ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 840, 2018-10-29 11:00

איתן כבל: בוקר טוב לכם, גברתי מנהלת הוועדה, יועצת, יועצות משפטיות, רשמת פרלמנטרית, הדובר, חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, וגם ברוכים הבאים, תלמידי תיכון "עתידים" בחולון.

איתן כבל: מה זה אומר חלוצי הערכה באזרחות?

יעל דביר פרי: המרה מלאה לבגרות.

יעל דביר פרי: לא עושים בגרות כתובה.

איתן כבל: למה זה חלוצים?

יעל דביר פרי: ככה קוראים לזה.

יעל דביר פרי: אנחנו לא עושים בגרות רגילה, בגרות חיצונית, אלא הם עושים רק פרויקטים, ומקבלים את הציונים על הפרויקטים.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: שיהיה לכם בהצלחה, חלוצים.

קריאות: תודה רבה.

לאה פדידה: אני חוזרת לבית הספר.

איתן כבל: נדמה לך, גם את הפרויקטים האלה לא תעשי.

לאה פדידה: אני רוצה מסלול עוקף בג"ץ.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הצעת החוק היא של חבר הכנסת רועי פולקמן, שמוביל את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 28) (דחיית מועד הפירעון של הלוואה לדיור בנסיבות מיוחדות), התשע"ח–2018.

איתן כבל: האם הצלחת להגיע להבנות, להסכמות?

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

רועי פולקמן: עם בנק ישראל, זה שהם לא פה זה סימן ש - - -

חן פליישר: אני פה.

רועי פולקמן: סליחה.

לאה פדידה: סומכים עליך.

רועי פולקמן: זה שעודדה עזבה זה אומר שאין קרב.

איתן כבל: על זה נאמר לא אלמן ישראל.

חן פליישר: זה אומר שגם על ההסכמות אנחנו מסכימים.

רועי פולקמן: נראה לתלמידים מחולון שאנחנו גם יודעים להגיע להסכמות פה בכנסת, ושגם נעשה את זה.

רועי פולקמן: אז כן, התשובה היא שהגענו להסכמות.

רועי פולקמן: אני גם רוצה להודות פה לבנק ישראל בעניין הזה.

רועי פולקמן: אני אומר גם לחברים מהאוצר מאגף תקציבים, אפרופו הדיון הקודם, יש דיון על זה שכל דבר שאנחנו עושים בנושא הצרכני ישפיע על הריביות ויעלה את הריביות.

רועי פולקמן: הטענה הבסיסית שלי, ועוד פעם, אי-אפשר להוכיח את זה אמפירית, אלא לאורך זמן.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם, בשתיים-עשר אני מסיים את הדיון.

רועי פולקמן: לדעתי נסיים את זה תוך פחות.

רועי פולקמן: תוך עשר דקות אנחנו יכולים לסיים את זה, בגלל זה אני מושך טיפה זמן.

איתן כבל: רק אמרתי.

רועי פולקמן: אני רק אומר לחברותיי פה מבנק ישראל ולחבריי מאיגוד הבנקים, אני חושב שבכל מקרה, כל דבר שיהיה שקוף יותר – כלומר, אני מעדיף ריביות על השולחן, כולל בסוגיה שגם אם הייתי אומר:

רועי פולקמן: מחר מבטלים את עמלת הפירעון המוקדם.

רועי פולקמן: כמו שאני אומר גם דרך אגב על השירות של ה"גרייס", ואיגוד הבנקים יחליטו שהם מבטאים את זה בריביות, ואני אטען שהתחרות היא זאת שתסדר איזונים בין היצע לביקוש.

רועי פולקמן: הדבר הזה לצרכן בהכרח יותר טוב בטווח הבינוני והארוך מאשר המנגנונים המאוד מסובכים שגם בפירעון המוקדם קיימים, שבן אדם לא יודע, ובאמת בגלל זה לא ממחזר.

רועי פולקמן: וגם פה אני אומר מה שאמרנו בתחילת הדיונים, יש מוצר בבנקים – גם כי בהתחלה אמרו: זה יעלה, זה לא יעלה – יש "גרייס", בנקים נותנים מוצר כזה.

רועי פולקמן: עוד פעם, מנצלים אותו מעטים.

רועי פולקמן: יש "קרימינג".

רועי פולקמן: כלומר, בזמן החלטת הבחירה של המשכנתה יש לקוחות שבוחרים את המנגנון הזה ומקבלים את ההטבות האלה, ואחרים שלא.

רועי פולקמן: ולכן, אני מעדיף שהמוצר הבסיסי יהיה הטוב ביותר לכולם, בטח במצבי מצוקה כמו שאמרנו והגדרנו אותם ביחד כאן, אבטלה וכו', ואם יהיה בסוף ביטוי למשכנתה.

רועי פולקמן: אז בסוף הגענו לאיזושהי פשרה, שיש כאן שני מסלולים כמו שבדרך כלל אנחנו מציעים, מתוך ההנחה שלי שחלק מהבנקים בגלל תחרות יראו שאין פער משמעותי במוצר הזה שנקרא "גרייס", בשיפור השירות הזה שנקרא "גרייס", ולא יעלו בגלל זה את הריביות.

רועי פולקמן: אני מניח שאם נראה שהבנקים מייתרים את המוצר, בסוף אני רק אומר לכם מבנק ישראל מה אני מודד מבחינתי: כמה לקוחות במדינת ישראל יקבלו את המוצר הזה, שאני חושב שהוא חברתי והוא נכון והוא מוצדק, והעלויות שלו לבנקים.

רועי פולקמן: ודנו בהם כאן בדיונים, אפסיות, וכמה לא.

רועי פולקמן: אם הם לא ייתנו את המוצר הזה כי זה יהיה פייק, הם יגידו: אין בעיה, אתה רוצה "גרייס"?

רועי פולקמן: רק אנחנו מעלים לך את הריביות באופן שערורייתי.

רועי פולקמן: אז עוד פעם נצטרך לבוא לבנקים ולהגיד להם: חבר'ה, ה"גרייס" מחייב אותו במאה אחוז לכולם.

רועי פולקמן: אותו דבר, דרך אגב, אני אומר לכם על הפירעון, אני חושב שצריך להביא פתרון לפירעון, כדי שהרבה מהשוק יעשו את זה.

רועי פולקמן: זה יהיה המבחן.

רועי פולקמן: אני אומר את זה גם לחבריי מאיגוד הבנקים.

רועי פולקמן: אין לי בעיה שהלכנו על מתווה יותר - -

לאה פדידה: רך.

רועי פולקמן: - - רך שמתחבר לאג'נדה הבסיסית שלי של תחרותיות בשוק הבנקאות, לזה שיש יותר שקיפות.

רועי פולקמן: זה בעיני חוק של שקיפות.

רועי פולקמן: בדרך כלל עם הפיקוח על הבנקים איפה שאנחנו יכולים להגיע לדברים בהוראות ולא בחקיקה אני תומך בזה, אני בעד זה.

רועי פולקמן: אני חושב שהצעד הבא יהיה הדוחות שאתם מגישים ללוקחי המשכנתאות, דוחות בלתי קריאים לחלוטין, גם אותם נצטרך להסדיר.

רועי פולקמן: אני חושב שזה צריך לבוא לחקיקה.

רועי פולקמן: זו הפשרה.

רועי פולקמן: צריך לקרוא את זה?

אתי בנדלר: ברור.

רועי פולקמן: יאללה, אז בוא נקרא ונתקדם.

לאה פדידה: נצביע.

רועי פולקמן: אני לא מכיר ויכוחים.

אתי בנדלר: אולי יש הערות כלליות לפני כן?

איתן כבל: פולקמן, לפני ההערות הכלליות אולי במשפט וחצי כדי שהפרויקט המיוחד של התלמידים - -

לאה פדידה: יבינו על מה אנחנו מצביעים.

איתן כבל: - - יבינו על מה אנחנו יושבים פה.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: בשבילכם, אנחנו היום עומדים לסיים הצעת חוק בקריאה שנייה ושלישית, שזה השלב האחרון בוועדת הכלכלה, ואז להעלות אותה להצבעה במליאה.

רועי פולקמן: החוק הזה עוסק בעובדה שבן אדם לוקח הלוואה שנקראת משכנתה – שהיא הלוואה להרבה מאוד שנים, 15, 20, ו-30 שנה – לפעמים כשבן אדם לקח את המשכנתה הוא מאוד אופטימי שהוא יכול להחזיר כל חודש 2,000, 3,000, 4,000 שקל בחודש – בוודאי להרבה מההורים שלכם יש את זה – הוא נקלע למשבר.

