הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 152, 2018-11-06 14:00

ישראל אייכלר: רבותיי, אנחנו היום מציינים את הרפורמה בטסטים, כולנו זוכרים מה היה בעבר, אנחנו רוצים לשמוע מה קורה היום בנושא הזה.

ישראל אייכלר: בעיקר אנחנו עוסקים בהשלכות המעבר למבחני נהיגה בשיטה הממוחשבת לגבי קבלת מסרונים לאנשים שאין להם כלים של מסרונים ודברים כאלה, מסיבות אידיאולוגיות, חברתיות.

ישראל אייכלר: אמנם אין לכם קשישים, שהם חלק גדול מהציבור שאין להם מסרונים, אבל יש עדיין ציבור גדול מאוד שמשוחרר מהשעבוד הזה שנקרא מסרונים וטכנולוגיה מתקדמת ואתרים והדברים האלה שמשעבדים מיליארדי אנשים בעולם בעשר השנים האחרונות ועוד ישתעבדו יותר.

ישראל אייכלר: אני בין המשועבדים, כי אני, לצרכי עבודתי, עוסק בזה.

ישראל אייכלר: ונושא אחד קטן נוסף של המרת רישיון זר לישראלי, על זה אנחנו נדבר בסוף הדיון.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שהישיבה היא במסגרת ציון יום הבטיחות היום.

ישראל אייכלר: אחד הדברים החשובים ביותר זה העניין של הטסטים והבטיחות של הנהג שעולה על הכביש.

ישראל אייכלר: הייתה זעקה גדולה ומרה במשך שנים על תורים ארוכים ועיכובים לצעירים שרצו לקבל רישיונות נהיגה והחליטו על רפורמה במערך מבחני הנהיגה העיוניים והמעשיים.

ישראל אייכלר: המטרה הייתה לקצר את זמן ההמתנה למבחן וגם לקבל את תוצאות המבחן.

ישראל אייכלר: אנחנו נשמע ממך, ממנהל רשות הרישוי, איך זה התקדם, וגם מהעמותה לקידום המקצועי של מורי הנהיגה בישראל, היושבת ראש עירית זינגר ודוד ישעיהו זינגר.

עירית זינגר: אני אציג.

ישראל אייכלר: משרד התקשורת, משרד האוצר וכל אלה ששייכים לפה.

ישראל אייכלר: זכות הדיבור הראשוני למיודענו מנהל רשות הרישוי, אפי רוזן.

אפי רוזן: צהריים טובים.

אפי רוזן: אדוני היושב ראש, לרפורמה היו ארבע מטרות.

אפי רוזן: קיצור זמן ההמתנה היא מטרה חשובה, אבל הפחות חשובה, בסופו של דבר המטרה הכי חשובה הייתה לשפר את הרמה המקצועית, להפוך את הבחינה לשקופה ומהימנה, ליצור שפה אחידה בכל הארץ, שהבוחן שבוחן בקרית שמונה ובדימונה ובתל אביב ובאילת יבחנו באותן אמות מידה ובסוף גם לאפשר את הטסט להיות מוצר מדף.

אפי רוזן: לכן אמנת השירות שנקבעה בסוף קבעה שבחינה ראשונה תהיה בין שלושה לחמישה ימי המתנה לכל היותר ובחינה שנייה ואילך עד הבחינה המאה, אם צריך, בין שבעה ל-14 ימים.

אפי רוזן: אנחנו יצאנו ב-15 ביולי לדרך עם ההפרטה.

אפי רוזן: לפי חוק התאפשר לנו לתת להם חודש הרצה, שהם לא צריכים לעמוד באמנה ולאחר מכן להאריך בעוד חודש.

אפי רוזן: אנחנו מימשנו את מלוא החודשיים, למעשה ב-15 בספטמבר היינו צריכים לעמוד באמנת השירות.

אפי רוזן: צריך להגיד כך, היה קושי רב מאוד בגיוס הבוחנים מכמה סיבות, אחת, כי במדינת ישראל במעלה השנים זה היה מין מונופול, לא היו בוחנים בחוץ, זה לא כמו שאדוני, אם הוא מחפש עכשיו אפילו עורך דין, על כל משרה אחת מגישים מאה מועמדויות.

אפי רוזן: בסך הכול במדינת ישראל היו 382 אנשים שהם בוגרי קורס בוחנים אל מול 200 בוחנים שהיה צריך לגייס.

אפי רוזן: זאת אף זאת, הבוחנים שאנחנו למעשה פיטרנו מהמדינה וסיימנו את ההעסקה שלהם יצרו איזה מין גוף לעומתי שהלך ועלה בדרישות שלו כדי למנוע מההפרטה לקרום עור וגידים.

אפי רוזן: ולמרות הכול ואחרי הכול, ואחרי שכקוריוז, היו צריכים לקבל שכר של בין 50 ל-53 שקלים לשעה וזה הגיע לשכר של 80 שקלים לשעה ואף יותר מזה, בסופו של דבר אנחנו עומדים היום במצב כזה, הבעיה שיש לנו כרגע זה דיכוטומיה, המצב בצפון הוא טוב משמעותית מהמצב בדרום.

אפי רוזן: יש לנו שני מפעילים על פני הארץ, אחד מצפון תל אביב ועד קרית שמונה והשני זה מתל אביב ועד אילת.

אפי רוזן: החברה הצפונית היום עובדת עם 103 בוחנים והתחילה לעמוד על זמן המתנה ממוצע של שלושה שבועות לבחינה ובמהלך דצמבר היא תגיע לאמנת השירות.

ישראל אייכלר: שזה חמישה ימים.

אפי רוזן: שזה עד חמישה ימים לבחינה ראשונה ועד 14 ימים לבחינה שנייה.

ישראל אייכלר: חמישה ימים, שאני אבין והצופים יבינו, מאז שהמורה אומר שהבחור כשיר למבחן.

אפי רוזן: מאז שהמורה מזמין.

אפי רוזן: כן, המורה הזמין בחינה, מרגע שנקבעה הבחינה היא בסד זמנים של מקסימום חמישה ימים קדימה לבחינה ראשונה.

אפי רוזן: חמישה ימי עבודה, אדוני, אז זה יכול להיות שבוע במקסימום.

ישראל אייכלר: כן.

אפי רוזן: החברה הדרומית, חברת טלדור, התקשתה מאוד מאוד בגיוס בוחנים ולכן היא היום עומדת על 68 בוחנים וזמן ההמתנה בה היום עומד על כ-30 ימי עבודה בממוצע.

אפי רוזן: ב-25 בנובמבר נכנסים 23 בוחנים, אז זמן ההמתנה יירד משמעותית, אבל ההבנה שלנו שהם יגיעו לאמנה רק במהלך חודש ינואר.

אפי רוזן: בינתיים, אדוני, אני חייב להגיד, הגם שלא הגענו לאמנה אין זמני המתנה של שלושה חודשים, כפי שטענו ההורים קודם לכן.

אפי רוזן: אגב, אני בכל מקום טענתי גם אז שזה לא באמת הזמן האמיתי, היום אומרים שאני צודק.

אפי רוזן: לא באמת חשבתי שהמתינו אנשים חמישה חודשים.

אפי רוזן: גם בעבר, כשהיו פה בשולחן, תמיד אמרתי שאם נבך אחד המתין חמישה חודשים יש אחד לידו שקיבל כל שבועיים, כי ככה זה עובד בממוצע.

אפי רוזן: היום המצב הוא שממתינים הרבה פחות, אבל הדבר הכי חשוב, אדוני, זה שאנחנו ייצרנו בחינה אחידה, אחוזי המעבר במקומות שטענו שיש אפליה לרעה עלו באופן משמעותי ואחוז המעבר היום בארץ הוא פחות או יותר אותו דבר.

ישראל אייכלר: מה האפליה לרעה, של מי?

אפי רוזן: הכול לכאורה, אדוני.

אפי רוזן: טענו שבצפון אחוז המעבר בחלק מהמקומות עומד על 17% ונניח בדרום 60%, היום זה לא המצב.

אפי רוזן: היום המצב יכול להיות 38 מול 41 - - -

ישראל אייכלר: זאת אומרת זה היה תלוי בכל טסטר שהוא היה השופט.

אפי רוזן: חד משמעית.

אפי רוזן: את זה רצינו למגר, חד משמעית.

