסף חזן: רק אתה סובל מהעישון?

אורן אסף חזן: פתאום שכח שכולם חמודים שלי.

איתן כבל: די.

נאוה בוקר: אני לא מתנגדת לחוק באופן כללי, אבל אתה שמעת ופנו אליך – יש לנו כאן ציבור שלם של בעלי פיצוציות, עסקים קטנים שנפגעים מהחוק הזה.

נאוה בוקר: אין להם לוביסטים, אין להם מי שיעשה להם את העבודה.

יהודה גליק: אין להם לוביסטים?

יהודה גליק: חוץ ממאה אלף לוביסטים.

יהודה גליק: אין להם לוביסטים.

נאוה בוקר: זה מכולות קטנות - הפרנסה שלהם הולכת להיפגע.

נאוה בוקר: אני לא בעד עישון, מעולם לא עישנתי, ואני בעד הצלת חיים, כל מה שקשור לבריאות, אבל יש פה אלפים שפרנסתם תיפגע.

נאוה בוקר: צריכים לחשוב גם עליהם.

איתן כבל: אענה בקצרה.

איתן כבל: שתי נקודות.

איתן כבל: איני מתכוון ברגע זה לפתוח את הדיון.

איתן כבל: הרי הצבענו כבר על העניין הזה.

איתן כבל: אמרתי – הצבענו כבר על זה.

איתן כבל: יש לך אפשרות להגיש רביזיה שנדון בה בדיון הבא.

איתן כבל: אני רק אומר לך בצורה מאוד ברורה ואפילו בוטה: הלוואי שהפעולה הזאת של ההסתרה של קופסאות הסיגריות- - -

אורן אסף חזן: היא לא תמנע שום דבר.

אורן אסף חזן: אנשים יעשנו.

אורן אסף חזן: שטויות.

אורן אסף חזן: מאות שנים.

איתן כבל: אבל יש פה אמירה.

איתן כבל: ואנחנו לא מתכוונים לדלג על שום דבר.

איתן כבל: כל האגדה הזו שאתה שם את זה מאחורי וילון או מוסתר- -

נאוה בוקר: ומה עם הזיופים?

איתן כבל: זה דיון אחר לגמרי – לא קשור לעניין הזה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: את מעלה נושא אחר.

איתן כבל: נתייחס גם אליו.

איתן כבל: בבקשה, איל.

קריאה: איזה ספינים, איזה טריקים.

איל בן ראובן: חברים, בוקר טוב.

איל בן ראובן: אני רוצה לומר מילה לחבריי חברי הכנסת.

איל בן ראובן: אנחנו בתהליך מאוד ארוך של החוק הזה.

איל בן ראובן: החוק הזה בא להציל חיי אדם.

נאוה בוקר: ברור לי.

נאוה בוקר: אין לי מחלוקת אתך.

איל בן ראובן: אנחנו מתמודדים פה בעיקר עם בני הנוער – לשם זה מכוון.

איל בן ראובן: כל החוק הזה מכוון לבני הנוער.

איל בן ראובן: אנחנו גם בתהליך החשיבה, ואני מניח שנצטרך לדבר על כך, נצטרך גם לחשוב, על איך אנחנו עוזרים לכאלה שכבר כן מעשנים, איך אנחנו נותנים להם אפשרות עם חבלים כלשהם, לנסות גם את זה לצמצם איכשהו, אבל איתן, בעיקר לחברי הכנסת אני אומר – אנחנו צריכים להתקדם.

איל בן ראובן: יש בשטח המון-המון גורמים ששמים כל מכשול כדי לא להתקדם, אז בוא נצא לדרך וננסה להתקדם.

איתן כבל: בבקשה.

יהודה גליק: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

יהודה גליק: ברכותיי אליך, שבעזרת השם, תזכה להיות שליח נאמן.

יהודה גליק: אל תיתן להם לרפות את ידיך.

יהודה גליק: אתה עוסק פה כרגע במצווה הכי חשובה בתורה, של הצלת חיי אדם.

יהודה גליק: בוקר טוב גם לך, מתוק שלי – גם מי שצוחק.

יהודה גליק: אני מסתייג מדבריך באופן טוטאלי, כי אני מכיר את העולם.

יהודה גליק: זה כמו שתגידו לי: אל תחצו ברמזורים אדומים, כי ראיתי מישהו חוצה באור אדום.

יהודה גליק: החוק הזה הולך להציל חיי אדם.

יהודה גליק: אל תזלזל בו.

יהודה גליק: זה שמוחמד ילך להר, זה בסדר, אבל ההר לא יבוא למוחמד.

יהודה גליק: החוק הזה הוא משמעותי, הוא מהפכני, הוא מציל חיי אדם, וכל מי שחושב שאנחנו מתעסקים פה בנדמה לי – שטויות.

יהודה גליק: ראיתי את זה – חזרתי מניו ומאוסטרליה – אלה שני מקומות שעשו דגש על ירידת העישון, והעישון שם ירד דרסטית, ברוך השם.

יהודה גליק: לכן אנחנו משחקים בדבר הכי חשוב שקיים במציאות, למיטב הבנתי.

יהודה גליק: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מאוד מעריך את דבריך.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: נמשיך.

איתי עצמון: אדוני, בישיבה האחרונה הוועדה אישרה את סעיף המטרה ואת סעיף ההגדרות.

קריאה: אנחנו נציגי פורום ארגוני הסיגרים.

קריאה: לא דיברנו בדיונים הקודמים- -

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: אני אוציא אותך.

איתן כבל: אתה גם מגיע אחרי שאנחנו בקריאה – נזכרת שיש גם סיגרים.

איתן כבל: אתה גם פתאום מעלה את העניין של עסקים קטנים ובינוניים.

איתן כבל: קיבלתי פיק ברכיים.

איתן כבל: באמת.

איתן כבל: אמרתי שאאפשר לך לדבר, אז אנא.

איתן כבל: בבקשה.

איתי עצמון: כאמור הוועדה אישרה בדיון האחרון את סעיף ההגדות, סעיף החלפת מונחים ואת סעיף המטרה.

איתי עצמון: כרגע הדיון הוא בסעיף 4 להצעת החוק.

אורן אסף חזן: עד סעיף 4 הכול אושר?

איתי עצמון: עד סוף סעיף 3.

איתי עצמון: הצענו על זה.

איתי עצמון: הרביזיות יידונו בדיון הבא.

שולי מועלם-רפאלי: איך שוב אנחנו נקלעים למציאות שבה לקראת קריאה שנייה ושלישית אנחנו חוזרים לדיון הראשוני?

שולי מועלם-רפאלי: לא היינו בסיפור הזה כבר?

איתן כבל: גברתי, את צודקת.

איתן כבל: היה פה דיון קריאה ראשונה ארוך, מעמיק וממצה.

איתן כבל: אנחנו בקריאה שנייה דיון שני או שלישי בעניין הזה.

איתן כבל: אני לא יכול ולא אמנע מחברי הכנסת את זכותם להגיש את הרביזיות.

איתן כבל: אומרים: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: נגיע לדיון הזה.

איתן כבל: אני ודאי לא מתכוון לפתוח את זה כאן עכשיו, כפי שאמרתי.

איתן כבל: מה שהוצבע – אפשר יהיה להגיש עליו רביזיה.

איתן כבל: אלה הכללים.

איתן כבל: זה הנוהג המקובל.

איתן כבל: אין לי בעיה עם זה.

איתן כבל: בבקשה.

איתי עצמון: הסעיף משנה את ברירת המחדל הקבועה היום בחוק.

איתי עצמון: החוק היום מתיר פרסומות למעט חריגים.

איתי עצמון: כרגע הסעיף שאקריא קובע איסור פרסומת תוך קביעת מספר סייגים או חריגים מצומצמים, שלכל אחד מהם יש הרציונל שלו.

איתי עצמון: אקרא ואסביר לגבי כל אחד מהם.

קריאה: - - -

איתן כבל: כרגע אנחנו מתקדמים.

איתן כבל: יהיו דברים שבסוף נחזיר אותם ונדון בהם.

איתן כבל: בשלב הזה אני מתקדם.

איתן כבל: נא לא להפריע.

איתן כבל: בבקשה.

איתי עצמון: החלפת סעיף 3. 4.

איתי עצמון: במקום סעיף 3 לחוק העיקרי יבוא: איסור פרסומת וסייגים לאיסור.

איתי עצמון: 3(א) לא יעשה אדם פרסומת למוצרי עישון.

איתי עצמון: (ב) הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו על כל אחד מאלה: (1) פרסומת למוצר עישון בעיתון מודפס, ובלבד שמתקיימים כל אלה: (א) הפרסומת אינה בעיתון, במדור או במוסף בעיתון המיועד בעיקר לילדים ולבני נוער עד גיל 18 או המוקדש בעיקרו לבריאות, לספורט, לבידור, לבילוי או לפנאי; (ב) העיתון הקצה, בצמוד לפרסומת למוצר העישון, שטח זהה בגודלו לשטח הפרסומת למודעה בדבר נזקי העישון שתכלול הסבר או מסר אחר בנושא זה, בנוסח כאמור בתוספת.

איתי עצמון: בסוף הצעת החוק יש נוסח של תוספת – עמ' 20 – שמשרד הבריאות העביר, ושילבתי את הנוסח של הצעת החוק.

איתי עצמון: שר הבריאות, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי לשנות את התוספת, וכן לקבוע נוסחי מודעה שונים ומתחלפים מעת לעת והוראות בדבר שפות המודעה, מיקומם של ההסבר או המסר, עיצובם, צורתם, תוכנם, הגודל המזערי שלהם ושל האותיות שלהם, ואופן תחלופתם; לעניין זה, "שטח הפרסומת" – לרבות שטח האזהרה לפי סעיף 7; כיוון שהסייג הזה היה התנאי של הממשלה לתמיכה בהצעות החוק הפרטיות, אני מציע שנציגי הממשלה יסבירו את הרציונל לקביעת החריג.

איתי עצמון: אם יהיה צורך, אשלים כמובן.

מיכל גולדברג: מיכל גולדברג, משרד הבריאות.

מיכל גולדברג: קודם כל, סעיף 3 מבקש לקבוע איסור- - - לכלל מוצרי העישון, בכל הקטגוריות.

מיכל גולדברג: אין הוכחות לכך שמוצר עישון אחד מזיק פחות ממוצר עישון אחר, ואין מקום להחריג פה סוגים מסוימים של מוצרי עישון.

איתן כבל: היא אומרת – אפרשן אותך – אומרת שלפי הכתוב, שום דבר שקשור לעישון, לא מוחרג.

איתן כבל: אין הוכחה מה יותר מסוכן או פחות מסוכן.

איתן כבל: אין מדרג, מבחינת איסור הפרסומת.

מיכל גולדברג: מבחינת קביעת איסור הפרסום, איסור הפרסום תואם את הוראות האמנה בעניין אמנת ה-FCDC שישראל מחויבת אליה, בהתאם לסעיף 13 לאמנה, חלה לקבוע איסור פרסום עם מוצרי עישון.

מיכל גולדברג: תכלית האיסור הוא למנוע התחלת עישון וגם לצמצם את צריכת מוצרי העישון.

מיכל גולדברג: מדובר פה באלמנט מאוד חיוני ומשמעותי בכל המאבק בנושא העישון.

מיכל גולדברג: יש גם הנחיות מאוד מפורטות של ארגון הבריאות העולמי – נגיע לזה בסעיפים הבאים, איך ליישם את הנושא הזה.

מיכל גולדברג: כפי שנאמר, אנחנו רוצים לקבוע פה איסור פרסום גורף עם כמה חריגים.

מיכל גולדברג: החריג הראשון הוא לאפשר פרסום בעיתונות המודפסת בלבד, וגם זה בסייגים מסוימים.

מיכל גולדברג: הסייג הראשון הוא שהפרסום לא יתאפשר בעיתון או במדור או במוסף של עיתון שמיועד לילדים או לבני נוער עד גיל 18, או בעיתון או במוסף או במדור של עיתון שמתייחס לפנאי, תרבות, בריאות.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: את זה קראנו.