רועי פולקמן: משבר יכול להיות שהוא מאבד את מקום עבודתו, נהיה מובטל, מחלה קשה, חס וחלילה, שכמה חודשים בן אדם לא יכול לעבוד, או מקרה טוב של חופשת לידה שנמשכת, אבל עדיין אתה מפסיק לעבוד תקופה יותר ארוכה של מעל שלושה חודשים.

איתן כבל: ושלא יוכבד עליך אחר כך בהמשך.

איתן כבל: זאת אומרת, זה שלא שילמת את השלושה חודשים האלה יבואו איתך חשבון בחודשים שלאחר מכן.

רועי פולקמן: תחזיר את הכול.

רועי פולקמן: הם יודעים שההצעה לא אומרת להם לא לגבות ריביות על הדבר הזה.

רועי פולקמן: לכאורה הם יכולים לגבות תשלום על ה"גרייס" הזה.

רועי פולקמן: הסיכום שלנו היה שהדברים האלה יהיו שקופים מראש.

רועי פולקמן: זאת אומרת, הם לא יוכלו פתאום – לקחתי משכנתה, רדפו אחריי, הציעו לי הסכם, אמרו לי: רועי, תקשיב, אם תצטרך "גרייס" כי חס וחלילה קרה אירוע כזה וכזה, לא נגבה ממך ריביות אחר כך אקסטרה, או שנגבה ממך 0.2%.

רועי פולקמן: הדברים יהיו ידועים מראש.

רועי פולקמן: לא יפתיעו אותי כשאני במצב משברי ופתאום אני מובטל, והבנק יגיד לי: תשמע, רועי, אתה רוצה עכשיו ארבעה חודשים לא לשלם את המשכנתה, אין בעיה, רק תדע שתשלם על זה עוד 1,000 שקל ריביות.

איתן כבל: ברור?

רועי פולקמן: זו הבקשה.

רועי פולקמן: נכון, על זה אנחנו מסכימים.

חן פליישר: זה כתוב בחוק.

רועי פולקמן: את כל הדברים תכתבו מראש.

חן פליישר: זה כתוב בהצעת החוק עצמה בסעיף שמחייב גילוי נאות.

רועי פולקמן: כן, זה הרציונל, לכאן הגענו להקשר הזה.

איתן כבל: חברים, העניין ברור.

איתן כבל: מה השינוי הזה?

רועי פולקמן: זאת השאלה, בדיוק, למה השינוי הזה?

אתי בנדלר: הסיבה מאוד מאוד פשוטה.

אתי בנדלר: כל מה שאנחנו מכירים בעבר היו באים לבנק, חותמים על מסמכים, וכו'.

אתי בנדלר: היום יש שיטות נוספות לכריתת הסכמים, זה יכול להיות בטלפון, זה יכול להיות באינטרנט.

איתן כבל: ברור.

רועי פולקמן: אבל זה יהיה רחב יותר?

רועי פולקמן: זה המובן?

אתי בנדלר: כן.

איתן כבל: זאת הכוונה.

איתן כבל: תודה.

אתי בנדלר: באותה הזדמנות, אדוני, יש בעוד סעיף בחוק ביטוי נחתם, בסעיף 9ו שכתוב בו: "לקוח לא יהיה רשאי לשנות את מועד הפירעון החודשי אלא לגבי כל חלקי ההלוואה לדיור; בסעיף זה, "חלק" – כל חלק מההלוואה לדיור שחלים לגביו תנאים שונים מהתנאים החלים על חלקים אחרים בהלוואה, בין שנחתם הסכם אחד ביחס לכל החלקים ובין שנחתם יותר מהסכם אחד.

אתי בנדלר: " אני מבקשת שהוועדה תחליט שגם בסעיפים אלה נשנה את המושג נחתם לנכרת.

רועי פולקמן: זאת הצעה שלכם, של הייעוץ המשפטי או שזה הגיע מהבנקים?

אתי בנדלר: מי שהעלה את זה זה בנק ישראל.

איתן כבל: כדי לנצל את ההזדמנות לרכוב על זה.

רועי פולקמן: זה מגן על הצרכן יותר טוב בצורה הזאת?

איתן כבל: כן, בוודאי.

אתי בנדלר: זה מאפשר יותר צורות של כריתת הסכם.

איתן כבל: זה מסדר לו אופציות יותר טובות.

חן פליישר: כן.

חן פליישר: כמובן שיש עוד עיסוק בכריתה במקום חתימה, אבל עצם העובדה שיש עוד אפשרויות זה יותר טוב לו.

רועי פולקמן: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד?

אתי בנדלר: פלוס התיקון לסעיף 9ו.

איתן כבל: פלוס התיקון לסעיף 9ו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: מה קורה אם בעל מנצל את הזמן ולוקח את חופשת הלידה?

רועי פולקמן: התייחסנו רק למצב שבו מאריכים.

רועי פולקמן: גם היום יש הגבלה מאוד משמעותית לכמה הגבר יכול לקחת חופשת לידה.

איתן כבל: הבנתי.

רועי פולקמן: לדעתי זה בתוך תקופה שאתה מקבל עליה דמי לידה והחזר חופשת לידה.

רועי פולקמן: דיברנו על מעבר לחופשת הלידה, ככה אני זוכר את הדיון.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: כן, גברתי.

בקי קשת: אני מברכת מאוד על החוק המאוד חשוב הזה, במיוחד בגלל שיש פערי מידע מאוד גדולים, יש מי שיודע לנצל ומי שלא יודע בכלל לפנות, וזה מאוד חשוב.

בקי קשת: דבר אחד קטן שמדאיג אותי יהיה ביישום של זה.

איתן כבל: אנחנו פה כדי שלא תהיי מודאגת.

בקי קשת: תודה, אדוני.

בקי קשת: בדרישה השנייה של הלקוח בעצם הוא נדרש להביא מסמך על כך שהוא לא כשיר תקופה רצופה.

בקי קשת: מהניסיון שלי עם עבודה הרבה מאוד עם לקוחות, יש בעיות הרבה פעמים ברציפות של מסמכים של אי-כושר, כי אין תור לרופא וכו'.

רועי פולקמן: אז מילה על המסמך.

רועי פולקמן: קודם כול, בנוסח שמופיע מולי אין את המסמך, אז יש לי איזה פער כאן.

רועי פולקמן: איפה זה?

רועי פולקמן: בנוסח?

איתן כבל: כן, בנוסח.

לאה פדידה: כן, הוא הקריא עכשיו.

איתן כבל: הקראתי את זה.

אתי בנדלר: למעלה, ברישה.

בקי קשת: הרבה פעמים אין תור לרופא, אין רציפות מסמכים.

בקי קשת: חבל שעל עניין פעוט שברור לכולם מה הכוונה – שזה לא ייפול על זה.

בקי קשת: ההמלצה שלי פשוט לוותר על המילה רצופה, זה ברור שהכוונה שלושה חודשים, אבל כשדורשים רציפות במסמך אז זה פתח להרבה מאוד תקלות.

בקי קשת: כיוון שלוקח כל כך הרבה זמן לקבל תורים לרופאים, אז הרבה פעמים אין רציפות במסמכים.

לאה פדידה: לא משנה, אבל אם אני חולה אני חוזרת לעבודה.

לאה פדידה: גם אם אין לי רציפות, אז אני מחכה, הרופא נותן לי בדיעבד.

בקי קשת: או שכן או שלא.

בקי קשת: הרבה פעמים נתקענו לא רק סביב זה אלא סביב ניסוח מהרבה מאוד מקומות.

לאה פדידה: זה לא תיקון נכון.

איתן כבל: אגיד לך איך אני מבין, ופולקמן יתקן אותי.

איתן כבל: כשאנחנו מדברים על שלושה חודשים, זאת הנחת העבודה, אני שלושה חודשים לא עבדתי ברציפות.

איתן כבל: זאת אומרת, זה לא שעבדתי חודש פה ואחר כך יצא עוד איזה חודש, ואחר כך עוד חודש עבדתי במקום אחר, הנסיבות שיכולות להיות או שפיטרו אותי - -

לאה פדידה: תאונה.

איתן כבל: - - או תאונה או לא יודע מה, ויש לך - - -

לאה פדידה: יש לך ביטוח לאומי.

איתן כבל: אדם יכול להביא את האישור ששלושה חודשים הוא לא עובד.

בקי קשת: במיוחד צריך לזכור שלעצמאים זה יותר מורכב.