ישראל אייכלר: היום יש להם קריטריונים ברורים?

אפי רוזן: חד משמעית.

אפי רוזן: אני אתן לך דוגמה.

אפי רוזן: שני תלמידים טועים את אותה טעות, נכנסים למעגל תנועה ויוצאים ממנו בצורה לא נכונה.

אפי רוזן: אז כמובן שזה ליקוי, אז במקום אחד טסטר אחד יכול היה להגיד שזה ליקוי מכשיל ובמקום אחר אמר טסטר שזה ליקוי סביל, בוא נראה איך הוא נוהג.

אפי רוזן: והדבר הזה, היינו צריכים מה שנקרא לייצר לו קו אחד ועשינו את זה באמצעות בחינה ממוחשבת שלמעשה אף אחד בארץ לא יודע את הניקוד של הבחינה.

אפי רוזן: הבחינה מצויה בכספת, אני ניקדתי אותה ומי שמכיר את הניקוד של הטסטים היום בישראל זה אני, בלבד.

אפי רוזן: אני תמיד אומר שכדאי שמישהו ייקח ממני את זה לפני שיקרה לי משהו.

אפי רוזן: זאת אומרת שאם בוחן רוצה להכשיל הוא לא יודע מה מכשיל.

אפי רוזן: יש למעלה מ-700 קונסטלציות של ציונים כדי שבוחן יידע אותם ותמיד אני אומר שאם הוא היה יודע את האלגוריתם הזה הוא לא היה אצלי בוחן, הוא כנראה היה בטכניון או במקום אחר.

אפי רוזן: זה מסובך מאוד לרמות את המערכת.

ישראל אייכלר: אני ממש מסתקרן.

ישראל אייכלר: איך זה עובד?

ישראל אייכלר: במכונית של הטסטר יש מכונה, מחשב, שרואה את הטעויות שלי?

אפי רוזן: לא, במכונית של מורה הנהיגה - - -

עירית זינגר: הלוואי שזה היה ככה, כמו שכבודו אומר.

ישראל אייכלר: לא, כך זה היה נראה לי.

ישראל אייכלר: בציור של אפי זה נראה לי ככה.

אפי רוזן: במכונית של מורה הנהיגה יש ערכה שכוללת שתי מצלמות ומקליט.

אפי רוזן: מצלמה אחת היא בשמשה הקדמית, היא פונה החוצה 160 מעלות, כדי לראות מה קורה מלפנים, והמצלמה האחורית היא בתוך הרכב, כדי לראות את השיח וההתנהלות בתוך הרכב.

אפי רוזן: היא גם מצליחה לראות דברים חיצוניים.

אפי רוזן: ההקלטה היא לאורך כל זמן הסרט.

אפי רוזן: יש למטה קופסה טיפשה, קופסת פיקוח שבא אליה הבוחן, הבוחן שלנו מגיע עם טאבלט, הוא מתחבר.

אפי רוזן: הבוחן גם לא יודע מה המסלול של הטסט, הוא מגיע לרכב, נגמרו ימי הניירת, נגיד אני הנבחן אפי רוזן, הוא מאמת את הפרטים שלי, לאחר מכן הוא בודק שלרכב יש ביטוח, יש לו טסט, יש לו מה שצריך, הכול תקין, כשהוא לוחץ אז שהכול תקין עולה לו מסלול.

אפי רוזן: גם הבוחן וגם התלמיד מופתעים מהמסלול.

אפי רוזן: הלוא הטענות היו קודם לכן שאם בוחן רוצה להכשיל הוא לוקח אותך למסלול שהוא יודע שהוא קשה, ואם זה יום שבא לו להעביר הוא לוקח אותך למסלול מה שנקרא קומופלאז'.

אפי רוזן: הבוחן לא יודע מה המסלול, הוא והתלמיד מקבלים אותו באותו רגע ואז מתחילים לצאת לדרך.

אפי רוזן: הבוחן לא ממלא שום דבר במעלה הדרך.

אפי רוזן: כאשר מסתיימת הבחינה, בדרך כלל זה זוג בחינות בשעה, הבוחן יורד עם הטאבלט ומחבר אותו למחשב המשרדי.

אפי רוזן: הסרט יורד מיד לשם והוא רק כותב, הוא לא נותן ציון, הוא כותב מה היו המשגים.

אפי רוזן: הוא סיים לכתוב, הבוחן לא יודע את התוצאה של המבחן, הוא יוצא, המחשב עושה את החישוב שלו ולפי הניקוד מחליט: עבר/לא עבר.

אפי רוזן: תוך שלוש שעות התלמיד מקבל אס.

אפי רוזן: אמ.

אפי רוזן: אס, עברת/לא עברת ובא לציון גואל.

ישראל אייכלר: נשמע מרתק, לא? תסביר לי, מי קבע את הניקודים, אתה?

אפי רוזן: כן, אבל לא אני - - - ישבנו עם ועדה מקצועית, ביקשנו באשכולות, עברנו על תבחין תבחין - - -

ישראל אייכלר: אמרת שיש 700 קריטריונים.

אפי רוזן: יש 700 אופציות.

אפי רוזן: נניח איתות.

אפי רוזן: לא לאותת בפנייה זו טעות, אבל זו טעות לא דרמטית.

אפי רוזן: אז יכול להיות שבן אדם יעשה 12 טעויות כאלה והוא עדיין לא ייכשל.

אפי רוזן: לחילופין, יכול להיות שהוא עשה שתי טעויות מסוג אחר שהוא ייכשל.

אפי רוזן: כשאתה לוקח את כל התבחינים עם כמות הטעויות שנתנו לכל דבר, זה - - - אני אתן לך דוגמה למה זה עובד.

אפי רוזן: אני ישבתי בשבועיים הראשונים, כשעוד היה לי זמן להסתובב איתם, אז לפני שהם הזרימו את הציון אמרתי לו: תכתוב את הכול, עכשיו תגיד לי עבר או לא עבר.

אפי רוזן: הבוחנים בחצי מהמקרים טעו.

אפי רוזן: יש מקרים שבהם הוא אמר עבר והמחשב נתן לא ויש מקרים שהוא נתן ההיפך.

אפי רוזן: זה אומר שייצרנו שפה משותפת.

אפי רוזן: אתה רואה את זה גם באחוזי המעבר בארץ.

ישראל אייכלר: זה עולה?

אפי רוזן: קודם כל זה נהיה אחיד.

ישראל אייכלר: אחוזי המעבר בצפון, בדרום ובמרכז אותו דבר?

אפי רוזן: כן, זה נהיה אחיד, זה נע בין ה-39 ל-42.

אפי רוזן: עירית יודעת שהיה במספרים שבין 10% ל-20%, נכון?

אפי רוזן: אני לא טועה.

ישראל אייכלר: תיכף אני אתן לה את זכות הדיבור.

אפי רוזן: עכשיו לגבי שתי השאלות ששאלתם אותי.

אפי רוזן: קודם כל האירוע הזה של הודעת אס.

אפי רוזן: אמ.

אפי רוזן: אס, הוא לא גורע מזה שגם בית הספר מקבל את מועד הבחינה וגם המורה מקבל, כך שלאנשים, למשל, שמשתמשים בטלפון כשר ואתה לא רוצה לגרום להם לאינסנטיב שיביאו רק בגלל זה סמרטפון, עדיין המורים בבית הספר יכולים להתקשר ולהודיע להם על המועד והשעה המדויקים.

ישראל אייכלר: הוא חייב לעשות את זה, המורה?

אפי רוזן: כן.

עירית זינגר: איך מפקחים?

ישראל אייכלר: מפקחים על מה?

עירית זינגר: על זה שבית הספר לנהיגה באמת - - -

ישראל אייכלר: על זה שהמורה ביצע את זה.

ישראל אייכלר: יש הוראה כתובה שלך שהמורים צריכים להודיע לתלמידים?

אפי רוזן: לא, לא, אבל זה מאוד מאוד פשוט.

אפי רוזן: אני אומר הפוך, אין פה עניין של הוראה.

אפי רוזן: קודם כל המורים עושים את זה, מדובר באנשים טובים, אין לנו ויכוח עם המורים.

ישראל אייכלר: המורה, יש לו אינטרס לקדם את התלמיד.

אפי רוזן: יש לו אינטרס שהתלמיד יעשה את הבחינה.