איתן כבל: אני מבקש שתתייחסי למהות.

איתן כבל: יש כאן שתי נקודות מרכזיות שהן המהות: אחת, החרגת העיתונות הכתובה, ושנית, לגבי העמוד המקביל – האם יהיה באותו יום, ביום אחר.

איתן כבל: המודעה החלופית.

מיכל גולדברג: אנחנו חושבים שההצעה מאזנת כראוי בין שתי תכליות חשובות: אחת כאמור היא הגנה על בריאות הציבור ובמיוחד הגנה מפני התחלת עישון.

מיכל גולדברג: התכלית השנייה היא זו של חופש העיתונות, שזה ערך חשוב מאוד בחברה דמוקרטית.

מיכל גולדברג: גם על זה ראוי להגן.

אורן אסף חזן: פרסומת נחשבת חופש עיתונות?

מיכל גולדברג: לא, אבל מנתונים של הממ"מ, העיתונות היום נמצאת במצב לא פשוט.

מיכל גולדברג: חלק ניכר מהכנסות העיתונות היום הן מפרסומות.

מיכל גולדברג: לכן הוחלט להחריג את זה, אבל להחריג את זה בסייגים, והסייג המשמעותי כאן הוא שבצמוד למודעה בעד העישון תתפרסם מודעה נגדית בדבר נזקי העישון, התחלואה מעישון.

מיכל גולדברג: נוסח ההצעה מדבר על כך שהמודעה הנגדית תתפרסם בצמוד להודעת הפרסומת.

יהודה גליק: היתה פה בקשה של העיתונות הכתובה, שלא יהיה צמוד אלא שיהיה להם החופש, שזה יהיה יום למחרת או משהו כזה.

יהודה גליק: מה דעתכם בעניין הבקשה הזו?

אודי קלינר: ד"ר אודי קלינר, ראש שירותי בריאות הציבור בפועל.

אודי קלינר: העמדה שלנו, שזה צריך להיות בצמוד, כי האימפקט צריך להיות זהה, של הבעד והנגד.

אודי קלינר: שלא יהיה בדיליי.

איתן כבל: לכן ביקשנו את ההתייחסות של גורמי המקצוע.

איתן כבל: בבקשה.

 << אורח >> ינון אנגל: ינון אנגל, מנכ"ל ידיעות אחרונות.

 << אורח >> ינון אנגל: אנחנו מבקשים רק תיקון טכני קטן שאדוני אמר – אנחנו מבקשים שהמודעה הנגדית, שהיא חינמית מבחינתנו, לפי החוק, תהיה בדיוק באותו גודל.

 << אורח >> ינון אנגל: אנחנו לא מסוגלים לעמוד בעניין הצמידות.

 << אורח >> ינון אנגל: תראו מה קרה הלילה למשל – יש אירוע ביטחוני, בשעת סגירת העיתון כל העמודים התהפכו.

 << אורח >> ינון אנגל: אנחנו מבקשים שהמודעה הנגדית תהיה תוך שבעה ימים – בדיוק באותו גודל, לפי נוסח- - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

מיקי רוזנטל: אני יכול להציע הצעה שתשרת את שני הצדדים.

מיקי רוזנטל: הרי מאחר שלא מדובר במודעה אחת בודדת – בדרך כלל מפרסמים סדרת מודעות – אז שלא תהיה באותו יום, אבל האפשרות להציג את זה תהיה בכלל הקמפיין.

מיקי רוזנטל: כלומר לצורך העניין, יפורסמו ארבע מודעת שמפרסמות סיגריות, וארבע מודעות שמסבירות את נזקי הסיגריות שאתם אחראיים עליהם.

מיקי רוזנטל: אתה אומר: כשמפרסמים סיגריות, צריך להסביר גם את נזקיה, אבל ההתחשבנות יכולה להיות לא מהמודעה הראשונה.

מיקי רוזנטל: כי העיתונים אומרים: אין לנו בעיה, רק רוצים לספק את הסחורה הזו תוך ימים, כדי שאם יש לנו אירוע שאנחנו לא יכולים לממש את כל המודעות שלנו באותו יום, אנחנו חייבים לכם את המודעה הזאת.

מיקי רוזנטל: היא בדרך כלל תופיע בפועל בצמוד למודעת הסיגריות, אבל החשבון לא יתקיים מהמודעה הראשונה.

אודי קלינר: באיזה שיעור אתה מציע?

יהודה גליק: תוך שבוע.

אורן אסף חזן: אם יהודה גליק מסכים, סימן שזה בסדר.

איתן כבל: בבקשה, שולי.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, בהמשך לדברים של ינון, אני רוצה לשאול שאלה שאיני בטוחה שהעלינו אותה בפעמים הקודמות.

שולי מועלם-רפאלי: בעצם המציאות היום היא שיש פרסום בגודל מסוים בסכום מסוים בעיתונות הכתובה.

שולי מועלם-רפאלי: האם נתנו דעתנו על המציאות שתהיה אחרי שהחוק נכנס?

שבי גטניו: יהיו יותר פרסומות בעיתונים.

יעל גרמן: פרס לעיתונות.

שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק מה שאנחנו לא רוצים.

שולי מועלם-רפאלי: איך אנחנו יוצרים מציאות שבה לא כל הפרסום שיש עד היום עכשיו יתנקז לעיתונות, ואנחנו עלולים למצוא עצמנו- -

איתן כבל: שאלה טובה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יהודה ודב.

יהודה גליק: אני רוצה להתייחס לשני דברים.

יהודה גליק: מצד אחד, מכיוון שכל המטרה של כל ההחרגה היתה לבוא לקראת העיתונות הכתובה, אני חושב שהצעת הפשרה של מיקי היא בהחלט הוגנת.

יהודה גליק: גם ההערה של שולי – לא נתתי דעתי עליה, אבל ההערה השנייה – והיא בעיניי עוד יותר קריטית – חוץ משטחי הפרסום בתקשורת הכתובה יש לנו בעיה אחרת בתקשורת הכתובה – נושא הפרסומת הסמויה; לא בעמודי הפרסום אלא בעמודי המערכת.

יהודה גליק: כמעט כל אדם שמצטלם בעיתונות, תמיד יש לו סיגריה ביד.

יהודה גליק: אני חושב שכמו שבאנו לקראת העיתונות הכתובה בנושא הזה של הפרסום, של ההחרגה שלכם, אני רוצה שאתם תבואו לקראתנו בנושא המערכת, לא לפרסם תמונות של אנשים עם סיגריה ביד.

איתן כבל: בבקשה.

מיקי רוזנטל: היתה פה שאלת הפרסום הסמוי של סיגריות, אבל לא כל תמונה של אדם עם סיגריה היא פרסום סמוי.

מיקי רוזנטל: לפעמים מצלמים אותנו חברי הכנסת מעשנים.

מיקי רוזנטל: יש לזה ערך חדשותי.

מיקי רוזנטל: העיתונאים, אם עיתון ישראל היום רוצה לומר שיש חבר כנסת צבוע – ביד אחת הוא מצביע נגד זה ומצד שני מעשן, וזה לא בסדר- -

אורן אסף חזן: לא, ביד אחת הוא צועק על חוק הנאמנות בתרבות, ופה מתערבים להם, איך לעשות את - מישהו פה השתגע לגמרי.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לקדם את העניין כמוך בדיוק.

מיקי רוזנטל: מה שאני מציע זה שכאמור ייאסר לקבל תמורה.

מיקי רוזנטל: יש להבדיל בין תוכן חדשותי לבין פרסום סמוי.

מיקי רוזנטל: שייאסר לקל תמורה בגין- -

אורן אסף חזן: מה יעשו צלמי הפפראצי?

מיקי רוזנטל: אלה שני דברים שונים.

איתן כבל: מיקי, חרגנו מהנושא.

איתן כבל: זה פרסום סמוי.

איתן כבל: זה ענף חדש.

איתן כבל: אנחנו רוצים לסיים את העניין של הפרסומות בעיתונות הכתובה.

איתן כבל: בבקשה, דב.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הסעיף שאנחנו עוסקים בו הוא אותו סעיף שהממשלה התנתה את תמיכתה בחוק והעברתו, הוא מאוד בעייתי.

דב חנין: אני ער למצבה של העיתונות, ואני ודאי לא רוצה שהעיתונות תיפגע, אבל אני גם לא רוצה שאנשים ימותו, ופרסומת למוצרי טבק היא פרסומת שהורגת אנשים.

דב חנין: אני מבין שנוכח עמדת הממשלה, הדרך היחידה להעביר את החוק היא לקבל את התנאי שהממשלה דרשה, שתוכל להישאר פרסומת בעיתונות.

דב חנין: אני מבין את התנאי הזה של הממשלה.

דב חנין: אבל אסור לעשות את הדברים בצורה כזו שכל המנגנון הזה יהיה לא אפקטיבי.

דב חנין: כל ויתור על ההוראה שאומרת שבצמידות ליד כל פרסומת לעישון בצמוד אליה תהיה פרסומת שווה בגודלה, זהה בגודלה לפרסומת לעישון – כל ויתור על זה, זה הרס של מנגנון האיזון שהממשלה אישרה בעצמה.

דב חנין: שנית, אני מצטרף לדברים שנאמרו פה.

דב חנין: כרגע עשרות-מיליוני שקלים בכל שנה מושקעים בפרסום.

דב חנין: באה בעיתונות הכתובה ואומרת: אנחנו לא רוצים להיפגע.

דב חנין: לא להיפגע זה דבר אחד, אבל לגרום למצב שבו הערוץ של העיתונות הכתובה יהיה הערוץ היחיד שאליו מעכשיו יוזרמו כל אותם מיליונים רבים שהושקעו בערוצי פרסום אחרים, זה יהיה דבר קטלני.

דב חנין: זו לא היתה כוונת המהלך.

דב חנין: לכן אדוני, אני מציע שנקבע סכום כספי כולל שעד אליו תותר פרסומת שנתית בעיתונות הכתובה, והוא לא יעלה על מה שמשולם היום.

אורן אסף חזן: זה לא יעבוד בחיים.

אורן אסף חזן: אולי גם תגביל אותם באזורי מכירה?

איתן כבל: יעל.

יעל גרמן: אני חושבת שכל חברי הכנסת שיושבים פה מתנגדים להחרגה.

יעל גרמן: אני חושבת שכולם מבינים שהיא מזיקה.

אורן אסף חזן: אל תכלילי.

אורן אסף חזן: לא כולם.

יעל גרמן: מקבלת.

יעל גרמן: רבים מבין חברי הכנסת שיושבים כאן ושדיברתי אתם, מתנגדים להחרגה.

יעל גרמן: אמרו לי: מי קורא היום עיתונים?

יעל גרמן: הצעירים לא קוראים עיתונים.

יעל גרמן: אז אני רוצה לקרוא לכם מחקר שנעשה, שאתם עשיתם, שנשלח ליועץ המשפטי איתי עצמון, שחתום על המחקר הזה נועם בודוש, כלכלן המחלקה לפיקוח תקציבי.

יעל גרמן: מסתבר ששיעור החשיפה לעיתונים בגילאי 15 עד 18, אותם גילאים שכל כך אכפת לנו מהם, הוא 44.5% במידה רבה, ובמידה מועטה - עוד 26.

יעל גרמן: כלומר האגדה הזו, שצעירים לא קוראים עיתונים, היתה מאוד נוחה לאלה שחפצו ביקרם של חברות הסיגריות.

יעל גרמן: זה לא נכון.

יעל גרמן: ובכך שאנו מחריגים עיתונים, אנו חורצים את גורלם של בני הנוער.

יעל גרמן: אני מבקשת לחשוב מחדש.

יעל גרמן: אסור להחריג את העיתונים.

יעל גרמן: הם לא יוצאי דופן.

לאה ורון: רבותיי, חרגנו ממספר האנשים שקצין הכנסת מאפשר לנו להיות נוכחים באולם ועדת הכלכלה בדיון הזה.