בקי קשת: ולכן, עצמאים זה יותר תלוי במסמך הרפואי שהוא יהיה רציף.

בקי קשת: על הסעיף הראשון שהוא מובטל, זה ברור שזה שלושה חודשים רצוף.

בקי קשת: המורכב זה רק לגבי העניין של המחלה.

בקי קשת: אני חושבת שלוותר על המילה רצוף זה יהיה - - -

איתן כבל: אבל אגיד לך מה העניין, אני מפחד שאם נוותר על המילה רצוף זה ייצר – את יודעת, אם נניח אני לא אוהב את המילה רצוף, אבל ביטולה עלול לגרום לבעיות יותר גדולות לאין שיעור.

איתן כבל: זאת אומרת שאנשים יתחילו להביא מפה חודש ומפה זה, יתחילו סרטים, כן רצוף, זה כן היה, זה כן נתן את זה.

איתן כבל: אני חושב שאת באה לברך ו - - -

איתן כבל: כן, אמרתי.

לאה פדידה: על אי-כשירות אתה מקבל רטרואקטיבית, זאת לא בעיה.

איתן כבל: נכון, זה מה שאני אומר.

לאה פדידה: אם אתה כשיר יומיים אז אתה יכול לעבוד.

איתן כבל: צודקת.

איתן כבל: הערות נוספות או שאני יכול להצביע על זה?

רועי פולקמן: אנחנו מצביעים עד?

רועי פולקמן: יש לי שאלה על סעיף 2.

איתן כבל: אני מצביע על 2.

לאה פדידה: הוא לא כשיר לעבודה שלושה חודשים.

איתן כבל: כן.

אתי בנדלר: זה צריך להיות ברור.

בקי קשת: סליחה, אבל אם הוא לא עבד, מתמודד עם מחלה קשה, לא משנה איזו, שלושה חודשים לא עבד, אז אם הוא הגיש את זה ואחרי חודש וחצי הוא חוזר.

בקי קשת: אחרי ארבעה חודשים הוא חזר לעבוד, לשמחתנו, אבל בוודאי שלא הייתה לו שום הכנסה ארבעה חודשים.

בקי קשת: אם הוא יגיש יום לפני את הבקשה זה בסדר, ויום אחרי זה לא?

בקי קשת: אני חושבת שבסעיף של אדם חולה שעושים כך וכך חודשים זה לא משנה באיזה יום הוא הגיש.

לאה פדידה: למה לתקן, הנוסח בסדר, רועי, זה סתם להחמיר.

בקי קשת: זה ברור שהתביעה היא בסך הכול שלושה חודשים.

בקי קשת: ה"גרייס" הוא רק לשלושה חודשים.

איתן כבל: כל העניין הוא הסיפור של השלושה חודשים.

רועי פולקמן: "כשיר לעבודה ואינו עובד".

בקי קשת: בדיוק, שלושה חודשים.

בקי קשת: ה"גרייס" הוא רק לשלושה חודשים, זה בדיוק המצב.

איתן כבל: נכון, זה בכל מקרה.

בקי קשת: זה לא חשוב אם הוא חזר או לא חזר ביום שהוא הגיש את הבקשה.

לאה פדידה: איזה מעסיק מחזיק מישהו שיש לו תעודה ביד שהוא לא כשיר לעבודה?

לאה פדידה: למה?

לאה פדידה: אני חושבת שזה רק מסבך.

רועי פולקמן: זה משנה, הייעוץ המשפטי?

אתי בנדלר: אני שואלת שאלה.

אתי בנדלר: אין לי ידיעה פיקס, אני רק ראיתי את ההבדלים, וזה חידד לנו את השאלה שצריכים לתת לה מענה.

אתי בנדלר: האם ייתכן שאת הבקשה הזאת יגישו כבר אחרי שהבן אדם חזר לעבודה?

רועי פולקמן: כן, למה לא?

אתי בנדלר: זאת אומרת, עצם העובדה שהוא נעדר שלושה חודשים גם אם הוא בינתיים חזר לעבודה.

לאה פדידה: לא הסתדר עם זה מבחינה כלכלית, הוא יכול לבקש.

רועי פולקמן: נראה לי שזאת לא בעיה, זה גמיש.

רועי פולקמן: אני לא רואה פה איזו בעיה מהותית.

אתי בנדלר: זאת אומרת שאם ככה אז לא צריכים להוסיף את התוספת הזאת.

רועי פולקמן: אני לא חושב שזה עקרוני.

אתי בנדלר: זאת בדיוק השאלה, זה מה שרציתי לחדד.

אתי בנדלר: האם צריך להיות מצב שהוא אינו עובד בפועל?

רועי פולקמן: אני חושב שזאת כניסה – יכול להיות שהוא לקח הלוואה.

רועי פולקמן: אני לא חושב - - -

לאה פדידה: הוא חשב שהוא יסתדר, ולא הסתדר.

רועי פולקמן: אני לא חושב שזאת בעיה.

רועי פולקמן: יכול להיות גם שהוא לקח הלוואה.

רועי פולקמן: בואו נשאיר את זה ככה.

אתי בנדלר: אז משאירים את זה ככה.

גיל ברגפרוינד: אני חושב שמהות החוק ברורה.

רועי פולקמן: גם יש פה אפשרויות, במילא יש פה גמישות.

רועי פולקמן: אולי עוד הערה לסעיף?

איתן כבל: עוד הערות?

איתן כבל: כן, ברגפרוינד.

לאה פדידה: כמה זמן הוא מובטל?

גיל ברגפרוינד: ייתכן שאדם נאלץ בנסיבות מסוימות לסיים את עבודתו גם בלי שהוא מובטל.

גיל ברגפרוינד: לפעמים עקב לחצים אנשים עוזבים את מקום עבודתם.

איתן כבל: לא משנה, הוא לא עובד.

קריאה: הוא לא עובד.

לאה פדידה: אבל מובטל כמה זמן?

לאה פדידה: חודש?

לאה פדידה: חודשיים?

רועי פולקמן: פה היה לנו סיפור כדי לא לייצר כאן, עם כל הכבוד, גם איזושהי פשטות ביורוקרטית, ואמרנו לבנקים שלא יתחילו פה דיונים.

רועי פולקמן: בגדול, המטרה אומרת שבן אדם – לא נתחיל להיכנס עכשיו לכל מיני הגדרות, יש במדינת ישראל הגדרה של אבטלה.

רועי פולקמן: מפה יצאנו, דרך אגב, עם הצעת החוק הזאת, ולכן אם בן אדם סיים עבודה ובינתיים עובד, מחלטר במשהו אחר, חבל להיכנס לזה.

איתן כבל: או שהוא בהליך משפטי.

איתן כבל: אני כבר אומר לך כמי שרוצה לעזור, זאת סכנה.

לאה פדידה: זה לא מוגבל בזמן, רועי?

לאה פדידה: כמה זמן הוא מובטל.

לאה פדידה: שיצאו התקנות מתי הוא מקבל אבטלה.

איתן כבל: זה יכול לייצר מצבים שכל אחד יתחיל לסדר לו מסמכים וכל מיני, כבר ראינו את זה.

רועי פולקמן: הוא מקבל אבטלה, הוא מוגדר כמובטל ורשום בלשכת עבודה.

גיל ברגפרוינד: אבל צריך לזכור שאדם, כשהוא לפעמים עוזב את מקום העבודה עד שהוא יקבל את האבטלה הוא מפסיד עוד חודש.

איתן כבל: הוא לא צריך לקבל אבטלה.

רועי פולקמן: הוא לא צריך לקבל אבטלה, הוא רשום כמובטל.

קריאות: - - -

גיל ברגפרוינד: העניין הוא שהרישום כמובטל לוקח עוד חודש למישהו שרק יעזוב את עבודתו בגין התעללות, למשל.

גיל ברגפרוינד: אני מנסה לחפש את הסעיף המשפטי שיאפשר גם את ההגנה על אותו אחד.

לאה פדידה: חבר'ה, כאילו שזה ביטוח לאומי ששולח חוקרים אחרי אנשים, לא?

איתן כבל: ברגפרוינד, אני איתך, רק אני מסביר לך את הדבר הבא, אם נתחיל להיכנס לתוך אותו לוח של הסיבות אנחנו לא נצא מזה.

איתן כבל: זה לא בגלל שאני לא מעוניין.

איתן כבל: אני לא אעשה חוק שבסוף יתחיל איתו בלגן שלם.

איתן כבל: הנחת העבודה, אנחנו מכירים בן אדם מובטל, הוא יחליט – דרך אגב, יכול להיות, יש אנשים שלא הולכים לקחת דמי אבטלה.