אפי רוזן: הרי המורה רץ בשביל התלמיד אחרי הבחינה, המורה גם מעמיד את הרכב שלו לבחינה.

אפי רוזן: פעם שתלמיד לא מגיע לבחינה, שניהם יוצאים נפסדים מהעניין הזה.

ישראל אייכלר: תסביר לי, בבנקים למשל היו לנו דיונים והם עשו, יש דבר כזה של השארת הודעה במסרונים, הודעות קוליות, מה הבעיה אצלכם לעשות את זה?

אפי רוזן: אז זהו, אז אנחנו עובדים על זה עכשיו.

אפי רוזן: זה פיתוח טכנולוגי, זה אמור להיות בבלוק - - -

ישראל אייכלר: אם עשית 700 קריטריונים אז זה משהו קטן מאוד.

אפי רוזן: יש דברים שאתה יודע, כמו בכל דבר חדש, ברפורמה מהסוג הזה, דברים שידענו מראש ודברים שלא ידענו מראש ודברים שלא ידענו שלא ידענו מראש.

ישראל אייכלר: אבל אפשר לתקן את זה.

אפי רוזן: אני חייב להגיד לך, אדוני היושב ראש, שמתחילת הרפורמה ביולי ועד היום, פחות מארבעה חודשים, המשרד הוסיף שלושה מיליון שקלים על פיתוחים טכנולוגיים שהתהוו תוך כדי.

אפי רוזן: אתה מכיר את השר שלי, אין לו בעיה להוסיף כשזה נחוץ.

אפי רוזן: בעניין הזה, לזכותו ייאמר, כסף הוא לא המגבלה.

אפי רוזן: ואנחנו, עוד מילה, עמדנו לצאת לדרך עם מצלמות.

אפי רוזן: ערב היציאה לדרך משרד המשפטים נזכר להודיע לנו שחייבים לטשטש, בגלל צילום ברשות היחיד והרבים, והוספנו עוד חמישה מיליון שקלים כדי שיהיה טשטוש.

אפי רוזן: הרי בהליך - - -

ישראל אייכלר: מה זה טשטוש, שלא יראו מי התלמיד?

אפי רוזן: לא יהיו אף אחד.

אפי רוזן: אדוני, התלמיד זה לא בעיה.

ישראל אייכלר: רואים דמות?

אפי רוזן: אדוני, התלמיד הוא לא הבעיה, מכיוון שזה צילום ברשות היחיד ואפשר לבקש את רשותו.

אפי רוזן: אבל כשאני אומר לך שאני מצלם כלפי חוץ, זה איכות צילום בלתי רגילה, אני בטעות יכול לראות אנשים שסרחו, שהולכים ביחד ברחוב ואני מצלם אותם מבלי שהם יודעים, או מצלם אדם שלא רוצה שיראו אותו שהוא עושה משהו, וזאת כבר עבירה על החוק.

ישראל אייכלר: למשל אוכל גלידה באמצע הרחוב, זה לא יפה.

אפי רוזן: זה המקרה הקל.

אפי רוזן: יש מקרים יותר מורכבים, בוודאי אתה מבין אותי.

ישראל אייכלר: לא, אני מסתפק בדוגמה הזאת.

אפי רוזן: אבל הם באמת הבעיה האמיתית, כי חוקי מרפי, זה קורה בדיוק כשלא צריך.

אפי רוזן: ולכן אנחנו רכשנו את הציוד מחדש, זה היה להחליף את כל השרתים.

אפי רוזן: כבר הכול היה מורכב, זה היה לפרק הכול ולהרכיב.

אפי רוזן: בעוד כמה שבועות התלמידים יוכלו לצפות בערעור, כי הלוא כשיצאנו לדרך הרפורמה אמרה שתלמיד שירצה לערער יוכל לבוא בלוויית מישהו שילווה אותו, לצפות בסרט ולהחליט אם הוא רוצה לערער או לא.

אפי רוזן: כרגע הם לא יכולים לצפות בסרט כי הוא עדיין לא מטושטש.

אפי רוזן: אז מי שרואה את הסרטים, אם תלמיד היום מגיש ערעור, זה כבר לא מילה כנגד מילה, אדוני, רואה את זה מפקח שלי מתוך 17 המפקחים שבחרנו במכרז.

אפי רוזן: אתמול היה לי מקרה.

אפי רוזן: הגיעה אליי תלונה מאוד עוצמתית שהבוחן כתב, כרחוק יום מליל.

אפי רוזן: ישבו שני מפקחים ואכן אמרו לי שהבוחן כתב לא מה שצריך.

אפי רוזן: מה קרה הבוקר, אדוני, אתה יודע?

אפי רוזן: חסמתי את הבוחן.

אפי רוזן: תגיד, אדוני, יכולתי לחסום עובד מדינה?

אפי רוזן: חסמתי את הבוחן, הוא מחר לא עובד כבר.

ישראל אייכלר: כי יש הוכחה מוקלטת.

אפי רוזן: יש הוכחה, חסמתי את הבוחן.

אפי רוזן: אין משחקים יותר.

אפי רוזן: למרות המצוקה שיש בבוחנים.

ישראל אייכלר: מה שאמרת לי, במשרד המשפטים, הרי יש הרבה רשויות שמצלמות ברחוב.

אפי רוזן: אבל זה אתה יודע.

ישראל אייכלר: כשהם עוקבים אחרי מישהו הם מצלמים את כל הרחוב.

אפי רוזן: אבל אתה יודע, אדוני.

אפי רוזן: כשאתה מצולם ברחוב אתה יודע.

אפי רוזן: גם כשאתה נכנס לחנות שיש בה מצלמת אבטחה, שים לב, כתוב 'החנות מצולמת'.

אפי רוזן: זה אומר שאתה יודע, אני חייב ליידע אותך וגם החוק אומר שאסור לי לעשות בה שימוש, אלא אם אני נדרש על ידי משטרה או רשות חיקור כמו בית משפט.

ישראל אייכלר: לגבי התמונה הספציפית ש - - -

אפי רוזן: כן, בעל הבית לא יכול לעשות שימוש במצלמה הזאת, גם אם מישהו גנב לו, אגב.

ישראל אייכלר: אז למה אתה צריך לעשות מטושטש?

אפי רוזן: כי הוא נוסע, יש לי בערך 5,000 מסלולים של טסטים, שאני לא אצטרך לבקש אישור מכל איזה שכנה בביאליק 34.

אפי רוזן: אז אני מונע את זה, יש טכנולוגיה.

אפי רוזן: פשוט אני רואה את כל - - -

ישראל אייכלר: אבל אם מישהו רוצה לערער הוא יכול לערער?

אפי רוזן: כן, מערערים.

ישראל אייכלר: אפילו שזה מטושטש?

אפי רוזן: ערערו מה-15 ביולי עד היום 900 תלמידים.

ישראל אייכלר: אבל זה מטושטש.

אפי רוזן: מטשטשים רק דמויות.

אפי רוזן: אני רואה הכול.

ישראל אייכלר: רק דמויות, לא מסלולים ולא נתיבים ולא שום דבר?

אפי רוזן: לא, אני רואה הכול בצורה יוצאת מן הכלל, רק רץ איזה משהו ורדרד ככה לפעמים.

אפי רוזן: .

ג'יהאד אבו פרוח: כמה ערערו?

ג'יהאד אבו פרוח: 115 פלוס 90?

אפי רוזן: 900.

ישראל אייכלר: יש הצעה נוספת שבטופס אולי תוסיפו שורה: האם אתה רוצה לקבל את המסרון אצלך, או חלופה אחרת של הודעה קולית או של המורה?

ישראל אייכלר: זאת אומרת עד שאתה תעשה את הדבר הקולי הזה.

ישראל אייכלר: כמה זה עולה?

אפי רוזן: אני אגיד לך, אדוני היושב ראש, אנחנו עשינו עוד משהו, הלוא בסוף יש לנו מורים בני כל הדתות ומורה יהודי למשל אומר: למה נתתם לי במות משה רבנו טסטים?

אפי רוזן: אני לא רוצה להעמיד את הרכב שלי לטסט.

אפי רוזן: זכותו, נכון?

אפי רוזן: לכן במערכת בפיתוח עכשיו - - -

ישראל אייכלר: למה, מי צם במות משה רבנו?

קריאה: לא משנה, אחד הצומות.