לאה ורון: לפחכך אני מבקשת שלמעלה מנציג אחד של גוף מסוים, בבקשה לעזוב את החדר.

לאה ורון: נתחיל מהלוביסטים, בהמשך היועצים הפרלמנטריים לחברי הכנסת.

קריאה: אני יכול לסייע.

איתן כבל: אתה תצא עכשיו.

איתן כבל: שמעת אותי?

איתן כבל: מספיק.

לאה ורון: ובהמשך הנציגים של הגורמים בעלי העניין מתבקשים להשאיר בחדר נציג עד שניים מקסימום, ולפנות את החדר.

לאה ורון: בבקשה.

לאה ורון: קודם כל הלוביסטים.

לאה ורון: ממשרד מסוים יישאר בחדר לוביסט אחד.

לאה ורון: תודה.

איתן כבל: עליזה, בבקשה.

איתן כבל: איל בן ראובן.

איתן כבל: אני מציע לכל אלה שרוצים לעזור לי בחוק, שיקצרו.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, בהמשך לדברים של מנהלת הוועדה והקיאה שלה גם לשקט וגם להגבלות על הנוכחות כאן רק מלמדת עד כמה יש פה אינטרסים בחדר הזה, ועל ההחרגה הזו.

עליזה לביא: הרי אנחנו יודעים מה המשמעות ומה ההשלכות, גם הכלכליות.

עליזה לביא: אנחנו יודעים מה היה עד היום התקציב של העיתונות הכתובה.

עליזה לביא: אנחנו מכירים אותו.

עליזה לביא: יש לנו מספרים, יש נתונים.

עליזה לביא: אני לא רוצה לחזור על דברי החברים שלי משני הצדדים שדיברו על ההחרגה, על המהות ועל מי שמוביל אותה.

עליזה לביא: אבל מבחינה כלכלית אנחנו יודעים מה היתה חלוקת עוגת התקציב.

עליזה לביא: מכירים.

עליזה לביא: המספרים לפנינו.

עליזה לביא: ואני חושבת שצריך לראות איך עושים את זה בדרך מודרגת אנחנו כוועדה.

עליזה לביא: יש פה הרבה ליווי של הוועדה על החוק הזה.

עליזה לביא: כלומר לא שנראה את עצמנו מגדילים את עוגת הפרסום של העיתונות המודפסת והכתובה.

עליזה לביא: המחקרים מדברים בעד עצמם.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על ציבור ישראלי שהפער בקריאת העיתונים בין שבת לבין יום חול מאוד בולט.

עליזה לביא: אוכלוסיות רבות קוראות רק עיתונים מודפסים בשבת – גם על זה יש לדבר.

עליזה לביא: חלוקת הפרסום מוכרת.

עליזה לביא: בואו נשמור עליה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת איל בן ראובן.

איל בן ראובן: הלכנו מאוד רחוק, בניגוד לרצוננו, בנושא העיתונות הכתובה, וזה מתוך הגנה על העיתונות הכתובה שאנחנו מאוד מכבדים ורוצים את טובתה.

איל בן ראובן: קיבלנו את זה.

יעל גרמן: לא כשהיא תורמת למוות.

איל בן ראובן: אבל אנחנו צריכים לשאול את שאלת האפקטיביות.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, אני חושב שמבחינה אפקטיבית, זה חייב להיות בצמוד – אחרת רמת האפקטיביות הזו שואפת לאפס.

איל בן ראובן: אבל אני שמעתי את מה שנאמר פה בנושא אירוע מיוחד כמו אירוע הלילה, שמשבש את הנושא.

איל בן ראובן: אני אומר, הכלל צריך להיות בעיניי חד-משמעית - בצמוד.

איל בן ראובן: אני מוכן לקבל איזושהי הגדרה של יוצא מן הכלל, שאם קרה כמו שקרה הלילה- -

יעל גרמן: שיורידו את הפרסום.

איל בן ראובן: אפשרות אחת היא להוריד את הפרסום, ואפשרות אחרת – אני לא מוציא מכלל אפשרות, מתוך עיתונות כתובה וחשיבותה, יוצא מן הכלל לתת לזה איזשהו פתח לעניין הזה, אבל רק ביוצא מן הכלל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אורן, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, יש לי הרבה מה לומר, אבל אני רוצה להתרכז רק בנושא הזה.

אורן אסף חזן: קודם כל, שיהיה ברור – אני שונא סיגריות, מתנגד לסיגריות, לא מעשן, לא יכול לשבת בחברת מעשנים.

אורן אסף חזן: סובל מזה גם בסביבתי הקרובה.

אורן אסף חזן: אין עוד הרבה אנשים בחדר שסובלים מזה כמוני.

אורן אסף חזן: אבל בסוף יש פה הרבה מאוד חברי כנסת שמדברים לא בשני קולות – בכמה קולות.

אורן אסף חזן: אנחנו כמחוקק, לא יכולים להיכנס לכיס, להתנהלות, לניהול ולשגרה השוטפת של הגוף שבשבילו החלטנו שאנחנו רוצים לאפשר לו זכות קיום בגין פרסום.

אורן אסף חזן: ברגע שהוועדה החליטה שהיא רוצה להחריג את העיתונות כדי לאפשר לה חיות, צריך לאפשר לה להתקדם אתה.

אורן אסף חזן: כל נגיעה נוספת- - - זו הסיבה.

אורן אסף חזן: בצמוד – אתם נלחמים פה – אמרה פה חברת הכנסת גרמן שילדים ובני נוער קוראים עיתונות.

אורן אסף חזן: במקום להילחם, להוציא את הפרסומות מהעיתון, או להצמיד שורה שמקבילה לכל שורה של בעד – אגב, כולם יוצאים פה מנקודת הנחה, שכל מי שרואה פרסומת לסיגריות, מעשן.

אורן אסף חזן: אני הייתי רואה את הפרסומות של מרלבורו – הייתי מכור אליהן – הפכתי לקאובוי.

אורן אסף חזן: קניתי סוסים, לא נגעתי בסיגריות.

אורן אסף חזן: לא כל מי שרואה פרסומת, מתחיל לעשן.

אורן אסף חזן: אני מדבר על עצמי – לא כל כולם.

אורן אסף חזן: רוצים לפתור את הבעיה, את הסכנה?

אורן אסף חזן: בואו נשקיע בחינוך.

אורן אסף חזן: הלוואי שהיו מתעסקים פה בכל כך הרבה השקעה בחינוך בבתי הספר אצל הילדים והילדות הקטנים, ואחרי זה אצל בני הנוער כדי להסביר להם מה הסכנות, כי לתת להם 18 שנה בבית ספר פינות עישון, מחששות, ורגעים להפסקה באוטובוס בטיול השנתי, ואחרי זה להילחם על שורה בעיתון, זו צביעות.

אורן אסף חזן: זה חוסר הבנה.

אורן אסף חזן: זה כישלון.

אורן אסף חזן: אם באמת רוצים לשמור על העיתונות בהקשר הכלכלי, כל נגיעה נוספת לא רלוונטית.

אורן אסף חזן: אם לא, תחריגו לגמרי.

אורן אסף חזן: אבל דבר אחד בטוח – חופש יצירה הוא חופש יצירה גם בפרסומות.

אורן אסף חזן: משרד הבריאות – אף אחד לא מונע ממנו.

אורן אסף חזן: באולם ליד דנים כעת בחוק הנאמנות בתרבות עלזה שיש מי שבא מכיוון היוצרים, ואומר: מונעים מאתנו.

אורן אסף חזן: פה אתם רוצים לעשות בדיוק אותו דבר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': מה שמפריע לי בכל החקיקה הזו – שזה הולך לקצה.

עיסאווי פריג': עושים מזה כותרת: הצלת חיים.

עיסאווי פריג': כאילו אנחנו לא רוצים להציל חיים.

עיסאווי פריג': רק חבר הכנסת גליק רוצה להציל חיים.

עיסאווי פריג': לוקחים את החוק הזה לקצה במובנים של רע וטוב.

עיסאווי פריג': מ שלא לוקח את כל החבילה הוא האיש הרע, ומי שפותח את פיו ומסתייג הוא האיש הרע.

עיסאווי פריג': לא, חברים.

עיסאווי פריג': תפסת מרובה – לא תפסת.

עיסאווי פריג': אנחנו מודעים – העישון מזיק, לא טוב לבריאות, הכול טוב ויפה.

עיסאווי פריג': אבל נעשה את הדברים בהגינות.

עיסאווי פריג': אני בעיקר רוצה להתייחס לעיתונות.

עיסאווי פריג': אסור לפרסם בעיתונות.

אורן אסף חזן: איפה השוויון?

עיסאווי פריג': שנייה.

עיסאווי פריג': לא הגון.

עיסאווי פריג': אסור בתכלית האיסור.

עיסאווי פריג': דעתי היתה ללכת אתם ולאפשר החרגה.

עיסאווי פריג': אבל לא לעשות מההחרגה הזו אקזיט, כי זה מה שמתפתח פה.

עיסאווי פריג': וזה מדאיג אותי.

עיסאווי פריג': בעניין הצמוד והלא צמוד – איזה מחקר יש לחברים פה, אתם קובעים האם צמוד הוא טוב או רע?

עיסאווי פריג': הכללים צריכים להיות פתוחים, והצמוד לא צריך להוות עניין.

איתן כבל: יעל.

יעל כהן-פארן: אני חייבת לשאול אותך, אדוני היושב בראש, ומישהו מחברי הכנסת הנוספים, אולי גליק, שמאוד מעורב בתחום הזה – אם יכול לספר לנו כאן, מי בממשלה חתום על ההחרגה של העיתונות?

יעל כהן-פארן: האם זו השרה שקד?

יעל כהן-פארן: האם זה השר ליצמן?

יעל כהן-פארן: האם זה עוזרו הנאמן?

יעל כהן-פארן: אני רוצה שעם ישראל יידע.

יעל כהן-פארן: זו המצאה ישראלית שאין לה אח ורע בעולם.

יעל כהן-פארן: אנחנו עושים פה ניסוי בתקשורת המונים.

יעל כהן-פארן: אם תתקבל ההחלטה היום על החרגה, זה יהיה זוועה.

יעל כהן-פארן: החוק הזה בא לומר: אנחנו לא רוצים פרסומות של חברות הסיגריות, נקודה.

יעל כהן-פארן: זה מה שהכנסת מנסה להגיד.

יעל כהן-פארן: שלא תעשה שום החרגה.

יעל כהן-פארן: זה יהיה יותר גרוע מאשר להעביר את החוק.

עיסאווי פריג': אנחנו מחליטים.

יעל כהן-פארן: אבל אתה רואה מה קורה – ראינו פה כל כך הרבה חברי כנסת מהליכוד עד היום?

יעל כהן-פארן: מה קרה לכם בליכוד?

יעל כהן-פארן: התגייסתם למען בעלי הסיגריות?

יעל כהן-פארן: מה זאת ההחרגה הזאת?

יהודה גליק: עמוס שוקן הוא חבר ליכוד ידוע, ותיק.

איתן כבל: תודה.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: כל ההצעה באה מהליכוד.

יהודה גליק: עמוס שוקן הוא חבר ליכוד ידוע, ותיק.

איתן כבל: דוד, בבקשה.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: יעל, בינתיים הליכוד העלה את ההצעה.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: שר הבריאות הוא ליכוד?

קריאות: - - -

איתן כבל: בבקשה, דוד ביטן.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: אני רוצה לדעת דבר אחד.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: מה עוגת הפרסום של העיתונות הכתובה בנושא העישון?

 << דובר_המשך >> דוד קינן: בסך הכול אני מבין, סתם למשל, שעוגת הפרסום שלהם לא גדולה מאוד, ויש עוגת פרסום לסיגריות מאוד גדולה, אז הכול יעבור אליהם?

 << דובר_המשך >> דוד קינן: אני לא מכיר את הנתונים.