איתן כבל: יש גבול כמה אני יכול לבוא להגיד לאנשים איך.

איתן כבל: כן, גברתי.

בקי קשת: אני לא מבינה שהחוק הזה מחייב להיות מקבל דמי אבטלה.

רועי פולקמן: הוא לא מחייב לקבל דמי אבטלה.

איתן כבל: הוא לא מחייב.

בקי קשת: לכן, להבנתי בעצם מה שחברי מדייק, צריך להיות "אינו עובד", שלא ישתמע – לדוגמה, מי שלא צבר מספיק ימים ולא זכאי לאבטלה.

בקי קשת: הוא לא מובטל בלשכת התעסוקה, כי הוא לא זכאי להיות מובטל, אז הוא בוודאי לא - - -

איתן כבל: כן, אני מבין.

בקי קשת: אז זה צריך להיות לא אינו עובד ולא מובטל - - -

איתן כבל: אגיד לכם איפה הבעיה שלי עם האינו עובד.

רועי פולקמן: אפשר לכתוב את זה.

לאה פדידה: לא, אבל ההגדרה באה משם.

איתן כבל: הבעיה שלי היא אחת, מי ייתן לו את האישור שהוא אינו עובד?

גיל ברגפרוינד: לשכת התעסוקה אמורה לתת.

בקי קשת: זה יכול להיות מביטוח לאומי, מעמד אינו עובד.

לאה פדידה: אז רק לשכת התעסוקה יכולה לתת לו את זה.

בקי קשת: לא, אבל בביטוח לאומי אינו עובד זה לא – מי שמתייצב בלשכת התעסוקה הוא מובטל בלשכת התעסוקה.

בקי קשת: מעמד של מובטל הוא מעמד שעמד תקופת הכשרה וכו'.

בקי קשת: אינו עובד זה משהו אחר.

רועי פולקמן: תראו, כתבנו שצריך להביא מסמך.

רועי פולקמן: אם אנחנו אומרים שלהביא אישור שהבן אדם לא עובד מביטוח לאומי, כדי להראות שבעצם איננו עובד, זה שווה מעמד לעניין הזה או אישור מהאבטלה או אישור מביטוח לאומי, אז זה מרחיב.

בקי קשת: אינו עובד נותן לי שתי אופציות.

בקי קשת: מובטל רק אחת.

רועי פולקמן: אזכיר שהמטרה שלנו הייתה לא לייצר כאן לגמרי שוק פרוץ.

בקי קשת: בוודאי.

רועי פולקמן: כי אז יהיו לזה השלכות שאנחנו לא רוצים.

איתן כבל: סליחה, אז נכתוב שאינו עובד והביא - - -

איתן כבל: אז זה מספיק, הוא יביא את האישור.

איתן כבל: גם בדברי ההסבר אני מציע שיינתן לזה ביטוי.

אתי בנדלר: לא כל כך הבנתי.

בקי קשת: אינו עובד.

לאה פדידה: או מביטוח לאומי.

רועי פולקמן: או מביטוח לאומי שהוא מראה שאיננו עובד.

אתי בנדלר: הוא יכול גם להגיש תצהיר, ויצטרכו לקבל את זה.

רועי פולקמן: למה?

אתי בנדלר: זה המסמך שמעיד.

אתי בנדלר: הם יתחילו להתווכח עם הבנק עכשיו מה זה מסמך המעיד?

רועי פולקמן: לא יודע.

לאה פדידה: מובטל זה הגדרה אחרת, ואינו עובד זאת הגדרה אחרת.

גיל ברגפרוינד: חשוב שבדברי ההסבר יהיה ברור שהכוונה היא שהוא מתוך אילוץ לא עובד.

אתי בנדלר: בדברי ההסבר של מה?

גיל ברגפרוינד: בדברי ההסבר לחקיקה, שהכוונה היא לא שאדם לא בוחר לא לעבוד.

אתי בנדלר: אין דברי הסבר לחקיקה בקריאה שנייה ושלישית.

אתי בנדלר: כשחוק מתפרסם הוא לא מלווה בדברי הסבר.

איתן כבל: הוא מתכוון לכך שזה אולי בנאום או משהו כזה.

חן פליישר: אחד הקווים המנחים היו לנו זה באמת לייצר החלטות פשוטות.

רועי פולקמן: גידור.

איתן כבל: נכון.

חן פליישר: גם החלטות פשוטות, בלי שעכשיו הבנק יתחיל לבדוק למה הוא לא עובד.

רועי פולקמן: נכון, זה ברור.

לאה פדידה: כן, חוקרים כמו של ביטוח לאומי.

לאה פדידה: אז בואו נעשה את זה פשוט.

איתן כבל: חבר'ה, זה יתחיל להיות סרט.

איתן כבל: העניין הוא שקיבלתי את זה, אם ביטוח לאומי זאת אסמכתה רשמית של המדינה, אז על הכיפק.

רועי פולקמן: הבעיה, איתן, עם ביטוח לאומי זה שדיברנו על אירוע שהוא נקודתי ומשברי.

רועי פולקמן: אדם לא עובד יכול להיות עם אישור מביטוח לאומי כל חייו.

רועי פולקמן: זאת אומרת, לא אמרנו שבן אדם שלא עבד - - -

בקי קשת: אבל זה הסיפה.

רועי פולקמן: סליחה שאני אומר, בקי, אמרנו שאנחנו רוצים לתת כאן סיוע למצב משברי.

רועי פולקמן: איך הבנק ידע?

רועי פולקמן: יכול להיות שבן אדם לא עובד כבר 20 שנה.

בקי קשת: אבל זה מה שכתוב בסיפה, אדם סיים את עבודתו.

רועי פולקמן: איך הבנק ידע את זה?

בקי קשת: הוא צריך להביא מסמך ש-א', הוא סיים את עבודתו והוא אינו עובד.

רועי פולקמן: הוא יוכיח שהוא עבד לפני שנה והביא אישור?

רועי פולקמן: בעיה ביורוקרטית קצת.

בקי קשת: זה יותר פשוט.

איתן כבל: השאלה אם ביטוח לאומי הוא בכלל אסמכתה לתת לבן אדם.

איתן כבל: בא בן אדם ואומר לו: אני לא עובד.

איתן כבל: הוא כותב לו: הודיע לי מר ינקל וכו'?

בקי קשת: "לא עובד" מחייב אותי לשלם.

בקי קשת: מעמד לא עובד בביטוח לאומי מחייב אותי לשלם לביטוח לאומי.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: סליחה, היא צודקת.

איתן כבל: הרי גם כשאתה לא עובד אתה צריך להמשיך לשלם ביטוח לאומי, אבל מופחת.

דוד קשני: 130 שקל לחודש, כמו סטודנט.

איתן כבל: לא משנה.

איתן כבל: אני אומר שזה מחיר מופחת.

לאה פדידה: לא משנה, כשאתה צריך אותם אתה לא מקבל שום דבר חזרה.

רועי פולקמן: אם אפשר להוסיף את זה וזה לא בלתי ישים, אבל אז צריך להגדיר: הלקוח סיים את עבודתו, ואז לרשום פה איזה גידור, בשנה האחרונה.

דרור פלדמן: בדיוק כמו שאמרת על האירוע המשברי, שלא יהיה פה - - -

רועי פולקמן: ומאז הוא מובטל או אינו עובד, זה נוסח שאפשר לחיות איתו.

אתי בנדלר: מובטל אני לא צריכה להוסיף.

אתי בנדלר: אם אינו עובד אז הוא ממילא גם מובטל.

רועי פולקמן: מעולה.

רועי פולקמן: אז הלקוח סיים את עבודתו במהלך השנה שחלפה, ומאז אינו עובד.

רועי פולקמן: ואז לפחות מגדרים את זה כאירוע משברי.

אתי בנדלר: אני לא צריכה בשנה שעברה, מה זאת אומרת?

רועי פולקמן: הכוונה שאת לא יכולה לכתוב שאינו עובד לבד, כיוון שאז יכול להיות שבן אדם לא עובד כבר עשר שנים.

חן פליישר: יכול להיות עשר שנים - - -

רועי פולקמן: מה זה סיים?

רועי פולקמן: יכולה להיות הפרשנות שלפני עשר שנים סיימתי את עבודתי.

אתי בנדלר: נכון.

רועי פולקמן: אני אראה שאני משלם כסף בביטוח לאומי, ואני עונה על זה.

רועי פולקמן: המטרה של החוק הייתה לטפל באירוע משברי.