אפי רוזן: יש אנשים.

אפי רוזן: כמה יש לנו, יש שישה צומות בשנה, נכון?

ישראל אייכלר: אבל ז' באדר, אתה יודע מי צם, רק אנשי חברה קדישא.

אפי רוזן: טוב, הם לא מורים לנהיגה.

ישראל אייכלר: על פי המנהג ב-ז' באדר, יום מות משה רבנו, אנשי חברה קדישא, בגלל שכתוב שמשה התעסק בעצמות יוסף, אז כל מי שמתעסק בקבורת מתים צם, אם חלילה הוא פגע פעם בכבודו של נפטר אז הוא צם ב-ז' באדר.

ישראל אייכלר: זה הצום של אנשי חברה קדישא.

אפי רוזן: זה מידע חשוב, כי - - - על חלקה.

אפי רוזן: אבל מה עשינו למשל בעניין הזה?

אפי רוזן: במערכת בעוד חודשיים, בעדכון מספר שתיים, יתאפשר לכל מורה לפי דתו לציין את דתו ואז בתאריכים הספציפיים של השנה הוא לא יקבל.

אפי רוזן: גם התלמיד.

ישראל אייכלר: גם ברמדאן?

אפי רוזן: גם ברמדאן.

ישראל אייכלר: אז כל הרמדאן הוא מושבת?

אפי רוזן: אם הוא מוסלמי והוא יחליט שהוא לא רוצה מבחנים ברמדאן.

ישראל אייכלר: אם הוא לא רוצה.

ישראל אייכלר: אבל הוא רוצה, הם עובדים ברמדאן.

אפי רוזן: זה מותר, אין בעיה, אבל יכול להיות שתלמיד לא ירצה ברמדאן.

אפי רוזן: גם תלמיד וגם מורה יוכלו וולונטרית לסמן דת ואז הם ייחסמו מלקבל מבחנים במועדים שמהווים פגיעה ברגשותיהם.

ישראל אייכלר: יפה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת הוא לא חייב לכתוב איזה דת, אם הוא רוצה הוא מסמן.

אפי רוזן: לא.

אפי רוזן: לא חשבנו על זה בהתחלה, אדוני, אבל בדיוק היה לנו חג מוסלמי בדרך, פנה אליי מורה מוסלמי, אמרנו, תשמע, זה הגיוני.

ישראל אייכלר: נכון.

ישראל אייכלר: טוב, אז תחשבו על העניין הזה של ההודעה הקולית.

אפי רוזן: זה ייקח כמה חודשים, אמרתי קודם, זה פיתוח - - -

ישראל אייכלר: אבל תוך כמה חודשים זה יהיה, בעזרת ה'.

אפי רוזן: זה יקרה.

ישראל אייכלר: לגבי ההמרה, מה רצית להגיד?

אפי רוזן: ההמרה קורית בדיוק כמו שהיה קודם לכן.

אפי רוזן: למעשה התהליך הראשוני לא משתנה.

אפי רוזן: גם מי שמבקש המרת רישיון נהיגה, הוא צריך לבוא לרשות הרישוי, לקבל חותמת כשירות של הרשות ולמעלה שם הפקידה אמורה לסמן איזה בחינה הוא עושה, אז היא רושמת שם בחינת המרה והוא צריך ללכת למורה לנהיגה.

אפי רוזן: הרי מה ההבדל בהמרה?

אפי רוזן: בהמרה הוא לא חייב לקחת שיעורי נהיגה, הוא צריך לקחת מורה עם רכב להוראת נהיגה ולבוא לטסט.

אפי רוזן: ההבדל היחיד הוא שהאגרה היא מופחתת, הוא משלם פחות אגרה ושבשעה אחת שלמה נכנסים שלושה אנשים ולא שני אנשים.

אפי רוזן: בהתחלה היו בעיות עם ההמרות בגלל בעיית מחשוב.

אפי רוזן: חלק מהאנשים, אגב, אלה שאצה להם הדרך פשוט נרשמו לטסט רגיל ושילמו יותר, אבל זה לא הפריע לאנשים.

אפי רוזן: עכשיו גם העניין הזה הוסדר, מבחן המרה מסומן והכול בסדר, אנחנו עושים המרות כל יום.

אפי רוזן: עירית, אני טועה עם ההמרות?

ישראל אייכלר: עכשיו נשמע את העמותה לקידום מקצועי של מורי הנהיגה, הגב' עירית זינגר, יושבת הראש, בבקשה, זכות הדיבור.

עירית זינגר: אני כמעט מאמצת את התכנית שאפי הציג פה, אדוני, אבל לצערי הרב זה לא כל כך ורוד כמו שזה נשמע בתוך משרד כזה יפה כמו שיש כאן.

עירית זינגר: בשטח זה לא עובד ככה.

ישראל אייכלר: את יודעת מה זה רוזן בעברית, שושנים ורודים, ורדים.

עירית זינגר: שושנים, כן, זה לא ורוד.

עירית זינגר: זה גם לא רחוק מלהיות שושנים ויש להם בגבעול קוצים ואנחנו נדקרים, תלוי מי נדקר, יש כאלה שנזהרים יותר ויש כאלה שפחות.

עירית זינגר: על כל פנים, אני די מבינה את העובדה שמשרד התחבורה הלך למהלך יחסית מאוד משמעותי, מאוד שונה ממה שהוא היה בהרבה מערכות שלו וייקח זמן עד שזה יסתדר.

ישראל אייכלר: הלוואי שבתחבורה הציבורית יבואו אנשים כמו אפי לעשות סדר.

אפי רוזן: ברחתי בזמן, הרב.

ישראל אייכלר: אתה כבר לא ב-?

אפי רוזן: לא, הייתי, הורדתי מועמדות בזמן.

ישראל אייכלר: פה זה היה דבר לא פשוט, אבל בתחבורה הציבורית המצב הוא נורא ואיום.

עירית זינגר: מה שלנו מפריע זה שכל מהלך ההתנסות הזה, עד ש-, ואני מדברת על הדברים המשמעותיים, אנשים משלמים ואני לא מדברת רק בכסף, אבל גם בכסף, זה גם תלמידים וגם מורים.

עירית זינגר: ההתנסות הזאת היא על חשבון מישהו.

עירית זינגר: כרגע זה לא עובד ככה, זה לא עובד כל כך ורוד.

עירית זינגר: תלמידים לא מקבלים טסט כל שלושה שבועות, הרבה יותר, למעלה מחודש, חודש ושבועיים.

עירית זינגר: אפשר לבוא ולהגיד, נכון, זה הרבה יותר ממה שהיה, ואם הכמויות יותר גדולות אז תלמידים איפה שהוא גם מתנחמים בעובדה שהם מחכים חודש ושבועיים וזה בסדר, ולכן אנחנו גם לא מלינים על זה.

עירית זינגר: ברור לנו שזה איזה שהוא תהליך, אם כי המורים, הרבה מהם גם יבואו ויגידו, אני לא בטוחה שהם כל כך רוצים טסט כל חמישה ימים, ואפי יודע את זה, אבל זה מחיר הרפורמה וגם את זה הבנו.

עירית זינגר: אבל יש דברים אחרים.

עירית זינגר: אתה הזכרת כאן, אדוני, את הקטע של ההזמנות.

עירית זינגר: לדעתי, כמורה אישה שמאכלסת הרבה מאוד מהמגזר החרדי אצלי באוטו, הנושא של האס.

עירית זינגר: אמ.

עירית זינגר: אסים הוא משמעותי.

עירית זינגר: זה לא עובד ברמה של גם אני מקבלת, מסיבה אחת פשוטה, אפי, שכשאני מזינה טופס של תלמידה חרדית אני מחויבת לתת מספר טלפון עם אס.

עירית זינגר: אמ.

עירית זינגר: אס ואין לה.

עירית זינגר: אז מה היא עושה?

עירית זינגר: היא נותנת לי מספר טלפון של דוד שלה ובמגזר החרדי זה לא עובד כל כך יפה, הם לא כל כך מקבלים את זה.

עירית זינגר: חשבנו בהתחלה, גם אני ניסיתי את זה ונתתי את הטלפון שלי, כי באמת הכוונה, כמו שאמרת, זה לעזור וללכת כדי שהעבודה תרוץ ותעבוד, ואז בשלב מסוים זה נחסם והמורים לא יכלו לתת ליותר מאשר תלמיד אחד.