קריאות: - - -

 << דובר_המשך >> דוד קינן: אם רוצים לא לפגוע מצד אחד, אבל להגדיל מצד שני, אני חושב שזה לא בסדר.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: צריך לקחת את זה בחשבון.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: אני מקבל את הטענה שאומרת התניה בחוק, שעוגת הפרסום שלהם תהיה כמו שהיא היום מבחינה תקציבית.

איתן כבל: יושב-ראש הקואליציה, בבקשה.

איתן כבל: דודי אמסלם.

דוד אמסלם: אני מתחבר למה שדוד אומר.

דוד אמסלם: אני אישית לא יודע למה צריך להחריג משהו.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: נניח שהחלטנו שיהיה, אז צריך לתת לזה גאפ.

דוד אמסלם: למה – כמו שדוד אמר, חוק כלים שלובים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

מיקי רוזנטל: כמה הערות מקצועיות.

איתן כבל: אז עמוס שוקן, בבקשה.

עמוס שוקן: כמה דברים.

עמוס שוקן: כשליש מהמודעה זה אזהרה מפני עישון, כבר היום.

עמוס שוקן: אתה רואה חפיסת סיגריות – חלק גדול זה אזהרה.

עמוס שוקן: שנית, יש פה מספר גדול של חברי כנסת.

עמוס שוקן: המספרים של קריאת בני נוער של העיתונות הכתובה – אם הם היו נכונים, אני חושב שהמו"לים של העיתונים לא היו יושבים פה.

עמוס שוקן: לצערי הם לא נכונים.

עמוס שוקן: אם בן 15 קורא את הארץ, הוא כנראה קורא אותו אצל סבא שלו.

עמוס שוקן: התדירות של זה – תחשבו.

עמוס שוקן: הדבר המשמעותי שהגב' גרמן מתלעמת ממנו, שלראשונה, כולל התקופה שחברת הכנסת גרמן היתה שרת הבריאות, לראשונה יהיה קמפיין של משרד הבריאות נגד עישון.

עמוס שוקן: בגלל הגיל הגבוה יחסית של קוראי עיתונות מודפסת, זה לא גיל שבו מישהו נכנס לעישון; זה גיל שבו מישהו יכול לצאת מעישון.

עמוס שוקן: אמרתי ואני עדיין חושב, שפרסום כזה בעיתונות המודפסת יכול להשיג את התוצאה ההפוכה, שיותר אנשים יירתעו מהעישון מאשר יצטרפו אליו.

דוד אמסלם: אתה אומר שחברות הסיגריות מפרסמות כדי שאנשים לא יעשנו?

עמוס שוקן: לא, אני אומר שהמודעה של משרד הבריאות, תהיה הודעה שתרתיע.

קריאות: - - -

איתן כבל: אתן לך לדבר.

איתן כבל: תוריד את היד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בכל הכבוד.

איתן כבל: יש פה סיפור מרכזי אחד שעליו אנחנו מבקשים לנהל את הדיון – הצמידות.

איתן כבל: זה הסיפור שאני רוצה שתתייחס אליו – מה החשיבות שאתם רואים בעיניכם לצמידות הזו.

עמוס שוקן: אנחנו חושבים שטכנית יהיה לנו קשה לעמוד בזה.

עמוס שוקן: ההצעה שלנו היא לקבוע פער של זמן או – יכול להיות מספר ימים, ואני חושב שגם הצד השני, משרד הבריאות, יעדיף לנהל קמפיין סגור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שבי, קצר.

שבי גטניו: ראשית, אביע דאגה ממה שקורה בדיון הזה מבחינת האמבוש שיש על החוק שלך.

איתן כבל: אתה רוצה להתייחס לסעיף?

שבי גטניו: כן.

שבי גטניו: מדובר בסעיף שהוא טריפה - הון, שלטון, עיתונות, טבק.

שבי גטניו: חד וחלק – שנמשכת עשרות שנים, של תחלואים מאוד קשים שמשלמים עליהם האזרחים בחייהם בסופו של דבר.

אורן אסף חזן: מי זה?

שבי גטניו: תן לי להשלים.

שבי גטניו: אתה לא היית בדיונים – אני כן.

איתן כבל: הוא נציג ציבור.

איתן כבל: תעשה עליו גוגל אחר כך.

שבי גטניו: על כל דבר אתם שאלתם, איפה נעשה בעולם.

שבי גטניו: על הסעיף הזה אתם שתקתם, כי זה לא נעשה בשום מקום אחר בעולם.

שבי גטניו: אתם הולכים להיות - לפני 13 שנה כל חברי הכנסת פה היו צריכים להעביר את האיסור הגוף, מאז שחתמתם על אמנת המסגרת ואשררתם אותה, עכשיו אתם הולכים לעשות טריפה, 13 שנה אחרי, לאשר החרגה של העיתונות?

שבי גטניו: תגלו למה.

שבי גטניו: תגלו מי לוחץ.

איתן כבל: תודה.

אורן אסף חזן: בצד של מי אתה?

יהודה גליק: אתה משמש יד ללוביסטים.

שבי גטניו: מי זה היה?

שבי גטניו: רק שואל מי זה היה, בשביל החקירות אחרי זה.

יהודה גליק: אתה יודע שבלי ההחרגה החוק לא יעבור.

יהודה גליק: אתה רוצה שהחוק לא יעבור.

שבי גטניו: שאחרי זה היועץ המשפטי לממשלה יידע את מי לחקור.

שבי גטניו: תגיד מי זה היה.

שבי גטניו: שואלים אתכם שלוש ישיבות, אני שואל אותך, מי זה היה?

איתן כבל: תודה.

שבי גטניו: משרד הבריאות, תגידו מי זה היה מטעמכם שדרש להחריג את זה.

איתן כבל: החוצה.

איתן כבל: די, תוציאו אותו החוצה.

שבי גטניו: מי זה היה מטעמכם?

שבי גטניו: למה אי-אפשר לקבל תשובה?

איתן כבל: החוצה.

איתן כבל: עלית לי על כל העצבים.

איתן כבל: אני צריך סיגריה עוד מעט... שיגעת.

איתן כבל: תקשיבו טוב – אני אומר לכל החברה האזרחית.

איתן כבל: אני הנחתי את החוק.

איתן כבל: לא אתם.

איתן כבל: אף אחד כאן.

איתן כבל: יהודה סייע לי בעבודת קודש כדי שאוכל יחד אתו להעביר.

איתן כבל: שאף אחד מכם לא יעז להתנשא מעלינו.

איתן כבל: הבא שידבר לא יפה לחבר כנסת או יתנשא מעל חבר כנסת או יאיים על חבר כנסת או ירמוז באיום על חבר כנסת, אעיף אותו מהבניין הזה כמו טיל.

איתן כבל: שאף אחד לא ילמד אותי, אותנו, מהי עבודתנו.

איתן כבל: כל אחד מסתובב לי פה עם מסמן.

איתן כבל: גם המאבקים הפנימיים בתוככם, לא מעניין אותי מי יותר קיצוני ממי.

איתן כבל: אני רוצה להעביר את החוק, ואתם, כמו שאמר יהודה, הפכתם להיות יד אחת עם הלוביסטים לעצור בעדנו מלהעביר את החוק.

איתן כבל: מה זה חפירות 1914 כל אחד עושה לי פה כדי שאציין אותו לשבח?

איתן כבל: מספיק.

איתן כבל: מרגע זה לא אקבל את זה.

איתן כבל: מי שלא ידבר בתור שלו – פשוט אעיף אותי.

איתן כבל: גם ככה אתם רואים – לא פשוט לי.

איתן כבל: בבקשה, עמוס האוזנר.

עמוס האוזנר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מוזמנים.

עמוס האוזנר: ניסוח סעיף ההחרגה הוא גרוע, כי דיברנו הרבה על חופש העיתונות, אבל את הידיים של משרד הבריאות אנחנו כובלים.

עמוס האוזנר: אנחנו שמים לו אזיקים על הידיים, ושמים לו אזיקים על הרגליים.

עמוס האוזנר: אנחנו אומרים לו: אתה תפרסם רק את הנוסח הזה המסוים שנאשר לך פה.

עמוס האוזנר: אין שום סיבה לעשות אזיקים כאלה על משרד הבריאות, דהיינו שמשרד הבריאות צריך להיות חופשי – למשל, לכתוב חומר כמו תשדיר התולעים שאני ניסחתי אותו.

עמוס האוזנר: לא שהפוליטיקאים, חברי הכנסת יצטרכו לאשר מראש את המודעה של משרד הבריאות.

עמוס האוזנר: משרד הבריאות צריך להיות חופשי לחלוטין.

דב חנין: צודק.

עמוס האוזנר: זו הנקודה הראשונה.

עמוס האוזנר: לכן איני מייחס שום חשיבות לעניין הצמיתות, כי אם זה יופיע באופן עצמאי בשונה מהמודעה, תהיה לזה חיות משלו.

עמוס האוזנר: אם אתה עושה את זה בצמוד למודעה, אתה נותן אותה אזהרה, שכתובה ממילא, שוב.

עמוס האוזנר: זה רעיון מטופש.

עמוס האוזנר: תנו לפרסם את זה דווקא שלא בצמידות, דווקא במקום אחר.

עמוס האוזנר: זה הרבה יותר חשוב כחלק מקמפיין של משרד הבריאות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

חגי לוין: ד"ר חגי לוין, מזכיר איגוד רופאי בריאות הציבור.

חגי לוין: שתי הערות.

חגי לוין: ראשית, לסעיף 1א – ראינו גם בשבועות האחרונים כיצד מפרסמים – הילד שלי בחוברת תשבצים באחד העיתונים היומיים, פרסומות למוצרי טבק.

חגי לוין: לכן אנחנו מבקשים שלא יהיה כתוב "בעיקר" אלא שיהיה כתוב "גם" לילדים ולבני נוער, "גם" לבריאות וספורט וכן הלאה כדי להחיל את זה על כל האוכלוסייה הרלוונטית.

חגי לוין: שתיים, אנו מקווים שבעזרת השם, נעלה את גיל האיסור ל-21, ובהמשך ל-25, כפי שקורה במקומות אחרים בעולם, ולכן כדאי לכתוב פה לא 18- - -

אורן אסף חזן: במקומות אחרים בעולם לא משרתים בצבא בגיל 18.

איתן כבל: אורן, די.

איתן כבל: אתה צודק בעניין הזה, אבל אני מבקש ממך לשתוק עכשיו.

חגי לוין: אשמח אחר כך לדבר אתך על הנושא הזה.

חגי לוין: שנית, החוק הזה באמת, כפי שאמרה חברת הכנסת כה-פארן, הוא ניסוי שלא היה כדוגמתו בעולם, ולכן אנחנו מבקשים שאת הסעיף הספציפי הזה לעשות כהוראת שעה לשנתיים.

חגי לוין: נחקור ונלמד, ונחזור בעוד שנתיים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: תתייחס לסעיף הספציפי הזה.

דן פרידמן: עו"ד דן פרידמן, מייצג את חברת דובק.

דן פרידמן: כפי שאמרתי, דובק ככלל, תומכת בהצעת החוק, למעט מספר חריגים.

דן פרידמן: בקשתה של דובק בהקשר הסעיף הזה היא אחת:

דן פרידמן: אנחנו מבקשים שיתאפשר לנו לפרסם מוצרים חדשים בלבד באינטרנט למשך חודשים ספורים, ואסביר.

איתן כבל: אני מבקש להזכיר לאדוני, שאדוני עושה כל פעם ניסיונות – אני סוגר לו דלת – הוא בא מהחלון.

איתן כבל: אני סוגר חלון - - -

דן פרידמן: אני מבקש רק שתי דקות מזמנה של הוועדה הנכבדה.

דן פרידמן: אני מבקש שכולנו ניכנס לפרופורציות.

דן פרידמן: אני לא חושב שמישהו – בן נוער או בכלל - רואה מודעה באינטרנט או בעיתון, ואומר: איזה רעיון טוב – אתחיל לעשן.