רועי פולקמן: אני מקבל את זה שאפשר להרחיב את זה ולהגיד שזה לא חייב להיות רשום בדמי אבטלה.

רועי פולקמן: אז צריכים להגיד: סיים את עבודתו בשנה שחלפה או בשנה האחרונה, ומאז אינו עובד.

רועי פולקמן: ואז זה גם יכול להיות בן אדם שלא רשום בדמי אבטלה, אבל זה מגדר את זה לאירוע המשברי, שזה הסיכום שגם איתו הגענו עם הפיקוח על הבנקים.

אתי בנדלר: אז אתה מדבר על זה שהוא סיים את עבודתו בשנה שקדמה, שתחילתה ערב הגשת הבקשה, בעצם.

רועי פולקמן: כן, בשנה האחרונה.

רועי פולקמן: זה עדיין אירוע משברי.

זהר קריצמן: וממציא אישור של הביטוח הלאומי על העובדות האלה.

רועי פולקמן: זה הכול, מסמכים זה ברישה.

רועי פולקמן: על הכול צריך להביא מסמך.

קריאות: - - -

זהר קריצמן: מסמך זה יכול להיות גם תצהיר בפני עורך דין, אני לא יודעת.

זהר קריצמן: צריך שיהיה כתוב חד-משמעית.

רועי פולקמן: כן, אבל, חברים, תראו רגע, לגבי המסמך אין מה לפתוח את זה כי הסעיף שאמר: יביא מסמך.

רועי פולקמן: אמרתם שזה מסמך שיניח את דעתכם, לכן אני אומר שאתם תפרסמו נוהל.

גלי כספרי: אם היו יותר חד-משמעיים.

גלי כספרי: ברגע שאתה משנה את האירוע המסמך מאבד את זה.

רועי פולקמן: אני מבין.

רועי פולקמן: עדיין גם על לידה וכו', בסוף - - -

זהר קריצמן: לידה זה חד-משמעי.

איתן כבל: חברים, אתם לא יכולים לדבר בלי שהפרוטוקול יודע מי אתם, בכל הכבוד.

זהר קריצמן: סליחה, אדוני.

לאה פדידה: והוא צריך לסחוב על גבו הכול, אדוני.

רועי פולקמן: אני רק רוצה להציע מכיוון שהנוסח היה להביא מסמך.

רועי פולקמן: אתם תפרסמו – בעיני, זה גם נראה לי נכון משפטית, אני לא רואה בעיה משפטית עם זה, תתקנו אותי היועצים – שאתם תוציאו בנהלי הבנקים מה המסמכים, אתם, הבנקים, תגידו: כדי לקבל את ה"גרייס" צריך להראות מסמכים.

רועי פולקמן: בחוזה תרשמו.

רועי פולקמן: מה יבוא?

רועי פולקמן: מישהו ילך איתכם לבית משפט ויגיד: המסמך הזה לא תקף וזה כן תקף?

רועי פולקמן: נראה לי שזה לא יקרה.

לאה פדידה: לא יהיה לו כסף לבית משפט, למי שרוצה "גרייס".

רועי פולקמן: וזה גם נכון לנוסח הזה.

רועי פולקמן: גם היום אני יכול להביא תצהיר.

איתן כבל: לא נראה לי שמי שאין לו כסף ילך.

לאה פדידה: ל"גרייס", ילך לבית משפט עכשיו מול הבנק.

רועי פולקמן: גם עקרונית, מה יקרה פה, אבל בנוסח המקורי לא היה את זה.

גלי כספרי: אבל מובטל זאת הייתה הגדרה חד-משמעית מה זה.

איתן כבל: יקירה, סליחה.

רועי פולקמן: וחל"ת?

איתן כבל: פולקמן, תודה רבה.

איתן כבל: אני מביא את זה עם התוספת והתיקון.

איתן כבל: אני חושב שצריך להרחיב את הגישה בקטנה.

איתן כבל: זה לא מרחיב אפילו, זה סך הכול מבהיר, לא מעבר.

איתן כבל: תודה לך, גברתי.

טיבי רבינוביץ: אין בעיה, אדוני היושב-ראש, אנחנו מתנגדים שתרחיב, אבל אם אתה שוקל להרחיב לפחות תגיד איך אתה מרחיב כדי שנדע להיערך.

איתן כבל: אני לא מרחיב.

טיבי רבינוביץ: כי אנחנו חיים באיזשהו סוג של אי-ודאות של פרסום מסמכים שלא נדע מהם, ונתחיל להעסיק גדודים של משפטנים כדי שיגידו איזה מסמך לקבל או לא.

טיבי רבינוביץ: אנחנו רוצים להיות בעולם של ודאות.

אתי בנדלר: מר רבינוביץ, אתה צודק.

אתי בנדלר: במקום האמור בפסקת משנה (א): הלקוח סיים את עבודתו ומאז הוא מובטל, יבוא – ואני כבר אומרת לך שאני אקצר את הנוסח – אבל העיקרון: הלקוח סיים את עבודתו בשנה שקדמה לבקשתו לדחות את מועד הפירעון החודשי של ההלוואה, ומאז אינו עובד.

גלי כספרי: איך נדע?

רועי פולקמן: אמרנו, הוא יהיה חייב להביא לכם מסמך רשמי.

לאה פדידה: הוא צריך להביא מסמך, או מביטוח לאומי או מלשכת העבודה.

רועי פולקמן: ואתם תפרסמו נהלים איזה מסמכים יהיו תקפים מבחינתכם.

רועי פולקמן: מה הבעיה?

רועי פולקמן: החוק מגן עליכם שאתם צריכים להביא – anyway כתבנו את זה שצריך להביא מסמך.

טיבי רבינוביץ: איזה מסמך?

טיבי רבינוביץ: רשמי?

טיבי רבינוביץ: מי כותב אותו?

רועי פולקמן: תקבעו אתם.

רועי פולקמן: לא קבענו.

טיבי רבינוביץ: לא, תקבעו אתם.

איתן כבל: אני לא אכתוב.

טיבי רבינוביץ: אבל זה לא עובד ככה, כי אם אנחנו נקבע ואחר כך ניגרר לתביעות משפטיות מצד לקוחות, למה קבעתם ככה ולא ככה.

טיבי רבינוביץ: אתם תקבעו.

קריאות: - - -

רועי פולקמן: זה לא שונה, גם היום במחלה לא כתבנו איזה מסמך צריך להביא.

זהר קריצמן: במחלה זה ברור, זה אישור רופא.

טיבי רבינוביץ: אבל אישור מחלה הוא ברור.

רועי פולקמן: מה זה ברור?

רועי פולקמן: זה לא ברור.

רועי פולקמן: ואם זה תצהיר?

רועי פולקמן: אני לא מבין.

רועי פולקמן: גם פה זה ברור שזה מביטוח לאומי.

רועי פולקמן: תקבעו נהלים.

רועי פולקמן: הבנק יפרסם נהלים איזה מסמכים צריך להראות.

רועי פולקמן: ההפך, מה, נכתוב לכם עכשיו איזה מסמך?

לאה פדידה: אז למה לא לכתוב בכפוף להצגת נוהל של איזה מסמכים?

בקי קשת: לא.

איתן כבל: אני לא כותב את זה.

רועי פולקמן: לא צריך שום דבר, ההפך, פשטות.

רועי פולקמן: Let's keep it simple.

רועי פולקמן: אני אומר שתפרסמו איזה.

רועי פולקמן: כתבנו שצריך להראות מסמכים.

טיבי רבינוביץ: simple היה שהוא מובטל וזה ברור מה ההסדרה.

טיבי רבינוביץ: אתה רוצה להרחיב את זה, אבל תכתוב מה.

טיבי רבינוביץ: זה כבר לא simple.

איתן כבל: אדוני, אם ייכתב מביטוח לאומי או משירות התעסוקה?

אתי בנדלר: אני חושבת שבשלב הראשון של הכנת הצעת החוק לקריאה הראשונה דנה הוועדה בכל מיני סוגים של אישורים, ואז היא ראתה שהדבר לא ממצה, ולכן ירדנו מהעניין הזה.

אתי בנדלר: למשל, תיקח לגבי - -

רועי פולקמן: לגבי חופשת לידה את אותה טענה שאתם אומרים, הלקוחה ילדה, איזה מסמך יראו?

אתי בנדלר: - - חופשת לידה, שלא ברור, אולי היא בכלל - - -

זהר קריצמן: זה דבר הכי פשוט.