ישראל אייכלר: למה זה נחסם?

עירית זינגר: כי ראו פתאום שהטלפונים שלנו, שלי אני המורה, פתאום הופיעו אצל כל התלמידים.

ישראל אייכלר: ומה רע בזה?

אפי רוזן: אני אענה לך, זה בדיוק מה שרצינו.

אפי רוזן: אנחנו רצינו לסיים את החגיגה.

ישראל אייכלר: לא, רגע, אבל אם לאדם אין טלפון כזה והמורה עוזר לו, אז מה הבעיה?

אפי רוזן: המורה גם מקבל הודעה על הטסט.

ישראל אייכלר: אז מה אכפת לי שהמורה נותן לתלמידים?

אפי רוזן: אני אסביר לך.

אפי רוזן: זה לא מה שהיא אומרת.

אפי רוזן: אם הייתה אפשרות שיקבל גם התלמיד וגם המורה, בסדר גמור.

אפי רוזן: היא אומרת: תן לי לקבל במקום התלמיד.

עירית זינגר: לא, אני לא.

עירית זינגר: אפי, אני לא ששה לזה.

ישראל אייכלר: לא, היא לא אמרה, אני לא שמעתי את זה מעירית.

ישראל אייכלר: היא אמרה שמישהי שאין לה אס.

ישראל אייכלר: אמ.

ישראל אייכלר: אס מבקשת ממנה - - -

עירית זינגר: יש דרך אחרת לפתור?

עירית זינגר: אני לא מכירה.

עירית זינגר: אולי אתה - - -

ישראל אייכלר: הדרך זו הודעה קולית, אני חושב.

אפי רוזן: היושב ראש, אני אגיד לך, כשאתה אומר - - -

ישראל אייכלר: אם זה ייקח כמה חודשים לא אכפת לי, רק שאני אדע ש - - -

אפי רוזן: כשאתה מדבר על עולם הוראת הנהיגה הוא יותר מורכב מכנסת ישראל.

ישראל אייכלר: מה אתה אומר?

אפי רוזן: תאמין לי.

אפי רוזן: הוא כל כך מלא בדעות ומפוצל ודעות מנוגעות אחד לשני, ואני לא מדבר על שיוכים, זה כבר לא מעניין אותי.

אפי רוזן: אני אתן לך דוגמה, סוגיית בתי הספר, למשל.

ישראל אייכלר: אולי ניתן לגברת עירית לסיים?

אפי רוזן: בטח.

ישראל אייכלר: פשוט נכנסנו בדברים שלה.

עירית זינגר: הנושא של האס.

עירית זינגר: אמ.

עירית זינגר: אסים, הנושא של ערעור דרך המחשב, הוא איזה שהיא זכות שנשללת מהמגזר הדתי.

עירית זינגר: תלמידים לא אוהבים להיות שונים, הם מחפשים את הדרך להיות כמו כולם.

עירית זינגר: אני לא יודעת לתת להם פתרון ואני אגיד גם משהו אולי לא נעים.

עירית זינגר: וואו, יש כרגע תקשורת בין משרד התחבורה לתלמיד, עם זה יצאנו, זה חלק מעניין ההפרטה, תפתרו איתם את הבעיה, זה לא עניין שלנו, אבל אנחנו מבינים שכדי שהעבודה תתגלגל מישהו פה צריך לקחת איזה שהיא יוזמה ולהוליך את זה.

עירית זינגר: בשטח זה לא קורה.

עירית זינגר: התלמיד, גם אם הקטע של הערעור צריך לעבור דרכי, או לא יודעת, מישהו אחר עם אינטרנט, כי רק שם - - - עד לפני חודשיים, אם אני זוכרת נכון, אולי קצת יותר, הייתה גם בעיה של תשלום האגרה.

עירית זינגר: זה נפתר, אז אפשר ללכת היום לדואר ולעשות, קודם זה גם לא היה, הם היו צריכים לשלם את האגרה דרך האתר באינטרנט וזה עשה בעיה.

עירית זינגר: זה עושה בעיות לאנשים - - - תראו, אני חילונית, אין לי בעיה, לתלמידים החילוניים גם אין בעיה, אבל באים מהמגזר הדתי ואומרים שהם רוצים להיות כמו כולם.

עירית זינגר: הייתה בעיה גם של טשטוש פנים, הרי זה בא מתוך המקום הזה של המגזר החרדי, שלא כל כך רצה להיות מצולם.

עירית זינגר: מנסים לתת לזה פתרון, בסדר, נכון להיום - - -

אפי רוזן: זה ממש לא בא מזה.

אפי רוזן: המגזר החרדי, זה לא סוג של מחלה, זה סוג של אמונה - - -

עירית זינגר: אף אחד לא הציג את זה כמחלה.

אפי רוזן: אנחנו מציינים את זה כאיזה מין נכות כזאת.

אפי רוזן: אני חייב להגיד לך שאני לא קיבלתי, ואת יודעת שאני מקבל מאות תלונות, אלפי תלונות, אדוני, אני חייב להגיד לך שאף אחת מהן לא הייתה מהמגזר החרדי ואני מסתובב שם ואני חי שם.

עירית זינגר: אבל אף אחד לא מנסה להציג את זה בצורה הזאת, אל תמשוך את זה לשם.

אפי רוזן: לא, לא, לא, תראי - - -

ישראל אייכלר: בשעתו, כשהיית באמצע הרפורמה, אני רוצה לציין את זה לפרוטוקול, הייתה תלונה או אמרו לי שיש נשים ערביות שהן לומדות נהיגה והן לא רוצות שיצלמו אותן באוטו ואז העניין של הטשטוש.

ישראל אייכלר: כך שאני כן קיבלתי בשעתו, עוד כשהיה מאבק של המורים, אז אחד הנימוקים היה כאילו פגיעה בצנעת הפרט.

אפי רוזן: אבל לא בסביבתך, נכון?

ישראל אייכלר: לא, לא, לא, דווקא מה - - -

אפי רוזן: זה מה שאני אומר.

אפי רוזן: אנחנו תמיד, היהודים, יש לנו טבע לנסות להבין יותר ממי שצריך להבין את המצב שלו.

אפי רוזן: אני אגיד לך, החרדים הם חברה מאוד מתקדמת, מאוד מלומדת, העניין של השימוש שלה באינטרנט נובע מצרכים של מניעת בעיות חינוכיות בגילאים יותר מוקדמים, לימים זה גם משתנה.

אפי רוזן: אני אומר, לא קיבלתי אף תלונה, וצריך להגיד את זה ככה - - -

ישראל אייכלר: לא, העניין הזה של האס.

ישראל אייכלר: אמ.

ישראל אייכלר: אסים - - -

עירית זינגר: אבל, אפי, אתה יושב היום בוועדה המסוימת הזאת כי התקבלו לכאן פניות כאלה.

ישראל אייכלר: בדיוק, בגלל הנושא הזה.

ישראל אייכלר: כן יש לנו פניות.

עירית זינגר: זה לא כי אני העליתי את זה.

עירית זינגר: אתה ואני יושבים פה כדי לנסות לפתור את זה, לא כדי להאיר את זה, זה כבר קיים.

אפי רוזן: אני נתתי - - -

ישראל אייכלר: רגע, אני רוצה לעשות קצת סדר, יש עוד נקודות שרצית להעלות או רק זה?

עירית זינגר: לא, בעיקרון אני עונה על שתי הנקודות שהועלו פה בוועדה.

ישראל אייכלר: אז עכשיו, אפי, קח את זכות הדיבור וקח בחשבון שאם אני עשיתי דיון על זה סימן שיש בעיה וצריך לפתור אותה.

ישראל אייכלר: מקובל עליי שזה ייקח כמה חודשים, חודשיים-שלושה, שיהיה מענה קולי, למה?

ישראל אייכלר: נדמה לי שהיועצת המשפטית תעיד שגם בחקיקה או בוועדה לפחות דיברנו הרבה פעמים שכל הטכנולוגיה במשרדי הממשלה צריכה להיות נגישה לאנשים שצריכים את הפקס, את המכתב ואת הטלפון, נכון?

ישראל אייכלר: לא ויתרנו על הכלים האלה בגלל שהעולם מתקדם ויש אוכלוסייה מסוימת, שהיא אוכלוסייה גדולה, אבל עדיין צעירה ודומיננטית, הקשישים, אני מדבר עכשיו בכללית, שהפקס, המכתב וזה עדיין לא פסו.