דן פרידמן: הסיבות להתחלת עישון הן רבות ומגוונות – לא ניכנס אליהן כאן.

דן פרידמן: המטרה היחידה של דובר בפרסום היא לגרום למעשנים בגירים לעבור ולעשן את המוצרים שלה – מי שמעשן ממילא במקום מוצר אחר.

דן פרידמן: אף אחד לא מתחיל לעשן כי הוא רואה מודעת פרסום – ניכנס לפרופורציות.

יעל גרמן: זה בניגוד- - -

איתן כבל: יעל, את חושבת שאני חמור?

איתן כבל: החוכמה נעצרה בהרצליה?

איתן כבל: לא הגיעה עם כביש 5 לראש העין?

איתן כבל: כל אחד פה אומר: חוכמה.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: אני יודע בדיוק.

איתן כבל: די.

איתן כבל: שקט.

איתן כבל: מספיק, די, יעל.

איתן כבל: הכול בסדר.

דן פרידמן: דובק היא יצרן הסיגריות הישראלי היחיד.

דן פרידמן: מפרנסת מאות משפחות.

יהודה גליק: ורוצחת אלפים.

דן פרידמן: רוב עובדיה הם אנשים מבוגרים.

דן פרידמן: כפי שעשיתם איזון, והתחשבתם בעיתונות הכתובה, אני מבקש איזון גם בהקשר הזה.

דן פרידמן: אני יודע שמשימתי קשה.

דן פרידמן: המשמעות של האיסור הזה היא פגיעה אך ורק בדובק, כי כל המותגים הזרים מפרסמים באינטרנט מכל מקום בעולם.

דן פרידמן: הבקשה היא מותגים חדשים בלבד, ופרק זמן קצר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אתה אומר את זה בפעם הרביעית או החמישית לפחות, עוד מהדיונים הקודמים.

איתן כבל: בבקשה.

שי סומך: שי סומך, משרד המשפטים.

שי סומך: אתייחס בקצרה להיבט המשפטי.

שי סומך: אין מניעה משפטית להחריג את העיתונות הכתובה, ואסביר.

שי סומך: קודם כל, ההבחנה בין עיתונות כתובה לאחרת היא לא בליבת השוויון החוקתי.

שי סומך: גם אם ייקבע, שמדובר לכאורה בקושי בשוויון החוקתי, יש שתי סיבות שהזכירו אותן שבגלל אפשר להבחין בין העיתונות הכתובה לתקשורת אחרת – מדובר במסמך של ממ"מ שמלמד על ירידה בהיקף הפרסום בעיתונות הכתובה, שמלמד על ענף במשבר, ואני מזכיר את חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שמבחין בין עסקים שבמשבר לבין עסקים שאינם במשבר – עניין חובת הנגישות, שזו חובה מאוד חשובה, אבל בכל אופן המחוקק החריג עסקים שהם במשבר.

שי סומך: הסיבה השנייה היא החשיפה הנמוכה של קטינים.

שי סומך: הנתונים של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, למשל, בלוח 3, מצביעים על שיעורים הרבה יותר נמוכים מהשיעורים שהוזכרו פה, בהתבסס על לשכת הפרסום הממשלתית.

שי סומך: אני גם חושב שנתוני הפרסום מראים על מגמת ירידה בהיקף הפרסום.

שי סומך: יכול להיות שצריך לעבות את המסמך של מרכז המחקר כדי לבסס את זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה בהזדמנות הזו להודות לנועם בוטוש, כלכלן המחלקה לפיתוח תקציבי של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

איתן כבל: מיקי, בבקשה.

מיקי רוזנטל: קיבלנו לוועדה את הצעת החוק הזו עם הסתייגות של ועדת השרים.

מיקי רוזנטל: מי שרוצה לחסל את החוק, שידרוש שיהיה חוק מושלם, שנשנה אותו, ואז לא יהיה חוק בכלל, וברור לנו מי ייהנה מזה.

מיקי רוזנטל: אם נשנה את הסעיף הזה – ואני אומר לכם ברמה הפוליטית – אנחנו מחסלים את החוק הזה, כי הממשלה תמשוך אותו, ולא חשוב מי יזם אותו.

מיקי רוזנטל: דבר שני, מודעה מול מודעה.

מיקי רוזנטל: יש פרסומת של חצי דקה אפקטיבית בטלוויזיה, ויש פרסומת פחות אפקטיבית בטלוויזיה, וזה אותה פלטפורמה, ואורך הפרסומת הוא אותו דבר.

מיקי רוזנטל: היכולת של יצרני הסיגריות לייצר פרסומת אפקטיבית, כי יש להם תקציב בלתי-מוגבל, לעומת הפרסומת שלצערי לא תהיה במיטבה של משרד הבריאות, תייצר יתרון ליצרני הסיגריות.

מיקי רוזנטל: אינטרס שלנו שזה לא יהיה אחד ליד השני, כי הם יודעים שזה יהיה אחד ליד השני, ואתם תגידו: פויה, לעשן זה נורא ואיום, אבל הם יעשו קמפיין מאוד אפקטיבי, והיכולת של המשרד הציבורי הוא פחות.

מיקי רוזנטל: לכן שכרו ייצא בהפסדו.

מיקי רוזנטל: ההבנה הזו שאתם רוצים לעשות את זה אחד ליד השני כדי לבלום – יוצאת רועץ.

מיקי רוזנטל: אני יודע איך זה עובד, ואם יש מודעות שמתחרות זו בזו – לכן ההצמדה הזו – הכוונה שלה היא טובה, אבל היא תייצר נזק בדיעבד.

מיקי רוזנטל: לכן אני מציע לכם לא לקבל את זה מטעמים הכי ענייניים בעולם, את ההצמדה.

עיסאווי פריג': אני מקבל את זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

איתי עצמון: בהמשך לדברי נציג משרד המשפטים וההסבר שהציגה נציגת משרד הבריאות לגבי ההחרגה, אני שותף לדברים.

איתי עצמון: אני חושב שיש פה אכן הבחנה רלוונטית בין המדיות השונות בכפוף לכך שההוראות שקבענו לגבי תחולת הסייג לרבות הצמידות - להבנתי צריכות להישמר.

איתי עצמון: זה היה בזמנו התנאי לסייג הזה.

איתי עצמון: בנוסף, לגבי הנימוק הכלכלי, להבנתי, המצב כלכלי של העיתונות הוא לא נימוק שיכול לעמוד בפני עצמו לצורך החריג הזה.

איתי עצמון: אני חושב שהנימוק החזק יותר להבחנה זו החשיפה שכולנו מכירים, ואפילו בלי לראות נתונים, כולנו יודעים שהפרסום המקוון הולך ועולה, והפרסום בעיתונות המודפסת הולך ויורד – זו מגמה עולמית.

איתי עצמון: לכן אני חושב שיש הצדקה לחריג בהקשר הזה.

יהודה גליק: אתה יכול להתייחס לשני דברים – אל"ף, להצעה של חגי, לעשות לפחות את החלק הזה בהוראת שעה, שנתיים; ובי"ת, איך אנחנו דואגים שלא כל מיליוני השקלים ילכו לעיתונות?

איתן כבל: אני רוצה להתייחס לזה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם את הדברים.

איתן כבל: נתתי התחייבות לממשלה, ואני מתכוון לעמוד בה, גם אם אני לא אוהב אותה.

איתן כבל: החיים שלי לא בנויים רק מהדברים שאני אוהב.

איתן כבל: החיים בנויים מברירות המחדל הפחות גרועות.

איתן כבל: וכמי שאני מרשה לעצמי לומר, במשך כל השנים בכנסת, אחת הסיבות שהצלחתי להוביל כל כך הרבה חקיקה שהיום נראית טריוויאלית לגמרי מנקודת המוצא שלה, היא היכולת לעשות שקלא וטריא נכון, וגם להבין את הדברים, איפה הם עומדים באותו רגע, ומה המשמעות שיכולה להיות להם בעוד כמה שנים כתוצאה מהתקדמות חקיקה.

איתן כבל: אם אסתכל על נושאים שונים שהובלנו במגוון רחב של נושאים, שהיום נראים ברורים מאליהם – כשהבאנו אותם, עמדו כולם על רגליהם האחוריות, והסתובבו עם פלס מים, לבדוק את העינית בכל שנייה, היכן היא עומדת.

איתן כבל: ואני לא שם.

איתן כבל: אני לא עושה עכשיו לברר בדיוק – זו היתה החלטה של ועדת השרים.

איתן כבל: זה מה שהעלינו במליאה, ואני מתכוון לעמוד בכך.

איתן כבל: ומי שרוצה לחבל בחוק, מוזמן לחבל בו.

איתן כבל: במיוחד אני אוהב את אלה שכל כך בעד החוק, שהם כל כך לוחצים אותו, ששומעים את הפיקוק של הצלעות.

איתן כבל: אחד.

איתן כבל: שנית, העמדה שמדברת על כך – ועמוס, יותר מכל אחד אחר שכנעת אותי בכך – שאין צורך בצמידות.

איתן כבל: אני חושב שצריך כן לתת למשרד הבריאות את החופש בעניין הזה, ושאף אחד לא יהיה לי מומחה, לומר ככה או ככה.

איתן כבל: אני חושב שבעניין הזה - למרות עמדתך שאתה פתחת, אנחנו לא חושבים כך, ואני אציע לחבריי, שיתאפשר, שלא תהיה צמידות של מודעת הפרסומת המקבילה.

איל בן ראובן: אבל צריך להגדיר מגבלה.

איתן כבל: עוד לא סיימתי.

איתן כבל: תנו לי.

איתן כבל: צריך שיהיו מגבלות.

איתן כבל: צריכה להיות מגבלת לוח זמנים של עד מתי או כמה ימים אחרי זה יכול – זו נקודה אחת.

איתן כבל: נקודה שנייה שאני מבקש לתת עליה את הדעת – עכשיו כל הזרימה תהיה אל תוך העיתונות המודפסת.

איתן כבל: איני מבקש לתת תשובה עכשיו – זה יהיה לא רציני ולא מקצועי.

מיקי רוזנטל: הנתונים נמצאים ביפע"ת – אפשר להוציא אותם – כמה היו בכל עיתון, ושלא תהיה חריגה מזה.

מיקי רוזנטל: שיהיה בסיס עובדתי.

איתן כבל: אני מבקש ממשרד המשפטים יחד עם משרד הבריאות יחד עם היועץ המשפטי של הוועדה, יביאו לנו הצעה ברוח הדברים – האם זה מגבלה של כמויות, מגבלה של מפרסם.

איתן כבל: איני רוצה לחסום שום מהלך, שתהיה לכם האפשרות לחשוב על המגוון הרחב של הדברים.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה להצביע עכשיו על החלקים- -

איתי עצמון: אני לא בטוח, אדוני, כי אם אתה מבקש להוסיף- -

איתן כבל: אני מעדיף להוסיף אחר כך, אדוני.

איתן כבל: חברים יקרים, ברשותכם, מה שחשוב לי כאן זה אישור העיתונות המודפסת.

איתן כבל: אחר כך אם צריך אעשה רביזיה, ונעשה את ההעתק הדבק לדברים האלה.

איתן כבל: חשוב לי להעביר עכשיו.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: גם לגבי המספרים.

לאה ורון: איל בן ראובן יצביע במקום חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

לאה ורון: חבר הכנסת מיקי רוזנטל יצביע במקום חברת הכנסת לאה פדידה.

לאה ורון: חברת הכנסת תמר זנדברג תצביע במקום חבר הכנסת עיסאווי פריג', וחבר הכנסת יהודה גליק יצביע במקום חברת הכנסת נורית קורן.

איתי עצמון: אם כך אצטרך לעשות את ההתאמות, לפי מה שנאמר כאן, ולאחר מכן בדיון הבא יתוספו הוראות לעניין החריג.