קריאות: - - -

אתי בנדלר: חבר הכנסת פולקמן, לגבי עובדת שילדה, היא לא חייבת להיות דווקא בחופשת לידה.

אתי בנדלר: יכול להיות שהיא מצתה את חופשת הלידה והודיעה על כך שהיא לא חוזרת בכלל לעבודה, לנצל את זכותה להתפטר.

איתן כבל: הייתי ממליץ לנו לקרוא לזה תקופת לידה, זאת לא בדיוק חופשת לידה.

אתי בנדלר: אז גם כאן לא ברור עדיין איזה מסמך.

רועי פולקמן: גם פה הטענה שזה ברור שאפשר - - -

טיבי רבינוביץ: אם לא ברור לך, גברתי היועצת המשפטית, אז בוודאי שלא צריך להיות בהכרח ברור לנו.

רועי פולקמן: לכן לא צריך להיכנס לזה, זה יפגע בכם.

אתי בנדלר: האם אתם מציעים להסמיך את המפקחת לקבוע איזה מסמכים יוכרו לצורך העניין?

איתן כבל: הכי טוב.

רועי פולקמן: לא, לא.

איתן כבל: למה לא?

לאה פדידה: למה?

לאה פדידה: זה טוב.

חן פליישר: כי אני חושבת שזה יגביל.

חן פליישר: אני חושבת שלהפך, כל בנק יחליט מה המסמך המעיד שמספק אותו בשביל זה, ואנחנו כרגיל, מסתכלים על זה בעין פיקוחית, ושזה יהיה סביר.

רועי פולקמן: אני מסכים.

טיבי רבינוביץ: אתם מבינים?

טיבי רבינוביץ: אף אחד לא רוצה לגעת בזה, ובסוף זה מתגלגל לפתחנו.

איתן כבל: זה לא בגלל שלא רוצים לגעת, אל תתלהב, טיבי.

לאה פדידה: למה?

לאה פדידה: נותנים לך יד נרחבת לקבוע איזה מסמך.

לאה פדידה: למה לא?

אתי בנדלר: לא נותנים לו.

לאה ורון: התוצאה תהיה שאף אחד לא יקבל.

רועי פולקמן: אני טוען בדיוק הפוך, אתם לא תבקשו שום דבר כיוון שאמרנו את זה מראש, לתת "גרייס" אין לזה עלות כזאת כבדה על הבנקים.

רועי פולקמן: אם אתם שואלים אותי לאן הייתי רוצה שזה יגיע, שהבנק יציע לבן אדם "גרייס" בלי יותר – דרך אגב, היום אתם מציעים פרסומות של בנקים ל"גרייס" לחופשות סקי.

רימון חייט: בדיוק.

רועי פולקמן: אז עם כל הכבוד, אם בן אדם יגיד לכם: אני מובטל, ויביא לכם צטלה מהמעסיק שלו, אתם תגידו לו שזה בסדר.

רועי פולקמן: מבחינתנו התפיסה צריכה להיות שזה יהיה מראש, ושבן אדם לא יצטרך להתחיל להתחנן, לבקש, ושלא פתאום יגבו ממנו ריביות חריגות.

רועי פולקמן: זאת המהות של החוק הזה, ואין פה איזה עול, ותגידו לבן אדם: קח את ה"גרייס", וזהו.

איתן כבל: או שאתה עובד או שאתה לא עובד, אין חצי עבודה ורבע עבודה ושעתי ולא שעתי.

איתן כבל: דהיינו, אם בן אדם מביא אישור מביטוח לאומי שאומר: סליחה, הנה האישור, אני משלם ביטוח לאומי מופחת שמשמעותו שאינני עובד, אחד; הוא בא משירות התעסוקה ואומר שזה האישור משירות התעסוקה.

איתן כבל: תעשו לי טובה.

טיבי רבינוביץ: אנחנו מסכימים איתך.

טיבי רבינוביץ: אתה יכול לכתוב את זה בבקשה?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: זה הכול.

טיבי רבינוביץ: רק שיהיה כתוב.

איתן כבל: השאלה אם אפשר לכתוב את זה והאם זה מכסה.

אתי בנדלר: לכתוב מה, אדוני?

איתן כבל: אישור משירות התעסוקה.

טיבי רבינוביץ: את מה שאמרת.

טיבי רבינוביץ: את מה שאדוני אמר.

רועי פולקמן: שאנחנו מבקשים אישור אבטלה או אישור מביטוח לאומי.

לירון מאוטנר לוגסי: אני לא חושבת שכדאי להיצמד דווקא לאישורים האלה, בגלל שבאמת לכל בנק יהיה את שיקול הדעת שלו, וזה צריך להיות סביר.

לירון מאוטנר לוגסי: יכול להיות שיהיו אישורים אחרים מהמעסיק, הוא יראה את שובר הביטוח הלאומי.

לירון מאוטנר לוגסי: אפילו מחשבון הבנק שלו הוא יראה כמה יורד לו כל חודש.

מיקי טמיר: אבל יש הבדל.

לירון מאוטנר לוגסי: והם יחליטו מה סביר או לא סביר לבקש ולדרוש.

לירון מאוטנר לוגסי: אבל דווקא להיצמד לכללים הנוקשים?

לאה פדידה: אני לא מבינה, נותנים להם עכשיו שיקול דעת והם לא רוצים.

לאה פדידה: קודם לא נתנו להם שיקול דעת.

אתי בנדלר: לבנק, זה מה שרציתי להגיד קודם, בהתאם לרישה לפסקה (1), מר רבינוביץ, כתוב: "והוצג לתאגיד הבנקאי מסמך המעיד על כך" – אם תסברו שהמסמך שמוצג - -

איתן כבל: לא מעיד.

אתי בנדלר: - - אינו מעיד על כך, אל תקבלו את המסמך.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: עם התיקונים והתוספות.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: הלאה.

רועי פולקמן: שאלה אחת טכנית שאני כל פעם מתבלבל.

רועי פולקמן: הוא לא יבקש יותר משלושה חודשים, זה מה שסיכמנו.

רועי פולקמן: מקובל, לא פותחים את זה.

רועי פולקמן: אם הבנק ירצה להציע יותר, הוא יכול?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: כן, אדוני.

דרור פלדמן: חבר הכנסת פולקמן, רק לוודא ששנה ו-12 חודשים, זאת הכוונה פה?

דרור פלדמן: לא אם מישהו מגיע ביולי ומגיע בינואר אלו שתי שנים שונות, כן?

דרור פלדמן: אם מפרשים שנה במונחי - - -

איתן כבל: קלנדרי או לא קלנדרי.

רועי פולקמן: שנה 12 חודשים, ולא שנה קלנדרית.

דרור פלדמן: רק שזה יהיה ברור בבקשה.

רועי פולקמן: איפה אתה רואה שזאת בעיה?

דרור פלדמן: כתוב שנה, מה זאת שנה?

איתן כבל: ממתי אתה סופר שנה.

דרור פלדמן: מה זה שנה?

דרור פלדמן: שנה זה 1990 או שאלו 12 חודשים?

דרור פלדמן: אני אומר עוד פעם, הכוונה היא לא שכל - - -

רועי פולקמן: אפשר לכתוב במקום פעם אחת – אתה אומר על סעיף (2) שכבר קראנו קודם.

דרור פלדמן: סליחה, הצתה מאוחרת.

רועי פולקמן: אתה אומר במקום יותר מפעם אחת, במהלך 12 חודשים, זה מה שאתה מעדיף.

דרור פלדמן: נכון.

רועי פולקמן: זה ברור.

רועי פולקמן: הכוונה היא שלא יבוא שלושה חודשים ואחרי זה עוד שלושה חודשים.

דרור פלדמן: כן.

רועי פולקמן: זו הכוונה.

רועי פולקמן: אפשר לעשות את זה.

איתן כבל: אבל אם הוא משלם על זה כל הזמן, אז מה זה עוזר לו?

רועי פולקמן: הוא יכול להגיע להסכמה עם הבנק שהם רוצים להיטיב, לתת לו חמישה חודשים, אבל הכוונה שלא יהיה כאן עניין סדרתי והוא יבוא כל – אפשר לתקן את זה ב-12 חודשים, זאת הכוונה, זה נראה לי גם תיקון הגיוני.

אתי בנדלר: שנה ו-12 חודשים.

אתי בנדלר: השאלה אם הם רצופים.

דרור פלדמן: רצופים.

דרור פלדמן: ודאי רצופים.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: הכוונה היא שהוא לא יבוא בינואר ויבוא אחר כך באוגוסט, זאת הכוונה, בסדר.