ישראל אייכלר: כשאתה אומר שאפשר לערער רק דרך המחשב, יש עם זה בעיה.

ישראל אייכלר: העניין של הערעור, נחשוב על עוד איזה רעיון, אבל הרעיון של הודעה קולית במקום אס.

ישראל אייכלר: אמ.

ישראל אייכלר: אס, הצלחנו לעשות את זה בבנקים, בקופות החולים, בכל מיני מקומות וגם אתה יכול לעשות את זה.

אפי רוזן: אל"ף, מכיוון שכבר בתחילת הדברים אמרתי שאנחנו הולכים לכיוון הזה, אז סימן שאנחנו ערים לו, אבל, אדוני, מכיוון שאנחנו מכירים ואתה יודע שאני לא מתעלם מדברים ואומר כל מה שאני חושב וגם לאדוני יש ראש פתוח כדי להבין מה אני אומר, בסופו של דבר גם הנער החרדי או הנערה החרדית שבאה ללמוד נהיגה, היא לפני כן עשתה מבחן תיאוריה במחשב.

אפי רוזן: היא לא יכלה לעשות את זה אחרת.

אפי רוזן: אין מה לעשות.

אפי רוזן: זאת אומרת האוכלוסייה היום למודת מחשב, היא יודעת להגיע למחשב.

ישראל אייכלר: איפה ממוקם המחשב של זה?

אפי רוזן: במקומות אזרחיים, אצל זכיינים אזרחיים, ולכן יש את המסוגלות הזאת.

אפי רוזן: הדבר השני שאני אמרתי - - -

ישראל אייכלר: רגע, אני רוצה להבין, הדור שלי עוד עשה עם ניירות.

אפי רוזן: גם אני.

יצחק פיליפ: לא, לא, עושים על מחשב.

יצחק פיליפ: מגיעים למרכזים מסוימים בכל עיר.

ישראל אייכלר: אה, יש מרכזים.

אפי רוזן: כן, זאת אומרת שיש נגישות.

אפי רוזן: הדבר השני שאני רוצה להגיד, אני לא אמרתי לא, אבל בתווך הזה בינתיים אני אומר דבר מאוד פשוט.

אפי רוזן: כל אחד יודע היד שמזינה אותו, מאיפה היא.

אפי רוזן: אני אומר, בסופו של דבר אני תלמיד של מורה, אני רשום בבית ספר, אני שילמתי אלפי שקלים לבית ספר?

אפי רוזן: האם אני צריך לצפות שאת המעט שהוא יכול לעשות לי, בגלל אמונתי כרגע, שאם הוא מקבל עכשיו את התאריך, שהוא יגיד לי מתי התאריך והשעה.

אפי רוזן: זה כל מה שאני אומר.

אפי רוזן: לא במקום, לא שום דבר.

ישראל אייכלר: לפתרון ביניים זה ודאי טוב, אבל אומרת המורה שחסמתם אותה.

אפי רוזן: לא, מה שחסמנו, זה לא זה.

אפי רוזן: היו למורים עוד כמה דרישות בדרך, שאני לא הסכמתי, היו כבר כמה שהסכימו, זה משרת כמה אנשים, אנחנו רצינו שהתלמיד והתלמידה, הם יהיו הגורם הכי חזק בתהליך הזה, לא רצינו - - -

ישראל אייכלר: שהמורה לא ישלוט ב - - -

אפי רוזן: לא רציתי שהבוחנים ישלטו ולא שהמורים ישלטו.

אפי רוזן: לי חשוב, מדינת ישראל, ילד בן 17-16 יבין שזו מדינה ראויה, ומה עשינו פשוט?

אפי רוזן: מה היו עושים מורים?

אפי רוזן: עירית, אנחנו מכירים אותם.

אפי רוזן: אז אני אגיד לך, חלק היו באמת לוקחים את זה ועושים למטרה טובה, כי יש להם 12 תלמידים חרדים, וחלק היו דוחפים את הטלפון שלהם על כל ה-80 תלמידים שלהם לקומבינה.

אפי רוזן: האם אני טועה?

עירית זינגר: אתה לא טועה, אבל אנחנו מדברים על משהו אחר.

ישראל אייכלר: מה קורה?

עירית זינגר: אבל, אפי, אף אחד לא יכול להזיז את התאריך, התאריך הוא שמי.

אפי רוזן: בוודאי שאפשר, מיד אני אסביר.

אפי רוזן: מרגע שאני נתתי למערכת את האס.

אפי רוזן: אמ.

אפי רוזן: אס שלך, אדוני, זאת אומרת שאתה מקבל את המידע.

ישראל אייכלר: כל פעם שאתה אומר 'אדוני' אני מרגיש כשופט, אני לא שופט.

אפי רוזן: אבל אנחנו כבר סיכמנו שאני דור ישן ואני מדבר ככה.

ישראל אייכלר: כן, אבל אנחנו מספיק ידידים ש - - -

אפי רוזן: אני מבין שאתה לא רגיל לזה בכנסת, אז אני רוצה לתת לך רגעים של חדווה.

אפי רוזן: בסופו של דבר מי שמקבל את ההודעה הוא זה שלמעשה מתקשר עם המחשב.

אפי רוזן: עכשיו, אם אני קיבלתי את ההודעה ולא הילד אני יכול להגיד לילד: לא, עוד לא קיבלת טסט, עוד לא, ולהתחיל להחליף את הטסטים.

אפי רוזן: כי אישרנו למורה, כי הם צריכים באמת גמישות - - -

ישראל אייכלר: איך הוא יכול להחליף?

ישראל אייכלר: הרי במחשב אתה תראה שלא הוא נבחן אלא הוא.

אפי רוזן: לא, מבעוד מועד הוא יכול להחליף, יש להם גמישות.

אפי רוזן: תראה, המערכת עובדת שהמורה מזמין טסט, אני תוך חצי יממה חוזר אליו ואומר לו: תשמע, אני יכול לתת לך טסט בין היום הזה לזה.

אפי רוזן: יכול להגיד מורה: אני טס לחו"ל, יש לי מילואים, והוא אומר: לא, לא רוצה את זה, מחדש.

אפי רוזן: כל השיח הזה, אם התלמיד - - -

ישראל אייכלר: אתה רוצה שהוא יהיה מול התלמיד.

אפי רוזן: בוודאי.

אפי רוזן: תראה, כבוד היושב ראש, מה קרה לנו?

אפי רוזן: עד הרפורמה מה היה קורה?

אפי רוזן: היו הרבה מורים, את יודעת שאני אומר דברים - - - אתה יודע מה הבעיה שלהם, אדוני?

אפי רוזן: שאני באתי מבחוץ.

אפי רוזן: אני באתי מבחוץ, אני לא גדלתי במשרד התחבורה ואני על כל הפוילישטיקים עליתי והיא יודעת את זה.

אפי רוזן: מה היה קורה?

אפי רוזן: יש מורים הגונים, אבל אם יש 10% לא הגונים אני לא יכול לבנות עליהם.

אפי רוזן: הם היו באים לתלמיד ואומרים: הזמנתי לך טסט במשרד התחבורה, לא קיבלנו טסטים.

אפי רוזן: הבן אדם כל חודש מקבל עשרה או עשרים זוגות טסטים, נותן לכל מיני אנשים שהוא רוצה טסטים והנבך הזה, הילד החנון, חמישה חודשים מחכה.

אפי רוזן: אנחנו אמרנו, לא יהיה יותר.

אפי רוזן: אגב, מה רצו עכשיו גם המורים?

אפי רוזן: ואת ערה לזה.

אפי רוזן: בהתחלה היה אפשר להחליף גם בין אנשים שקיבלו הודעה ולא קיבלו הודעה.

אפי רוזן: המורים התעקשו איתי: תשמע, אנחנו רוצים גם היום להחליף בין אחד שכבר קיבל הודעה לטסט לבין אחד שעוד לא הגשתי.

אפי רוזן: לא יהיה, אמרתי, זה לא סימטרי.

אפי רוזן: יכול להיות מצב שילד הזמין, קיבל טסט אחרי שחיכה שלושה חודשים, בא השכן שלך ואתה מכניס אותו.