איתי עצמון: העיקרון הוא שפרסומת למוצר עישון בעיתון ומדפס תותר, בכפוף לסייגים אלה – הסייג בפסקת משנה (א) יישאר, שהפרסומת אינה בעיתון, במדור או במוסף בעיתון המיועד בעיקר לילדים ולבני נוער עד גיל 18 או המוקדש בעיקרו לבריאות, לספורט, לבידור, לבילוי או לפנאי – אני מניח שזה יישאר כפי שהוא, ולגבי פסקת משנה (ב) יהיה צורך לכתוב שהעיתון "הקצה שטח זהה בגודלו לשטח הפרסומת למודעה בדבר נזקי העישון שתכלול הסבר או מסר אחר בנושא זה" – ואז כל התוספת – ושינוי המודעה – כרגע נוריד.

איתי עצמון: "לעניין זה, "שטח הפרסומת" – לרבות שטח האזהרה לפי סעיף 7"; כי לכל פרסומת למוצר עישון, במסגרת הפרסומת יש גם אזהרה – זו ההבהרה.

איתי עצמון: אני מציע שכל אלה בדיון הבא.

איתי עצמון: אם כך, פסקת משנה (ב): "העיתון הקצה שטח זהה בגודלו לשטח הפרסומת למודעה בדבר נזקי העישון שתכלול הסבר או מסר אחר בנושא זה; לעניין זה, "שטח הפרסומת" – לרבות שטח האזהרה לפי סעיף 7"; אדוני, אני חושב שצריך להוסיף שמודעת הנגד תהיה בשפה שבה מתפרסם העיתון.

איתן כבל: משרד המשפטים, משרד הבריאות – את כל הנקודות האלה, אנא, תביאו לנו.

איתן כבל: מי בעד ההצעה כפי שהוצעה פה – ירים את ידו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: ההצעה אושרה פה אחד.

איתן כבל: תודה.

איתי עצמון: החריג הבא יאפשר פרסומת למוצר עישון, המוצגת בחנות למכירת מוצרי עישון בלבד, או בחנות למכירת מוצרי עישון ומשקאות משכרים בלבד, כל עוד הפרסומת אינה גלויה לעין- -

 << דובר_המשך >> דוד קינן: מה זה בלבד?

איתי עצמון: מדובר רק על חנויות שמיועדות למוצרי עישון או למשקאות משכרים – זו ההצעה.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: מה קורה בקיוסקים?

איתי עצמון: הכלל הוא איסור פרסומת.

איתי עצמון: זה חריג כרגע.

איתן כבל: בבקשה.

חגי לוין: נוסף לסעיף הזה מה שלא היה בנסחים קודמים - או בחנות למכירת מוצרי עישון ומשקאות משכרים בלבד.

חגי לוין: מבקשים לא להוסיף את התוספת הזו, כי בא אדם לקנות אלכוהול למסיבה, ולא התכוון לקנות סיגריות, ומתפתה.

חגי לוין: לא צריך את התוספת הזו.

חגי לוין: אין בה צורך.

יהודה גליק: למה לא?

חגי לוין: למה אדם שבא לקנות אלכוהול צריך להיות חשוף לפרסומת לטבק?

חגי לוין: אין סיבה.

איתן כבל: בבקשה.

גדי לוי: גדי לוי, פורום יבואני הסיגרים.

גדי לוי: אני מייצג פה יבואני סיגרים ועסקים קטנים.

גדי לוי: אנחנו מוכרים כמעט את כל המוצרים שלנו בחנויות מתמחות, קרי חנויות טבק – טבקיות, וחנויות אלכוהול.

גדי לוי: זה מה שקורה במדינה.

גדי לוי: כך אנו מוכרים את המוצרים שלנו.

גדי לוי: אנחנו נישה.

גדי לוי: אנחנו קטנים.

גדי לוי: זה רק אנשים מבוגרים.

גדי לוי: לחנויות האלה לא באים ילדים.

גדי לוי: יש לנו רשיון עסק מטעם העיריות למכירת טבק בלבד.

גדי לוי: בתוך כותלי החנות אנחנו מדברים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, אלעד.

אלעד שפר: אלעד שפר, עמותת אוויר נקי.

אלעד שפר: גם אני חושב שלא צריך לעשות את החנויות למכירת חנויות משכרים.

אלעד שפר: מי שרוצה לקנות אלכוהול, לא צריך להיות חשוף למוצרי טבק.

איתן כבל: אני מסתובב בכל העולם.

איתן כבל: רוב החנויות שנכנסתי אליהן, הן גם אלכוהול וגם טבק.

איתן כבל: זה בדיוק לבוא ולחפש עכשיו את הזה, את החנות – גם אם זה לא היה – לא עכשיו הפקחים, להסתובב עם מכשירים ולבדוק.

איתן כבל: אני לא מרגיש טוב עם זה.

איתן כבל: אני נגד עישון, אני עושה הכול, אבל אני לא מתחיל לשנות את חוקי העולם.

איתן כבל: חנויות שעד אתמול מכרו ויגידו להם: אל תמכרו.

איתן כבל: הם צריכים להיות במקום מוסתר, לפי כל הכללים המתקיימים, נכון, חלים עליכם כל הכללים של ההסתרה לכל דבר ועניין.

איתן כבל: גם אתם חלק מזה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

אלעד שפר: בחור בן 20 נכנס- -

איתן כבל: אלעד, כל אחד פה נהיה פסיכולוג ופסיכיאטר לעת מצוא.

איתן כבל: אדם נכנס.

איתן כבל: הוא לא מעשן.

איתן כבל: הוא נכנס לקנות בקבוק ויסקי.

איתן כבל: הוא אומר: אולי אנסה?

אלעד שפר: זה עובד ככה.

איתן כבל: אולי זה עובד בשכונה שלך.

איתן כבל: לא צריך להגזים.

איתן כבל: לא התחלתי לעשן כי נכנסתי לחנות משקאות.

איתן כבל: התחלתי לעשן עוד לפני שחשבתי שאני יכול להריח משקה.

איתן כבל: בחייך.

איתן כבל: לא צריך להגזים.

איתן כבל: הכול יכול להיות.

איתן כבל: כל עוד אני נושם יש סיכוי שאתקל בסיגריה.

איתי עצמון: אדוני, אני רוצה להעלות עוד נושא.

איתי עצמון: בנוסח שהופץ לקראת הדיון הקודם, שהיה באוקטובר, היתה תוספת בפסקה (2) שהתייחסה למכירה באינטרנט.

איתי עצמון: אני רוצה להציף את הנושא שיהיה ברור על מה מצביעים חברי הכנסת.

איתי עצמון: החריג הזה, כפי שהקראתי, חל בחנויות פיזיות.

איתי עצמון: המשמעות היא – אם לא קובעים הוראה לעניין חנויות מקוונות, שאי-אפשר יהיה להציג פרסומות למוצרי עישון באתרי אינטרנט של חברות מוצרי עישון.

איתן כבל: אני רוצה שיהיה ברור.

איתן כבל: בכל מה שקשור לפרסום ברשתות החברתיות, אני מתנגד לכל פרסום.

איתן כבל: לא משנה מה, לא משנה איך.

איתן כבל: אני אומר זאת בצורה גורפת.

איתן כבל: לא ליד, לא הסבר.

יהודה גליק: המילה "חנות" לא כוללת חנות מקוונת?

איתי עצמון: כאן לא.

איתי עצמון: אם יהיה צורך, נבהיר בנוסח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש שיהיה ברור בנוסח, כי בנוסח הזה זה לא ברור.

איתן כבל: מי בעד – ירים את ידו.

איתן כבל: בבקשה, אני עוצר.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: עו"ד דודי קינן, יועץ משפטי של פיליפ מוריס בישראל.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: אנחנו דיברנו בדיונים – אני מגיע לכל הדיונים, ודיברנו על הנושא, שאם החברה מוכרת מוצרים בתוך אתר שמיועד אך ורק למכירת מוצרי טבק, ניתן יהיה לפרסם בתוך האתר הזה.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: באחד הדיונים הקודמים שוחחנו על הנושא הזה בצורה מפורשת, שאם יש אתר של חברת טבק שמוכר אך ורק מוצרי טבק, יהיה ניתן לפרסם בו כמו שניתן לפרסם בחנות שמוכרת רק מוצרי טבק.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: הרציונל הוא בדיוק אותו רציונל, אם אני מצטט מה שאמר חבר הכנסת גליק – במקרה הזה ההר מגיע למוחמד, כלומר הצרכן הוא זה שכבר מגיע לחנות, ולכן מדוע למנוע פרסום שם, כאשר אנחנו מרשים בחנויות- -

יהודה גליק: עצם האתר עצמו הוא הפרסום.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: אשמח להסביר.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: משום שהיום המוצרים שאנחנו מדברים עליהם הם לא מוצרים של סיגריות, שהכול פשוט והכול ברור; אנחנו מדברים על מוצרים מורכבים יותר.

יהודה גליק: זה מידע – לא פרסום.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: אני לא רוצה אחרי זה לבוא ולריב על מה זה מידע ומה זה פרסומת.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: לכן, כיוון שהרציונל הוא זהה לחלוטין, אני באמת לא רואה מקום ליצור את ההבחנה הזו.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: לא קל להיכנס לאתר.

קריאה: קל מאוד.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: ממש לא קל להיכנס לאתר, כי הפסקנו את הפרסום באינטרנט.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: בעבר הבאנר היה זה שמפנה אותך לחנות.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: היום לא יהיה הבאנר, ולכן רק אדם שיחפש בעצמו את המידע הזה, יוכל לגשת, ולכן אין מקום ליצור הבחנה בין טבק פיזי לווירטואלי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שבי.

שבי גטניו: מאוד קצר.

שבי גטניו: חברי הכנסת פטורים מלהתחשב בהיגיון או חוסר היגיון של חברות טבק – סעיף 5.3 באמנת המסגרת קובע חד-משמעית שכל התחשבות באינטרס של חברות טבק מהווה פגיעה בבריאות הציבור.

שבי גטניו: זה הכול.

יהודה גליק: אף פעם לא אמרת את זה.

איתן כבל: בבקשה.

שי סומך: יש כאן טענה של שוויון.

שי סומך: יש הבדל גדול בין חנות פיזית לחנות באינטרנט.

שי סומך: למשל, חנות באינטרנט פתוחה הרבה יותר לקהל.

שי סומך: למשל, חנות אינטרנט – יכולים לשים סרטון ויראלי, שברגע שמישהו נכנס אליו, הוא יפיץ אותו ברשתות החברתיות, ואז זה יכול לרוקן מתוכן את החוק.

שי סומך: זאת המדיה החדשה.

שי סומך: לכן יש הבדל גדול.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה לומר – יש כאן שתי נקודות.

איתן כבל: כל עוד משרד הבריאות או הגוף המוסמך לא שינה את עמדתו ומשנה את עמדתו בדרך כזו או אחרת לגבי היחס לאייקוסט או לג'ול, אנחנו נפעל לפי אמות המידה שהם קובעים.

איתן כבל: אני לא יכול עכשיו להתחיל לייצר החרגה.

איתן כבל: נניח ששכנעתם את המערכות השונות שזה לא דומה – זה עולם תוכן אחר.

איתן כבל: ישבתם אתי ודיברתם אתי.

איתן כבל: חשבתי גם על הדברים הללו.

איתן כבל: איני יודע לייצר את ההחרגות האלה.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: אני לא מבקש החרגה, אדוני.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: אנחנו מדברים בדיוק על אותו מצב כמו שקיים בעולם הפיזי.

איתן כבל: זה לא אותו דבר.

איתי עצמון: אני חושב שההבחנה בין חנות פיזית לחנות מקוונת היא מאוד רלוונטית כאן, כי יש הבדל גדול מאוד בנגישות של הציבור לחנות פיזית מול הקלדה של אתר אינטרנט וחיפוש באינטרנט.

איתי עצמון: כמובן, אני מתייחס גם לקטינים ונגישות של המוצרים האלה לקטינים.