דרור פלדמן: כן, בדיוק.

רועי פולקמן: הגיוני.

רועי פולקמן: זו הייתה הכוונה, וכך סיכמנו.

דרור פלדמן: לא באוגוסט.

דרור פלדמן: התכוונת יולי וינואר.

רימון חייט: בדצמבר ואחרי זה בינואר.

דרור פלדמן: זאת הייתה הכוונה.

רועי פולקמן: נכון לגמרי.

רועי פולקמן: אפשר לכתוב לא יותר מפעם אחת במהלך 12 חודשים, ולא יותר משלוש פעמים במשך תקופת ההלוואה.

איתן כבל: כן, גברתי.

בקי קשת: בסעיף קטן (ב) ודאי זאת הכוונה, אבל אני חושבת שראוי לחדד.

בקי קשת: "בלי לגרוע מהוראות כל דין, טרם כריתת הסכם ההלוואה לדיור, ימסור התאגיד הבנקאי ללקוח הסבר בכתב", על סעיף זה.

בקי קשת: זה על התנאים.

בקי קשת: כלומר, החשוב לנו זה שהם יידעו את הציבור על זה שבכלל יש להם אפשרות כזאת.

בקי קשת: ולא רק שיהיה כתוב ו"תנאי נוסף" לזה וזה ימציא מסמכים, כי אז זה ייבלע לחלוטין, והציבור לא ידע שיש לו זכות כזאת.

בקי קשת: זה העיקר של העניין, שהציבור ידע שיש לו זכות כזאת.

אתי בנדלר: תעני בקול רם.

נעמה דניאל: זה מצוי כבר בסעיף קטן (א) ש"טרם כריתת הסכם הלוואה לדיור" – "יודיע תאגיד בנקאי ללקוח כי באפשרותו לכלול בהסכם ההלוואה הוראות שלפיהן יוכל - - - ."

רועי פולקמן: בקי, שזה יהיה ברור ופשוט וגם בנחמדות, אנחנו לא יודעים לחייב את הבנקים.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים להניח שזה יהפוך לנורמה.

רימון חייט: הם מחתימים על עוד דף.

איתן כבל: כן, גברתי.

גלי כספרי: אנחנו רק מבקשים, ההיערכות לחוק הזה דורשת שינוי של מערכות המחשוב ושל הסכמים שיש לנו.

גלי כספרי: אנחנו מבקשים לדחות את התחילה בשישה חודשים.

אתי בנדלר: "על הסכמי הלוואה לדיור שנכרתו" את מציעה שישה חודשים מיום פרסומו?

איתן כבל: יש לך בעיה עם זה?

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: אפשר כבר להצביע במכה אחת על הצעת חוק הרשויות המקומיות הארכת מועדים, ואז כבר - - -

איתן כבל: ברגפרוינד.

גיל ברגפרוינד: יש לי שאלת הבהרה בלבד.

גיל ברגפרוינד: רציתי להבין מה קורה לגבי משכנתאות שקיימות כבר בעשרות השנים האחרונות ואנשים נגררים איתן?

גיל ברגפרוינד: האם תהיה לנו אפשרות שהחוק הזה יחול גם על המקרים האלה?

גיל ברגפרוינד: לא רק על מה שפתחנו כאן.

איתן כבל: אלו רק הצעות.

רועי פולקמן: אתה רואה שכתוב כריתת – ברגע שכתבו - - -

איתן כבל: מיום תחילתו ואילך, עזוב.

רועי פולקמן: יש פה איזה חוזה.

אתי בנדלר: שישה חודשים מיום תחילתו.

רועי פולקמן: יש פה הסכם בין שני גופים עצמאיים שחותמים על הסכם.

איתן כבל: עזוב, חברים, זה לא.

רועי פולקמן: אני לא יכול רטרואקטיבית לחייב את הבנקים לתת כזאת אפשרות.

איתן כבל: זה לא.

איתן כבל: חברים, זה לא.

איתן כבל: זאת פתיחה מחודשת של כל החקיקה.

רועי פולקמן: יהיה מחזור אז יהיו עוד הסכמים, הא בהא תליא.

אתי בנדלר: אתה רוצה קודם להצביע?

איתן כבל: כן.

אתי בנדלר: כי אני מדברת עכשיו על משהו אחר.

איתן כבל: מי בעד עם התוספות והשינויים?

איתן כבל: ירים את ידו.

אתי בנדלר: כל הסעיפים שלא הוצבעו עד כה.

אתי בנדלר: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אושר.

אתי בנדלר: אני מפנה עכשיו את תשומת הלב לסיפה לדברי ההסבר: "בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית תבחן ועדת הכלכלה של הכנסת בין היתר את האפשרות להחיל את ההסדר המוצע גם על הסכמי הלוואות לדיור שנכרתים עם גופים חוץ-בנקאיים.

אתי בנדלר: "

לאה ורון: הוזמנו נציגי איגוד חברות הביטוח, נציגים של חברות ביטוח עצמן, חברות אשראי חוץ בנקאיות.

לאה ורון: הם מצאו לנכון כולם לא לשלוח נציגים.

אתי בנדלר: נמצא כאן במקרה נציג של רשות שוק ההון?

לאה ורון: לא במקרה ולא שלא במקרה.

אודי מוריה: כן, נמצא.

לאה ורון: אה, אתה?

לאה ורון: לא נרשמת, יופי.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

אודי מוריה: אם תוכלו רק לחזור, פשוט זה היה הדיון הקודם, לא הספקתי עוד לשמוע.

רועי פולקמן: להחיל את הרעיון הזה גם על גופים חוץ בנקאיים שייתנו הסכמי מימון לדיור, לא רק הבנקים.

רועי פולקמן: הרי חלק מהדיון הוא שיכנסו שחקנים נוספים לעולם המימון לדיור, ושההסדר הזה יוחל גם עליהם.

אודי מוריה: ראשית, לא עודכנו, למיטב ידיעתי, מראש שזה יעלה על סדר-היום הנושא הספציפי הזה.

אודי מוריה: אני מבין שגם הגופים - - -

רועי פולקמן: עודכנתם.

רועי פולקמן: זה גם נאמר בדיון הקודם, וזה לא סתם מופיע בדברי ההסבר.

איתן כבל: בגלל זה זה מופיע בדברי ההסבר.

אודי מוריה: בסדר גמור.

אתי בנדלר: אני רוצה לקרוא מפרוטוקול הדיון ב-21 במאי 2018, אוהד מעודי, אתה מכיר אותו?

אודי מוריה: כן.

איתן כבל: במקרה.

אודי מוריה: בסדר.

אודי מוריה: זה נכון שבפרקטיקה – אז אני אחלק.

אודי מוריה: אז הדבר הראשון - - -

איתן כבל: מר מוריה, תעלה להר, דבר.

אודי מוריה: אנחנו חושבים שנכון לעת הזאת לא נכון להחיל את ההוראה הזאת על השירותים הפיננסיים.

אודי מוריה: עדיין מדובר בשוק שהוא ממש ממש בתחילתו.

אודי מוריה: בפרקטיקה לא ניתנות - - -

איתן כבל: דרך אגב, גם החוק הזה יהיה בתחילתו.

אודי מוריה: בסדר, אבל עדיין יש הבדל בין הבנקים שעוסקים בתחום לבין הגופים שלנו.

אודי מוריה: בפרקטיקה כאמור לא ניתנות כמעט הלוואות לדיור.

אתי בנדלר: אם לא ייתנו הלוואה לדיור זה לא יחול עליהם מן הסתם.

איתן כבל: הייתי אומר, אדוני ירים את קולו כי הטיעון חלש.

רועי פולקמן: איתן, אז רק אגיד לך שלא חיכיתי לבשורתו של מר מוריה, בכל זאת עשינו עבודה לפני הדיון היום, וגם דיברנו עם רשות שוק ההון.

רועי פולקמן: הם הבהירו את עמדתם הפשוטה שמדברת על זה שהם רוצים סוג של הגנת ינוקא במובן הזה שעד שהשוק ייתן וכו'.

רועי פולקמן: לשיטתם, לא נכון לייצר כל מיני שלייקס בשלב הזה.

רועי פולקמן: אני אישית חושב, שוב, זה בעיני באמת סתם התעקשות לא נכונה.

איתן כבל: פולקמן, תן לי לעזור לך, עשה לי טובה.

איתן כבל: אתה עכשיו גם כן חופר לי.

רועי פולקמן: בבקשה, קדימה.

רועי פולקמן: אני לא, אין לי כוונה לחפור.