אפי רוזן: אדוני היושב ראש, השר שלי התכוון שתהיה שקיפות, שתהיה מהימנות, שהילדים יהיו הכוח ובסוף גם יהיו יותר טסטים.

אפי רוזן: וכן, אומרת נכון עירית, תשאל את המורים לנהיגה והם יגידו לך שאם הם יקבלו טסט כל שבוע חצי מהמורים יפשטו רגל.

אפי רוזן: הם לא רוצים, אני מבין אותם, אבל איך השר אמר?

ישראל אייכלר: למה הם יפשטו רגל?

עירית זינגר: לא יעשו שיעורים.

ישראל אייכלר: בימינו זה לא היה, אבל היום אתם הרי קובעים שצריך 28 לפחות.

אפי רוזן: מינימום.

ורד קירו-זילברמן: אפשר גם 70.

ישראל אייכלר: אה, אפשר להעלות יותר.

אפי רוזן: עכשיו, רגע, לא כולם, אבל אני אומר לך מקצועית, אני מסכים איתה, אני אומר לך, יכול להיות שגם אם היו מחליטים כל שלושה שבועות זה היה סביר, אבל איך אמר השר ובצדק?

אפי רוזן: אתם שמונה שנים טחנתם לי באוזן שצריך הרבה יותר טסטים, יהיו הרבה הרבה יותר טסטים.

אפי רוזן: עכשיו, עוד דבר שקרה ברפורמה הזאת, חשוב לי שתדע, ערב הרפורמה היו רשומים לנו 465 בתי ספר במדינה, איך אתה מקים בית ספר?

אפי רוזן: היו רבים.

אפי רוזן: אני מכיר את עמדתך על בתי הספר, בעניין הזה את חושבת כמוני.

אפי רוזן: היו רבים שני מורים, היה רב מורה עם מנהל - - -

ישראל אייכלר: היא צריכה עוד לחזור למורים, אל - - -

עירית זינגר: לא, אני בסדר, אני אומרת - - - זה לא סותר.

אפי רוזן: לא, יש דברים שאנחנו עושים ביחד.

ישראל אייכלר: לא, אבל אתה אומר בפומבי שאת יודעת ויבואו מורים אליה בטענה למה - - -

עירית זינגר: אני גם יכולה להגיב לזה.

אפי רוזן: אני אגיד לך מה היה קורה.

אפי רוזן: היה מורה בבית ספר איקס, פתאום רב עם בית הספר, למחרת הוא מקים בית ספר.

אפי רוזן: בית ספר של מורה אחד נהיה.

אפי רוזן: הוא גם מנהל מקצועי, אז הוא יכול, פתאום נהיו 460 בתי ספר.

אפי רוזן: יש לך 4,800 מורים רשומים ואנחנו יודעים שזה מיותר, זה שובר את השוק.

אפי רוזן: ביום שהקמנו את המערכת ירדנו ל-331 בתי ספר.

אפי רוזן: מה קרה?

אפי רוזן: היום בית ספר, כמה שהוא יותר גדול יש לו יותר גמישות, פתאום נעלמו כל הקומופלאז'ים.

אפי רוזן: זה דבר שהרפורמה השיגה עוד לפני שהיא יצאה.

ישראל אייכלר: ומה עושים כל המורים האלה שהיה להם בית ספר פרטי?

אפי רוזן: חזרו לבית הספר.

ישראל אייכלר: מתאחדים לקבוצות?

אפי רוזן: כן, למה?

אפי רוזן: כי אם אתה בית ספר גדול יש לך היום יכולת להחליף בין תלמידים.

אפי רוזן: אם אתה קטן אתה לא יכול להחליף, אתה פחות רלוונטי לתלמיד.

אפי רוזן: תראה עוד שני דברים.

אפי רוזן: אני מספר לך קוריוזים, אבל אתה בסוף מוביל דעה בציבור, חשוב שתדע.

אפי רוזן: מתקשר מורה יום אחד אומר: אני לא יכול להזמין טסטים, המערכת דפוקה.

אפי רוזן: תשמע, בשבועיים הראשונים, אדוני, ישבנו בחמ"ל של מוטורולה כולנו, אנחנו בודקים ואומרים לו: בטח שאתה לא יכול להזמין טסטים, הרכב שלך בן 12.

אפי רוזן: כמה שנים מותר שיהיה רכב נהיגה?

עירית זינגר: עשר שנים.

אפי רוזן: עשר שנים.

אפי רוזן: כשלא הייתה מערכת עבדו עלינו בעיניים.

אפי רוזן: מתקשר אחרי שבוע ברפורמה מורה ואומר לי: אפי, אתם דופקים אותי, סליחה על הביטוי, אני לא יכול להזמין טסטים.

אפי רוזן: אתה בודק, הבן אדם פסול רישיון שנה וחצי.

ישראל אייכלר: הוא עצמו?

אפי רוזן: הוא עצמו.

עירית זינגר: זה לא כל כך מוסיף, מה שאתה מספר פה, אפי.

עירית זינגר: אתה לא היית אז, אני כן הייתי.

אפי רוזן: אני אענה לך.

עירית זינגר: רק שנייה אחת, אני כן הייתי.

עירית זינגר: לבוא ולהגיד שעבדו על המערכת, זה כי למערכת אין פיקוח, לא היה פיקוח ואם המערכת - - -

אפי רוזן: אני מסכים.

עירית זינגר: רק שנייה, אני שתקתי מאוד יפה כשאתה דיברת, חלק מהדברים אפילו אימצתי ואתה מכיר את הדעות שלי.

אפי רוזן: מה, את שמעת אותי שאמרתי שהמדינה הצטיינה במה שהיא עשתה?

עירית זינגר: לא.

עירית זינגר: אני מאלה - - -

ישראל אייכלר: היא רוצה להגן על המורים, תן לה.

עירית זינגר: לא, לא - - -

אפי רוזן: לא, המורים הם לא הבעיה.

עירית זינגר: המורים הם לא הבעיה.

עירית זינגר: אני טוענת שאם המערכת, אם המשרד, אם המדינה לא מסוגלת להפעיל את המערך הזה אולי טוב עשתה שיצאה לאיזה שהוא מיקור חוץ שיפעיל את זה.

עירית זינגר: הבעיה שלי - - -

אפי רוזן: אני לא יודע לגבי המדינה, אני מסוגל ואני עושה את זה כמו שצריך.

אפי רוזן: מדינה זה דבר גדול.

עירית זינגר: רק שנייה, מה שאנחנו מבקשים, ותתפלא שאני אומרת את זה, אתה יודע, כמו ילד קטן שרוצה חוקים, תאכפו את החוקים האלה עד הסוף.

אפי רוזן: אני מסכים.

עירית זינגר: אם יש מורה שמזמין יותר מדי, ושנינו יודעים על מה אנחנו מדברים, דיברנו על זה מיליון פעם, זו בעיה של המורה.

עירית זינגר: סך הכול שורה תחתונה אנחנו עצמאים וכל אחד יצליח להחזיק את עצמו מעל המים אם הוא יעבוד נכון או לא.

עירית זינגר: אבל מאחורי הכול אתה, בתור מנהל האגף, וכל הכבודה שיושבת כאן בתור נציגי המדינה, המטרה היא שנהג שיוצא לשטח יוצא אכן מוכן ואכן מתאים לנהוג בכבישי מדינת ישראל.

אפי רוזן: אני מסכים איתך.

עירית זינגר: אני מדברת על הצד המקצועי, אני לא כל כך בטוחה שהחלק הזה, הנקודה הקטנה הזאת הייתה איזה שהיא scope מאוד רציני בהחלטות של המערכת.

עירית זינגר: יכול להיות שזה יבוא, כרגע משלמים מחיר.

עירית זינגר: כשאני באתי ודיברתי, כי זה הנושא שעלה פה, על המגזר הדתי, אני, אתה יודע מה?

עירית זינגר: זה לא נוגע אליי כל כך, אני בסדר, אני עכשיו מסתדרת עם זה, אנחנו צועקים את הצעקה של האנשים שפנו אל אדוני.

עירית זינגר: הם לא פנו אליי, הם כל כך רוצים ללכת לטסט שהם יביאו גם את האס.

עירית זינגר: אמ.

עירית זינגר: אס של הדודה שהיא חילונית, הם יעשו את זה.

ישראל אייכלר: בוודאי.