איתי עצמון: לכן אני חושב שיש מקום לקבוע הוראות שונות לחנות פיזית ולחנות מקוונת.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: ברגע שהפסקנו את הפרסום באינטרנט, את הנגישות פתרת – זה דבר אחד.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: שנית, אדוני, קבענו פגישה עם משרד הבריאות.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: היא נקבעה סוף-סוף לאחר מאמצים רבים ליום רביעי הקרוב.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: אני מבקש לפחות לתת לנו את האפשרות- - -

איתן כבל: קודם כל, יש לי זכויות גדולות בעובדה שאתם נפגשים.

 << דובר_המשך >> דוד קינן: מסכים אתך.

הבריאות ויאמרו: הצבעה

הבריאות ויאמרו: אושר.

איתן כבל: תודה.

לאה ורון: חבר הכנסת מוסי רז הצביע במקום חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דב, תחליף אותי לכמה דקות.

איתי עצמון: אני מקריא את הפסקה הבאה, שעניינה חריג שנוגע ליצירות אומנות ודיווחים חדשותיים: (3)(א) יצירת אמנות או דיווח חדשותי לרבות כתבות תחקיר ותעודה, שנעשו שלא במטרה לקדם מוצר עישון, שם מסחרי של מוצר עישון או מותג של מוצר עישון, אף אם אלה כוללים בחלקם פרסומת למוצר עישון; ואולם, הסייג לפי פסקת משנה זו לא יחול על אדם שנתן או קיבל תמורה בעד הפרסומת האמורה.

איתי עצמון: (ב) יצירת אמנות שנעשתה במטרה לקדם מוצר עישון, שם מסחרי של מוצר עישון או מותג של מוצר עישון והוצגה ברבים לפני יום פרסומו של חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 7), התשע"ח–2018; אומר מספר מילים על החריג הזה.

איתי עצמון: לאור ההגדרה המאוד רחבה של פרסומת, כפי שאושרה בדיון הקודם, ובהתחשב בצורך להגן על חופש הביטוי אגב הערות התאחדות בתי הקולנוע שהועברו לפני הקריאה הראשונה בהצעת החוק הז ונדונו בוועדת השרים לענייני חקיקה, בתיאום עם הממשלה אנחנו מציעים להחריג יצירות אומנות ודיווחים חדשותיים כולל תחקירים וסרטי תעודה, גם אם אלה כוללים בחלקם פרסומות או פרסומות סמויות למוצרי עישון, אבל כדי לא לפתוח פתח גדול מדי לשילוב פרסומות באותן יצירות, החריג הזה בפסקת משנה (א) לא יחול על מי שנתן או קיבל תמורה בעד פרסומת כזו, כלומר החוק הזה לא ייצור מנגנון של צנזורה על יצירות אומנות, ויחפשו בסרט שמגיע לכאן לאקרנים היכן היתה פרסומת, לרבות פרסומת סמויה, למוצר עישון, אבל אם ייווכח שאכן היתה פה העברת תמורה בעד הפרסומת הזו, הסייג הזה לא יחול והפרסומת תהיה אסורה.

איתי עצמון: זה החריג הזה.

דב חנין: תודה.

דב חנין: בבקשה קרא גם את סעיף קטן (4).

איתי עצמון: (4) הוא חריג נוסף - פרסומת למוצר שאינו מוצר עישון או לעסק שהם בעלי שם זהה או דומה לשם מסחרי או למותג של מוצר עישון, אם מתקיימים כל אלה: "(א) לעניין מוצר עישון שהוא מוצר טבק – המוצר או העסק היה קיים בישראל ביום י"ג בתמוז התשס"א (4 ביולי 2001)" – זו הוראה שקיימת היום.

איתי עצמון: אנחנו שואבים אותה מסעיף שקיים כבר היום בחוק – "ולעניין מוצר עישון שאינו מוצר טבק" – אגב ההרחבה של תחולת החוק על מוצרים נוספים – "המוצר או העסק היה קיים בישראל ערב יום תחילתו של חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 7), התשע"ח–2018; (ב) תנאי נוסף לתחולת החריג - שם המוצר או העסק מוצג בפרסומת באופן שונה בעיקרו מהמותג של מוצר העישון או שהמותג של מוצר העישון מוצג על גבי המוצר שאינו מוצר העישון באופן שאינו בולט לעין.

איתי עצמון: ".

איתי עצמון: ובכן, החריג הזה נועד להתמודד עם מוצרים שאינם מוצרי עישון, שיש להם שם דומה או זהה.

איתי עצמון: למשל, קאמל – משרד הבריאות בטח יכול לספק דוגמאות נוספות, והמטרה היא כן לאפשר פרסומות לאותם מוצרים, גם אם הם נושאים את אותו שם של מוצר העישון.

דב חנין: תודה.

דב חנין: נשמע הערות.

דב חנין: בבקשה.

חגי לוין: החוק ממילא הוא על מי שעושה פרסומת.

חגי לוין: השאלה פה, על מי חובת ההוכחה.

חגי לוין: להוכיח שפסקת משנה זו לא תחול על אדם שנתן או קיבל תמורה – כל כך קשה להוכיח את קבלת התמורה.

חגי לוין: קבלת התמורה יכולה להיעשות בכל מיני אפשרויות, ולכן אנחנו מבקשים לנסח את הסעיף כך – הרי אם אדם עשה יצירת אומנות, ולא היתה לו כוונה לפרסם, ממילא אף אחד לא יתבע אותו, אז למה לנסח את זה בצורה כל כך גורפת, שמאפשרת כל כך בקלות לפרסם מוצרים, שאנחנו לא נדע אם זו היתה פרסומת או לא?

דב חנין: תודה.

דב חנין: בבקשה.

אלעד שפר: המילים יצירת אומנות זה שם קוד לפרסומת סמויה.

אלעד שפר: זה בדיוק המלכודת של הפרסומות הסמויות של כל מיני תמונות בעיתונים שנעשות כביכול בשם יצירת אומנות, ובעצם הן פרסומות סמויות למוצרי עישון.

אלעד שפר: אני מבקש למחוק את "יצירת אומנות" ואת סעיף (ב) כולו.

דב חנין: אתה מבקש למחוק את המילים "יצירת אומנות" מסעיף קטן (א), ולמחוק את סעיף (ב) כולו.

דב חנין: תודה.

דב חנין: בבקשה.

עמוס האוזנר: אני חושב שמה שנאמר כאן נכון, כי אני חושב שאנחנו לא צריכים לגרום לבית המשפט לסווג יצירות מסוימות - זוהי אומנות.

עמוס האוזנר: החוק הזה הוא חוק פלילי.

עמוס האוזנר: אנחנו מטילים פה על בית המשפט נטל מאוד כבד, לקבוע - זו יצירת אומנות, זו לא יצירת אומנות.

עמוס האוזנר: אסור לנו כמחוקקים לעשות דבר כזה.

עמוס האוזנר: זו לא מטרתו של חוק.

עמוס האוזנר: אני מציע כפי שנאמר קודם, בסעיף (3)(א) להוריד את המילים "יצירת אומנות"- - -

שולי מועלם-רפאלי: אז לו יצויר שעכשיו מוזיאון ישראל יקבל הצעה שאי-אפשר יהיה לעמוד בפניה, שהדיון המפורסם של אדלה בלוך באואר, יכול להגיע לפה בעקבות 80 שנה לליל הבדולח - בגלל שהיא מחזיקה בסיגריה נגיד שאנחנו לא רוצים את זה?

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מכניסים את עצמנו לנקודה בעייתית.

עמוס האוזנר: זה לא מה שכתוב פה.

דב חנין: השאלה של חברת הכנסת מועלם היא שאלה מאוד רצינית.

שולי מועלם-רפאלי: בכוונה הלכתי למשהו שאין עליו ויכוח.

דב חנין: אנחנו רוצים להבין את עמדתך, אדוני - לא רק היצירה הזו, שחברת הכנסת מועלם מתארת – יש הרבה סרטים שבהם אנחנו רואים אנשים מעשנים.

דב חנין: זה חלק מהתרבות ומהאומנות שנעשתה לאורך הרבה שנים בעולם.

דב חנין: מה הפתרון של אדוני לדוגמאות האלה, אם המילים יורדות?

דב חנין: עדיין לא הבנתי את עמדתכם.

דב חנין: אנחנו הגדרנו, ובצדק, פרסומת בצורה מאוד-מאוד רחבה.

דב חנין: כולל סמויות וכו'.

דב חנין: אנחנו רוצים לעמוד על ההגדרה הרחבה של הפרסומת.

דב חנין: אתם אומרים: בואו נוציא את החריג של יצירת אומנות, אבל כיוון שההגדרה שלנו של פרסומת היא מאוד רחבה, אותה דוגמה שחברת הכנסת מועלם הציגה יכולה להיכלל, כי הגדרנו פרסומת רחב ואין החרגה.

איתי עצמון: אבל מדובר בחריגים לאיסור הפרסומת.

איתי עצמון: יש איסור כללי.

איתי עצמון: אם היא לא כוללת פרסומת, אין צורך להחריג.

דב חנין: אבקש בנקודה הזו לשמוע את עמדת משרד המשפטים.

דנה רוטשילד: כפי שהוצג על-ידי הייעוץ המשפטי, הכוונה כאן היתה לעשות איזון בין חופש הביטוי לבין התכליות של החקיקה כאן – חופש הביטוי האומנותי והפוליטי בפרט, שכמובן על חשיבותו אני מניחה שאין צורך להרחיב כאן בוועדה.

דנה רוטשילד: החריג מתייחס ליצירת אומנות שלא נועדה לקדם מוצר עישון כשלעצמה, אך ייתכן שיש בה במצבים מסוימים היבט מסוים של פרסום.

דנה רוטשילד: אתן כאן דוגמה – למשל, אפשר לדבר על יצירות של סרטים, שמגיעות מחו"ל – שם אין בהכרח איסורים כאמור.

דנה רוטשילד: אין לנו כוונה לאסור על הצגה שלהם, כאשר לא מדובר בסרט שתכליתו לקדם מוצר עישון כזה או אחר.

דנה רוטשילד: לכן ניסינו ליצור פה איזון.

דנה רוטשילד: לעומת זאת, כן יש לנו כוונה ליצור אחריות פלילית מקום בו אדם נותן או מקבל תמורה בעד פרסומת כזו.

דנה רוטשילד: ככל שהדברים נעשים כאן, ויש אפשרות להעמיד לדין – הכוונה שזה יהיה דבר אסור.

דב חנין: בבקשה.

שירה כסלו: שירה כסלו, מנכ"לית המיזם למיגור העישון.

שירה כסלו: הבעיה היא המילה "פרסומת".

שירה כסלו: צריך לקחת בחשבון שלמשל, האח הגדול זו כתבת תעודה במדינת ישראל.

שירה כסלו: ברגע שהמבחן שאתם שמים הוא המבחן היחיד לתמורה כספית, אנחנו בבעיה בכל הקשור לתוכן שיווקי.

דב חנין: בבקשה.

אורי לרנר: אורי לרנר, עמותת מדעת.

אורי לרנר: באותו הקשר, הנושא של פרסומת שמופיעה באופן מקרי לכאורה בסרט – בדרך כלל זה יהיה ממומן; זה דרך לפרסם את המוצר.

אורי לרנר: אם אתה רואה פתאום סוללה, שמחזיקים דורסל, כשמדברים על להפוך אדם לבטרייה בסרט מטריקס - שילמו על זה כמה מיליוני דולרים.

אורי לרנר: זה לא סתם שם.

שולי מועלם-רפאלי: פה זה מכוסה, אדוני.

איתן כבל: חברים, תודה.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר את עמדתי בעניין.

איתן כבל: בואו גם לא נגזים.

איתן כבל: כל המהות היא- - -

דודי מזרחי: באח הגדול הייתי - לא שילמתי שקל פרסום.

דודי מזרחי: אני דודי מזרחי.

שולי מועלם-רפאלי: לפרוטוקול, אדוני – האח הגדול, טוב היה למדינת ישראל היהודית והדמוקרטית שלא היתה באה לעולם בכלל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שירה, משפט.