איתן כבל: העניין פשוט, אני לא מסכים איתכם, אתם טועים, אין לזה קשר לינוקא ולא לתינוק ולא לוולד בין יומו ולא שום דבר.

איתן כבל: זה הליך פשוט, ברור, הכי הכי, ולכן אני עושה את זה ככה, אני מצביע עליו, אני אעשה רוויזיה.

איתן כבל: אם הם לא יביאו לי איזה משהו שהוא היום הרת עולם, היום תעמיד במשפט, שיבוא מעודי או מישהו מהם ויגיד: תשמע, זה ישבור את כל השוק החוץ בנקאי העניין הזה של כמה חולים וכמה זה, אז אני מעביר את זה.

איתן כבל: אבל חד-משמעית אני מעביר את זה.

רועי פולקמן: זאת אומרת שאנחנו מוסיפים סעיף שזה יחול.

איתן כבל: כן.

לאה ורון: אז אולי במקום למשוך את הרוויזיה תודיע להם שיש להם שבועיים, וככל שהם - - -

רועי פולקמן: רוויזיה רק על הסעיף הזה.

איתן כבל: אני נותן להם עשרה ימים.

אודי מוריה: אני רק רוצה שיצוין לפרוטוקול שהעמדה שלנו היא שמאחר ומדובר בשוק חדש ולא - - -

איתן כבל: לדעתי הפרוטוקול כבר כתב את זה בפעם הראשונה שאמרת את זה, עזוב.

רועי פולקמן: אני אפילו אמרתי את זה.

רועי פולקמן: הצגתי את עמדתכם.

איתן כבל: אני אומר לכם שוב, אני מעלה את זה להצבעה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: התוספת אושרה.

איתן כבל: אני מודה גם שאני מגיש רוויזיה.

איתן כבל: תבואו עם המציע בדברים.

איתן כבל: אם תשכנעו אותו שיש כאן איזו אמירה, שלדעתי אני כבר אומר לו מראש, זה קשקוש מקושקש הסיפור הזה.

רועי פולקמן: זה שהם לא פה כנראה שזה לא משמעותי.

רועי פולקמן: איגוד הבנקים טרח להגיע.

איתן כבל: עזוב את זה.

איתן כבל: תקשיב, לא בגלל שהם פה או לא, תאמין לי, זאת לא הסיבה.

איתן כבל: זה פשוט טיעון רע, לא מחזיק אוויר, אין בו שום נפח, לכן אני מאשר אותו.

רועי פולקמן: זה נכון.

רועי פולקמן: ומשפט תודה אחר כך.

איתן כבל: לצעירים שמכבדים אותנו בנוכחותם.

איתן כבל: רק שתדעו, זה לא הדיון הראשון, היו דיונים, זה דיון שלישי שאנחנו דנים בעניין הזה.

איתן כבל: בדיונים הראשונים כל אות וכל מילה נבחנו בצורה מעמיקה.

איתן כבל: יש טרומית, אחרי טרומית יש הכנה לקריאה ראשונה.

לאה ורון: ואז זה יעלה למליאת הכנסת.

רועי פולקמן: אתה חושב שהם יצאו מפה בתחושה שזה נעשה בחפיפניקיות?

איתן כבל: ואז זה עולה למליאת הכנסת לקריאה שנייה.

רועי פולקמן: הם יודעים על מה אנחנו מדברים, יש פה אנשים רציניים, לא הפוליטיקאים, אבל - - -

לאה ורון: ואז המליאה מצביעה.

איתן כבל: כל פעם זה בוועדה ועולה למליאה, וחוזר אלינו חזרה להמשך דיון, וחוזר חזרה.

איתן כבל: זאת אומרת, כל הצעת חוק עוברת באמת במסרקות ברזל, חוץ מאלה שמביאה הקואליציה.

רימון חייט: אבל הם החמיצו את השיר.

רועי פולקמן: בקואליציה אפשר להיות חפיפניקים, זה נכון, אנחנו מעבירים חוקים סתם.

איתן כבל: זה נסיבות אחרות.

איתן כבל: תודה רבה לכולם.

איתן כבל: תודה רבה לך, אדוני.

רועי פולקמן: מותר לי רק משפט?

איתן כבל: עשרה משפטים.

רועי פולקמן: ממש משפט.

רועי פולקמן: תודה, א', לוועדה, אדוני היושב-ראש, זה בערך שנה, נכון?

רועי פולקמן: העסק הזה מתגלגל.

איתן כבל: כן.

רועי פולקמן: אני רוצה גם להודות לפיקוח על הבנקים, שאנחנו מנסים לייצר אמירה שאומרת שאפשר להגיע להסכמות, גם אם זה לא מאה אחוז מה שגם אני חשבתי עליו בתחילת הדרך.

רועי פולקמן: לירון, תודה רבה על כל הליווי המשפטי.

רועי פולקמן: היו כאן כל מיני עניינים ניסוחיים.

רועי פולקמן: גם לנציגי החברה, לגופים הלא ממשלתיים פרופר, גם לצרכנות, גם לרבנים לזכויות אדם וגם ליועצי המשכנתאות שהעירו הערות מועילות.

רועי פולקמן: כמובן לבנקים.

רועי פולקמן: אני יודע שבדרך כלל בנושאים הצרכניים אתם מעדיפים שדברים לא יהיו בחקיקה.

רועי פולקמן: אני אומר שיש לנו הרבה מאוד דברים שחשוב לנו שיתוקנו.

רועי פולקמן: אני לא בא בעמדה שתמיד צריך להציג את הבנקים כרעים.

איתן כבל: נשמה, כבר העברנו, אל תתנצל.

רועי פולקמן: אני לא מתנצל, ההפך, אני אומר שמבחינתי זה פתח, אני מודה גם לכם על שיתוף הפעולה.

רועי פולקמן: אני לא בא ממקום לעומתי.

רועי פולקמן: אני אומר שבנושא הצרכני יש גם זה, ואני מבקש שגם ביישום – ואני שוב אומר משהו שאמרתי בתחילת דבריי, אותנו מעניינת התוצאה, השורה התחתונה, למרות מה שחושבים על פוליטיקאים שאותנו מעניינת קבלת ההחלטה, כי בה מקבלים את הכותרת.

רועי פולקמן: אז אני רוצה להגיד שזה לא נכון, גם פה בוועדה, ואני גם לומד על זה הרבה מאיתן.

רועי פולקמן: אני גם פוליטיקאי כזה, ויש פה לא מעט פוליטיקאים כאלה בכנסת הזאת.

רועי פולקמן: אנחנו עושים מעקב.

רועי פולקמן: זה לא רק שקיבלנו החלטה, העברנו חוק, ייכנס לספר החוקים, וזהו.

רועי פולקמן: אני אומר לכם שמעניינות אותנו התוצאות.

רועי פולקמן: הוועדה הזאת, ועדת הכלכלה, ואני אומר את זה גם לפרוטוקול, אנחנו לאורך זמן נעקוב אחרי מה שקורה גם בשוק הצרכני של המשכנתאות, נעקוב כמה מקבלים "גרייס", והאם הציבור יודע על זה, ונעקוב מה קורה לריביות, ונעקוב מה קורה למחזור.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים לראות תוצאה בהתנהגות צרכן, ולא חוקים וכותרות.

רועי פולקמן: חשוב לי שתדעו את זה.

רועי פולקמן: זה עוד חוק שבעיני יש לו משמעות חברתית, שמענו עליו מלא מעט גופים, גם ממשרד המשפטים שבזמנו הציגו את זה בנושא של עזרה לכל מיני לקוחות שנמצאים בקשיים.

רועי פולקמן: אותנו מעניין לראות שהדבר הזה מגיע בסוף לשטח, ומעבר לזה שהעברנו חוק.

איתן כבל: ובבניין ירושלים ננוחם.

רועי פולקמן: רגע, משפט אחרון אחרון.

רועי פולקמן: תודה גם לרן מלמד שמלווה אותנו הרבה כאן.

איתן כבל: סמנכ"ל עמותת "ידיד".

רועי פולקמן: ותודה אחרונה חביבה לאילה לונדנר היועצת הפרלמנטרית שלי שעשתה עבודה נפלאה על החוק הזה, ויושבת כאן.

רימון חייט: כדאי לומר לילדי בית ספר שבישיבה הראשונה של ועדת הכלכלה בכל יום יש גם שיר.

רימון חייט: אז פעם הבאה תגיעו לחלק הראשון ותשמעו את השיר, הוא היה היום מאוד מאוד יפה.

איתן כבל: הוא בדרך כלל יפה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.