ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1133, 2018-10-15 10:23

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מתנצל על האיחור.

משה גפני: אנחנו נתחיל את הדיון בנושא העסקת עובדים זרים, אבל לפני כן הצעה לסדר.

מיקי לוי: בוקר טוב אדוני היושב ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בעיתונות הכלכלית הבוקר שוב נדה

מיקי לוי: מתי לגלות שוועדת הכספים אשמה בכך שהוועדה ליציבות פיננסית לא יצאה לדרך.

מיקי לוי: זה לא יאומן והפעם משקרים.

מיקי לוי: אני הפעם לא בצד של האוצר.

מיקי לוי: אנחנו הושטנו יד ואת כל הדרישות להודיע הורדנו.

מיקי לוי: הם עכשיו מוסיפים ראש ממשלה, נגיד בנק ישראל, יושב ראש הוועדה.

מיקי לוי: המטרה היא לתקוע את זה כך שלא יודיעו ליושב ראש הוועדה.

מיקי לוי: אם משרד האוצר ונגידת בנק ישראל חושבים שאפשר לדלג על הכנסת, הם טועים.

מיקי לוי: לכן אני מחר מכין אלפי הסתייגויות.

מיקי לוי: בסגנון הזה, זה לא ילך.

מיקי לוי: לא זאת ועוד אלא עוד עולה לרדיו, מנכ"ל משרד האוצר - על פי העיתונות, אני לא שמעתי אותו – ואומר: כן, הוועדה אשמה.

מיקי לוי: הוועדה אשמה, היא לא העבירה את זה.

מיקי לוי: אנחנו הושטנו יד לשלום והורדנו את זה למינימום האפשרי.

מיקי לוי: שיודיע שר האוצר, ייתן לו אפילו שיקול דעת להודיע ליושב ראש ועדת הכספים.

מיקי לוי: לא יהיה חייב.

מיקי לוי: אני יוצא מתוך הנחה ששר האוצר, לא יעזו לא להודיע ליושב ראש ועדת הכספים כאשר יהיה משבר וישימו ידם בכספי ציבור.

מיקי לוי: הדבר הזה מאוד מאוד חמור בעיני.

מיקי לוי: מחר כנראה יהיה כאן יום קרב.

מיקי לוי: אני מכין אלפי הסתייגויות.

משה גפני: לא, אל תכין.

משה גפני: אל תכין אפילו הסתייגות אחת.

מיקי לוי: אני הבוקר כועס מאוד.

משה גפני: אני עומד לומר.

משה גפני: אם הוא התחיל, אני אומר את זה.

מיקי לוי: חבל שנכנסת עכשיו.

מיקי לוי: היית שומע מה דעתי על מה שעשיתם.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, אני חשבתי להביא את זה מחר אבל כיוון שהעלית את העניין הזה, לא צריך להכין הסתייגויות.

משה גפני: מה שאני הולך לעשות מחר זה כדלהלן.

משה גפני: כל הנושא הזה של ההסתייגות בחוק הזה העלית אתה.

משה גפני: אנחנו, כל החברים, כולל אני, קיבלנו.

משה גפני: אמרנו שכאשר יש מצב כזה שבאמת הוא קריטי מבחינה כלכלית, צריך להודיע לוועדה.

משה גפני: הם אמרו לא לוועדה.

משה גפני: אמרת אתה ליושב ראש הוועדה.

משה גפני: אחרי כן הסכמת לפשרות ואני עמדתי מאחורי העניין הזה.

משה גפני: אני לא ניהלתי אתם משא ומתן.

משה גפני: הגעת להסכמה ולכן שמתי את זה על סדר היום.

משה גפני: אני אבקש ממך מחר בעזרת השם, תגיד על מה הגעת להסכמה.

משה גפני: על מה שהגעת להסכמה, על זה נצביע.

משה גפני: אם הם רוצים, שימשכו את החוק.

משה גפני: אל תגיש הסתייגויות.

משה גפני: זה באמת מתחת לכל ביקורת.

משה גפני: ללכת לעיתונות ולומר שאנחנו מעכבים את זה.

מיקי לוי: תודה, אדוני.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי זוהר.

משה גפני: זאת הייתה הצעה לסדר מאוד חשובה וחמורה.

משה גפני: כל ההתנהלות הזאת של הממשלה היא לא בסדר.

איתן ברושי: אני ביקשתי דיון.

משה גפני: הוא הגיש את ההצעה לסדר.

משה גפני: תאמין לי, האוצר יחכה לך.

משה גפני: אין להם לאן ללכת.

מכלוף מיקי זוהר: אני ממהר.

מכלוף מיקי זוהר: אני צריך ללכת לוועדת חינוך שדנה בחוק הקולנוע של מירי רגע.

משה גפני: מה יש שם?

מכלוף מיקי זוהר: לא משהו מעניין.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא רואה קולנוע.

משה גפני: על סדר היום הצורך בהיטל על העסקת עובדים זרים בענפי המשק השונים מכוח סעיף 45 לחוק התכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו- 2004), התשס"ג-2003.

משה גפני: אני ביקשתי – בעקבות הצעות לסדר, אבל בעיקר הצעה לסדר שלך ואתה גם העלית בעבר את הנושא של הבנייה – להעלות לדיון היום את כל הנושא של בית האבות, של היטל העסקת עובדים זרים אבל אני מתכוון לדון גם על החקלאות אפילו שאיתן ברושי הולך לאוצר.

איתן ברושי: אני סומך עליך שתדון בזה גם כשאני לא כאן.

משה גפני: רק שתדע שב-2019 הפטור מההיטל בחקלאות מתבטל.

איתן ברושי: לכן צריך לחדש אותו.