איתן כבל: חברות וחברים, אני לא מתכוון עכשיו שתוקם עכשיו מחלקה במשרד הבריאות ומשרד המשפטים, שיישבו לניטור סרטים וכל מה שעולה לאוויר.

שולי מועלם-רפאלי: בפורנוגרפיה, למשל, אנחנו לא מצליחים - שם המציאות הרכבה יותר גרועה.

שולי מועלם-רפאלי: פתאום שם אין בעיה.

שולי מועלם-רפאלי: לא יכולתי, אדוני, להתאפק.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מצטרף למשפט הזה.

איתן כבל: היא צודקת.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה להבהיר.

איתן כבל: בסוף אתה צריך לחוקק חוק.

איתן כבל: הרי מלאכת החקיקה, שאתה יודע להתכתב אתה – אתה לא מפריך אותה.

איתן כבל: היא לא נהיית מופרכת או חוסר יכולת ליישם אותה.

איתן כבל: אם נלך, שירה, בשיטה שלכם – אני לא זוכר תקופה כזו – יש תמיד אלה שעומדים בכניסה לשדה התעופה והיציאה, יעמדו באוויר עכשיו.

איתן כבל: נקים סייבר של מעשנים.

איתן כבל: האם התכוונו, לא התכוונו – עכשיו, יש סרטים, שהוא מציג דמויות – זו לא הכוונה.

איתן כבל: אני לא רוצה שגם אנחנו - אני מזכיר לך, גברתי, עוד דבר.

איתן כבל: גם התכתבנו עם העולם של הפרסום הסמוי כן או לא בחקיקה אחרת שלנו כאן – אני לא רוצה להרחיב בה.

איתן כבל: העניין צריך להיות פשוט.

איתן כבל: כמו שאני חושב שהגב' רוטשילד הבהירה את זה - אני יודע להתכתב לגמרי עם הדברים.

איתן כבל: ברור לנו שזו התכלית הראויה, היא פרסום.

איתן כבל: אני לא חושב שכל העיתונים וכל המקומות יתחילו לגייס אנשים לפרסום אומנותי בשביל להיכנס לגדר החריג.

איתן כבל: לכן אני מעלה להצבעה.

איתן כבל: מי בעד – ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתי עצמון: פסקאות (3) ו-(4).

איתי עצמון: שני החריגים.

איתן כבל: אושרו.

איתן כבל: הלאה.

איתי עצמון: הסעיף הבא הוא ביטול סעיף 4 לחוק.

איתי עצמון: 5.

איתי עצמון: סעיף 4 לחוק העיקרי – בטל.

איתי עצמון: סעיף 4 לחוק כנוסחו היום נוגע להגבלות בפרסומות ושלטים.

איתי עצמון: הוא כבר לא רלוונטי, כי מה שהחוק יקבע הוא איסור כולל של פרסומות, למעט חריגים.

איתן כבל: מי בעד – ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: סעיף 4 אושר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הוספת סעיף 4א.

איתן כבל: 6.

העיקרי יבוא: 4

העיקרי יבוא: א(א) לא יציג אדם מוצר עישון למכירה.

העיקרי יבוא: (ב) הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו על כל אלה: (1) מוצרי עישון הנמכרים בחנות כאמור בסעיף 3(ב)(2), ובלבד שאינם גלויים לעין מחוץ לחנות".

העיקרי יבוא: כאן מדובר בחנויות למכירת מוצרי עישון בלבד.

העיקרי יבוא: הסייג הראשון נוגע לחנויות שנמכרים בהן מוצרי עישון בלבד או מוצרי עישון ומשקאות משכרים בלבד, כל עוד הם לא גלויים לעין מחוץ לחנות.

העיקרי יבוא: זה סייג אחד.

העיקרי יבוא: הסייג השני מתייחס למוצרי עישון שנמכרים באינטרנט, ובלבד שיוצגו רק פרטים אלה כולם או חלקם - שם מוצר העישון, ארץ ייצורו, מחירו, רכיבי המוצר, חלקי המוצר וכמותם במוצר, ולגבי סיגריה אלקטרונית – ריכוז הניקוטין במוצר.

העיקרי יבוא: פה מדובר על חריג שיאפשר הצגת מוצרי עישון למכירה בחנויות מקונות באינטרנט, כל עוד הפריטים שיוצגו הם פרטים בסיסיים בלבד, שנועדו לממש את חובת הגילוי לצרכן, כפי שקובעים גם דיני הגנת הצרכן היום.

העיקרי יבוא: ניסינו להתכתב עם מה שקבוע היום בדיני הגנת הצרכן.

העיקרי יבוא: לכן הפריטים האלה – כולם או חלקם - ניתן יהיה להציג אותם בחנות מקוונת - אין חובה כמובן.

העיקרי יבוא: אבל הכלל הוא שאסור יהיה להציג מוצרי עישון למכירה.

העיקרי יבוא: זה הכלל.

איתן כבל: בבקשה.

יורם שפירא: יורם שפירא, סמנכ"ל מסחר ופיתוח עסקי של רשות שדות התעופה.

יורם שפירא: בדיון הקודם דיברנו על שאפשר יהיה להקים מתחם נפרד מוסתר, שלא רואים מה יש בתוכו, ולכן אנחנו מציעים פה תיקון ל-4א בנוסח הבא: לא יציג אדם לציבור מוצר עישון למכירה.

יורם שפירא: על אף האמור הצגת מוצר עישון לא תיחשב כעבירה בתנאי שההצגה תבוצע בחלק נפרד של החנות, אשר יכיל אך ורק מוצרי העישון ואשר מוצרי העישון שיוצגו בו לא ייראו מחוצה לו ומשום מקום אחר בחנות.

יהודה גליק: למה לשים את ההחרגה פה?

יהודה גליק: למה לא לכתוב בסעיף 2(3), שמגדיר מה זה חנות מיוחדת, שאם יש לי בחנות רגילה מחלקה סגורה, שזה יוגדר כחנות רגילה.

יורם שפירא: לא חשוב לי איפה זה יופיע.

יהודה גליק: זה לא צריך להופיע פה.

שולי מועלם-רפאלי: כי פה – איפה אסור.

יהודה גליק: מה שהוא מדבר זה דבר שהסכמנו עליו, שבדיוטי פרי, אם יש מחלקה, שהיא נפרדת והיא מוסתרת, זה ייחשב חנות נפרדת.

יהודה גליק: לכן ההחרגה לא צריכה להיות פה; ההחרגה צריכה להיות בהגדרת חנות.

איתי עצמון: אני רוצה לחדד.

איתי עצמון: אין הגדרת חנות.

איתי עצמון: 3(ב)(2) הוא החריג לאיסור הפרסומת.

איתי עצמון: זה דבר אחד.

איתי עצמון: דבר שני, זה הסעיף שאנחנו עוסקים בו – זה איסור הצגת מוצרי עישון למכירה.

איתי עצמון: אני לא חושב שיש הצדקה לקבוע דין מיוחד דווקא לחנויות הדיוטי פרי.

איתי עצמון: אם רוצים לקבוע – שיחול על כל סוגי החנויות.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: אני מקשיב.

שולי מועלם-רפאלי: הוסכם בדיון הקודם?

איתן כבל: אתייחס.

איתן כבל: בבקשה.

עומר סלע: עומר סלע, איגוד לשכות המסחר, ענף הסיגריות.

עומר סלע: מבקש לציין בסוגיה הזו – יש כבר כיום בעיה קשה ביותר של פעילות בלתי-חוקית שאין מקום לפרט אותה פה, בכל הנושא של סיגריות, טבק ומוצרים נלווים.

עומר סלע: התוצאה שעלולה להיות מצעד כזה של הסתרה, שמתוך כוונות טובות שכרנו ייצא בהפסדנו מנקודת המבט של הרגולטור ושל הדוגלים - לא כולם פה מכירים את הנתונים.

עומר סלע: הנתונים מחרידים, והיקף הסחר הבלתי-חוקי היום גורם לנזק של 1.7 מיליארד שקלים בשנה אובדן הכנסות למדינה, והכסף הזה מגיע בסופו של דבר גם לטרור.

עומר סלע: לכן, גם במוצר שרבים פה חושבים שהוא שלילי, עדיף שזה יהיה בצורה גלויה ומפוקחת.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אפשר לקבל התייחסות עקרונית לסיכום שהגעתם אליו?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני רוצה לסכם.

איתן כבל: אני גם לא מצביע על זה.

איתן כבל: כל אלה שהיו פה – זה היה על הסעיף.

יהודה גליק: ברור.

יהודה גליק: זה הזמן להצביע.

יהודה גליק: אפשר לעשות רביזיה בפעם הבאה.

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: נתתי את התחייבותי ואני עומד בה.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר את עמדתי.

איתן כבל: אצביע על זה בפתיחת הדיון הבא.

איתן כבל: לא אצביע על זה.

איתן כבל: יהודה, אתה ואני באותה סירה.

איתן כבל: כל המאבק שמנהלים דודו פה וחברי ליכוד בעד הסוחרים, בעיקר סוחרי ירושלים משום מה- -

שולי מועלם-רפאלי: כאילו אנחנו נגד הסוחרים, אדוני?

איתן כבל: זו זכותם לבוא ולהציג את העניין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כשאומרים את המושג "סוחרים", אנחנו מבינים שזה סוחרי סמים.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: ארגון הסוחרים.

איתן כבל: עוסקים.

יהודה גליק: נתת התחייבות שלא תהיה הצבעה?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אמרתי להם שלא אעשה את זה.

איתן כבל: זה הולך לא רע.

איתן כבל: אל תפריע לי.

איתן כבל: אני גם אומר את עמדתי.

איתן כבל: אני טוען שכל עניין שמדבר על הסתרה, שיש לו קשר לירידה במכירות, הוא מופרך מארץ המופרכים.

איתן כבל: מי שרוצה להציג עמדה, שיחפש תירוץ וסיבה אחרת לגמרי.

איתן כבל: אני עישנתי כבד.

איתן כבל: כשאתה מעשן, אתה מסתובב כמו מסומם באמצע הלילה, נכנס לחנות, אתה לא שואל אותו – אתה לא רואה?

איתן כבל: אז אומר: לא אשאל אותו.

איתן כבל: אין לזה קשר.

איתן כבל: אני מאוד מקווה – ואומר גם לכם, דודו.

איתן כבל: אני אומר את זה בחברות.

איתן כבל: הכרנו לפני מספר ימים, ומנקודת מבטי, אעשה הכול כדי שיהיה ברור שהסעיף זה יאושר ככתבו וכלשונו, כי הוא מופרך.

יהודה גליק: אני מבקש שיהיה כתוב בפרוטוקול שאני מחיתי שלא הצבענו.

איתן כבל: אם הדיוטי פרי יודע לייצר לעצמו מקום נפרד – חנות נפרדת - אני מחייב.

איתן כבל: אסור נפרד, מתוחם, שמי שרוצה, יודע – דוך מול העיניים, אלא נכנס למקום אחר, יודע.

איתן כבל: אותו דבר כאן.

דודי מזרחי: 60 מטר.

איתן כבל: מצדי תשים וילון, אני רוצה לראות שיהיה אחד שקונה אצלך שלא ייכנס ויגיד: אח שלי, מאחורי הווילון.

יורם שפירא: לקראת הדיון הבא, אם אפשר שיוטמע הנוסח הזה, כדי שיידעו מה מתבקש.

לאה ורון: אנחנו מפרסמים את הנוסח בפורטל הוועדה באתר האינטרנט של הכנסת.

איתן כבל: אתה תעביר, ואנחנו נראה יחד עם משרד המשפטים ומשרד הבריאות, איך להניח את הדברים בצורה הנכונה.

איתן כבל: במה שתלוי בי, אעשה הכול- -

יהודה גליק: אני רוצה שיופיע בפרוטוקול שאני מחיתי, שקראנו סעיף ולא הצבענו עליו, כי התחייבת.

איתן כבל: יהודה, זו פררוגטיבה שלי.

יהודה גליק: ופררוגטיבה שלי למחות.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.