אפי רוזן: אנחנו מקבלים את זה ואנחנו מתקנים את זה ועשינו עוד דברים שהם אפילו עוד יותר משמעותיים לטובת ה - - - דרך אגב, אני מסכים איתך שבכל רפורמה צריך קודם כל לוודא שדווקא המוחלשים קיבלו מענה ואחרי זה אלה שידם משגת.

אפי רוזן: וגם הרפורמה הזאת היא כזאת.

עירית זינגר: וגם ההצעה שאמרתי לך, היא לא הייתה כדי להעביר - - - אני מאלה שחושבים שהמהלך בין המדינה לתלמיד באופן ישיר, וואו, נתן לי לישון בשקט.

עירית זינגר: כי אני לא עשיתי את הדברים שאתה מדבר עליהם, אז אין לי בעיה עם זה.

יצחק פיליפ: מה עושים התלמידים החרדים?

אפי רוזן: אנחנו מפתחים את זה.

יצחק פיליפ: עכשיו, היום.

יצחק פיליפ: מה?

אפי רוזן: עכשיו הם מקבלים את ההודעה, מקבלים מהמורה או מבית הספר.

יצחק פיליפ: לא, הם לא יכולים להירשם.

עירית זינגר: אנחנו לא יכולים להזין את הטופס.

עירית זינגר: פה צריך לעשות איזה שהוא שינוי.

ישראל אייכלר: לפני שאני מסכם אני רוצה לשאול שאלה אינפורמטיבית.

ישראל אייכלר: כשאני הייתי ילד, אתה קורא לזה ילד, אבל אנחנו הזקנים כבר קוראים ילד לאנשים שהיו אומרים לי: מה, אני ילד?

ישראל אייכלר: לפעמים הם חושבים שהם יותר מבוגרים מאיתנו.

ישראל אייכלר: בכל אופן יש לי שאלה.

ישראל אייכלר: בזמננו היו מורים שהיו נותנים לך בקבלנות, כי אנחנו גם היינו חושבים ש - - -

עירית זינגר: קיים מעט מאוד בשוק היום.

עירית זינגר: מעט מאוד.

ישראל אייכלר: אז זו השאלה, האם יש אופציה?

ישראל אייכלר: כי מה שאפי אמר או רמז, שיש מורים שרוצים כמה שיותר שיעורים, מעבר ל-28 שהחוק מחייב.

ישראל אייכלר: אני לא עשיתי 28 שיעורים.

ישראל אייכלר: האם יש אפשרות לקבלנות?

עירית זינגר: אדוני, כל מורה בטריטוריה שלו, כמו שהוא מבין.

אפי רוזן: תיאורטית כן, אתה לא תדע את זה.

אפי רוזן: אנחנו לא נדע את זה.

עירית זינגר: אבל אני רוצה להגיד לך, יש הבדל מאוד גדול היום בין סוג התלמידים של פעם, גם כשאני הייתי צעירה ולמדתי ולא הייתה מגבלה כזאת, לבין התלמידים של היום.

עירית זינגר: הם יודעים טוב מאוד, הם מרגישים מתי הם מוכנים, אבל כמו בכל מסחר יש מסחר יותר הגון ויש מסחר פחות הגון.

עירית זינגר: מה שהרפורמה הזאת כן עשתה, שהוא שלילי בעיניי, שהתלמידים מאוד ממהרים להגיע ל-28 שיעורים ו'אני מנסה', שיטת אריאלה ממפעל הפיס.

עירית זינגר: עברתי?

עירית זינגר: טוב, לא עברתי, אני משלם עוד 138 שקל, זה כמעט מחיר של שיעור ואני מנסה עוד פעם.

עירית זינגר: פה יש בעיה, מקצועית פה יש בעיה.

עירית זינגר: אז נכון שתמיד יחשדו במורים שהם רוצים עוד שיעורים, לא יודעת להגיד, אני לא בכל מקום של האנשים שעושים את זה, אבל יש עם זה בעיה, אני אומרת לך את זה במפורש, כי זה איזה שהוא מספר, אני לא יודעת, אבל זה לא שייך לוועדה הזאת.

אפי רוזן: אני רוצה, ברשותך, אדוני, לפני סיכום להגיד ככה, קודם כל השיח והוויכוחים הללו הם בעיניי חשובים והם מתקיימים ואת יודעת שאני הבאתי מורים מכל הארץ כמה פעמים והלכתי בכל הארץ, כי אנחנו לומדים מהשיח הזה.

אפי רוזן: למרות כל הוויכוחים אני חייב לומר לך שהרוב המכריע של המורים לנהיגה הם אנשים ראויים, הם אנשים שרואים בזה שליחות ועושים מלאכה נאמנה, אלא מה פה?

אפי רוזן: כמו בכל מקום, ה-5% או ה-10% שלא הייתי רוצה לראות אותם, הם עושים רעש כמו ה-90% האחרים.

עירית זינגר: רק אותם שומעים.

אפי רוזן: ואז אתה שומע רק אותם.

אפי רוזן: אני, אגב, לא שומע רק אותם.

ישראל אייכלר: מישהו אמר לי פעם משל יפה, שכולכם יכולים ללמוד מזה.

ישראל אייכלר: אם יש מפה לבנה על השולחן, מפה צחורה, ויש רק כתם שחור אחד, מי שנכנס אומר: מה זה?

ישראל אייכלר: אף אחד לא אומר שכל המפה יפה.

אפי רוזן: נכון, וזה המצב כרגע.

ישראל אייכלר: אותו דבר בכל מקצוע.

ישראל אייכלר: אגב, גם על הכנסת, רואים איזה כתם שחור, אומרים: אה, חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: אין מה לעשות, ככה מורים, ככה נגרים.

ישראל אייכלר: נגרים אני אומר כי הייתה לנו חנות רהיטים.

ישראל אייכלר: זאת אומרת כל מקצוע, יש להם את האנשים הטובים ואני רוצה, אם מותר לי בפרוטוקול להגיד, שאתה אחד האנשים הטובים בשירות הציבורי.

אפי רוזן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אני אומר את זה תמיד לחבר'ה שלי, כי לפעמים פקידים באים באמירה, מה אכפת לי?

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לריב עם כל העולם, אני צריך לבוא הביתה בערב בשלום, אני לא אנסה לשנות, ככה המערכת בנויה.

ישראל אייכלר: אתמול היה לנו דיון פה על הצהרונים, כל פקיד אמר: המשרד שלי בסדר, זה המשרד ההוא, המשרד ההוא בסדר וראיתי שאף אחד מהמשרדים לא רוצה לגעת כי, כמו שאתה אומר, זה מבנה פירמידה כזאת שאני לא יכול - - - ואתה בא ועשית שינויים כאלה במשרד הרישוי לטובת הציבור, גם בלימודי נהיגה ולא רק בלימודי נהיגה, שאני פשוט מברך.

ישראל אייכלר: מותר גם לברך.

ישראל אייכלר: ואני מברך באמת את משרד התחבורה על המעבר במערך מבחני הנהיגה למערכת הממוחשבת ומקווה שבמשך הזמן המשרד ימשיך לשפר את המערכת, כי בכל רפורמה יש הרבה בעיות וצריך לתת מענה שוויוני לכלל האזרחים במדינה.

ישראל אייכלר: אני מבקש, כי לתלמידים שאין ברשותם מכשיר תומך במסרונים תינתן ההודעה באמצעות הודעה קולית, כפי שעושים בבנקים או ברשויות שונות.

אתי שבתאי: גם מי שנתקל בחסם של ה - - -

אפי רוזן: כן.

ישראל אייכלר: אני שמח לשמוע כי בכוונת המשרד ליישם את ההמלצה תוך מספר חודשים, אני מקווה שזה לא ייקח יותר משלושה חודשים.

ישראל אייכלר: אבקש לעדכן את הוועדה בדבר ההתקדמות בנושא.

ישראל אייכלר: תודה רבה לאפי רוזן, תודה רבה לגב' עירית זינגר ולדוד ישעיהו ולכל האנשים בצוות פה, ליועצת המשפטית ולמנהלת החדשה.

ישראל אייכלר: פעם אחרונה שאני אומר חדשה, בעזרת ה'.

אתי שבתאי: זהו, כבר לא.

ישראל אייכלר: והצוות של הוועדה, תודה רבה לכולכם.