משה גפני: בסדר, אבל אם לא עושים אז לא מחדשים ולא כלום.

איתן ברושי: נדבר על זה.

משה גפני: כל ההיטל הזה הוא היטל שלפי דעתי הוא מיותר וצריך למצוא לו פתרונות.

משה גפני: אנחנו נדון בעניין הזה עכשיו ונתחיל בהיטל על עובדים זרים בסיעוד, כולל בתי אבות.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי זוהר ביקש את ההצעה לסדר.

משה גפני: אמרתי לו שנקיים את הדיון מיד אחרי הפגרה ואנחנו מקיימים אותו ביום הראשון של המושב.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אני שמח שנדב שיינברג, יועצו הקרוב של שר האוצר, נמצא כאן.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע שיש לנו שר אוצר חברתי ושר אוצר שפועל להורדת יוקר המחיה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מבינים שהמס הזה הוא מס שהחטיא את מטרתו, זה פעם אחת, ופעם שנייה, מביא להעלאת יוקר המחיה.

מכלוף מיקי זוהר: למה הוא החטיא את מטרתו?

מכלוף מיקי זוהר: מטרת המס היא לגרום לכך שיהיה עידוד תעסוקה של עובדים ישראלים ולא להעסיק עובדים זרים.

מכלוף מיקי זוהר: זו מטרת המס.

מכלוף מיקי זוהר: ההישג – אפס.

מכלוף מיקי זוהר: העובדים הם זרים כי הישראלים לא מוכנים לעבוד בעבודות האלה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מברך את עם ישראל על היכולת בימים אלה – באמת בזכות עבודה קשה של הרבה מאוד שנים, גם של ראש הממשלה וגם של שר האוצר הנוכחי – שיש להם הרבה מקומות תעסוקה.

מכלוף מיקי זוהר: יש היום אבטלה באחוזים שהם האחוזים הנמוכים שהיו אי פעם ולכן אנחנו מבינים שיש להם אפשרות להתפנק ולבחור היכן לעבוד.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אלה שרוצים לבוא לעבוד בעבודות המאומצות והקשות האלה, בין אם זה בתחום הבנייה, בין אם זה בתחום החקלאות, בין אם זה בתחום הסיעוד או הניקיון, אלה דווקא העובדים הזרים.

מכלוף מיקי זוהר: לכן המס הזה החטיא את מטרתו והמטרה לא הושגה.

מכלוף מיקי זוהר: כרגע הוא מביא נטל כלכלי כבד על כל המעסיקים.

מכלוף מיקי זוהר: לאן מתגלגל הנטל הזה?

מכלוף מיקי זוהר: מי נושא בנטל הזה?

מכלוף מיקי זוהר: לא המעסיקים אלא אנחנו אזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי מעסיק בסופו של דבר עושה תחשיב כלכלי פשוט לגבי כמה הוא מוציא וכמה הוא צריך להרוויח, ואם זה לא מסתדר לו במאזן, הוא יעלה את המחירים.

מכלוף מיקי זוהר: לכן, כאשר אנחנו מדברים על יוקר מחיה, יש כאן דוגמה מדויקת איך אנחנו יכולים להוריד את יוקר המחיה באמצעות ביטול המס הזה, שאגב, מכניס לאוצר לא כל כך הרבה כסף כפי שאנשים אולי טועים לחשוב.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש מאדוני היושב ראש שבסוף הדיון נוציא פנייה מסודרת לשר האוצר משה כחלון לבטל את המס הזה ובסופו של דבר כך גם להפחית את העלויות ואת המחירים היקרים שיש לנו כמעט בכל דבר ומצד שני גם לאפשר למעסיקים פחות נטל כלכלי, פחות נטל רגולטורי מסוים על מנת להיטיב עמם כי זו העת.

מכלוף מיקי זוהר: עוד מעט בחירות.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אני מתנצל.

קריאה: אתה לא רוצה לשמוע את התשובה?

מכלוף מיקי זוהר: אתה בטח תיתן אותה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה תעביר אותה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, הייתי אומר שהמשפט הבא מתאים לסיטואציה למרות שעוד לא הגענו לקריאת ההגדה של פסח והמשפט הוא תבן אין ניתן לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו.

איתן ברושי: מתפארים בכושר הייצור, בעמידה ביעדי הייצור והיצוא והממשלה יודעת שאין לה פתרון לכוח אדם במגוון רחב של משימות ומקצועות, גם כוח אדם מקצועי וגם כוח אדם אחר.

איתן ברושי: הממשלה גם יודעת שבחלק מהתחומים כמו חקלאות אין חקלאות מתקדמת בכל העולם בלי עבודה כזאת שאנחנו קוראים לה עובדים זרים או עובדים מחוץ לגבולות ישראל.

איתן ברושי: הממשלה גם יודעת שהיא הגורם המרכזי שמונע – ואני לא מתווכח – את עבודת הפלסטינים שהייתה פעם מרכיב חשוב, אולי מזמן, בעבודת החקלאות וגם בתחומים אחרים.

איתן ברושי: הממשלה גם יודעת שהיא אישרה עובדים מירדן לתיירות באילת והיא לא אישרה עד עכשיו – למרות שפניתי בנושא בימים האחרונים – עובדים מירדן לחקלאות, לפחות בערבה הדרומית, כאשר המרחק מירדן לחקלאות שם הוא לא גדול בהרבה מהמרחק לתיירות שהוא קריטריון.

איתן ברושי: אני יכול לומר לך אדוני שהיום העברתי בקשה גם לעובדים מירדן למפעל עוף טוב שמצוי מזרחית לבית שאן, בקרבת הגבול, עוד לפני שיצרו את אזור התעשייה המשותף שער הירדן.

איתן ברושי: לכן צריך לומר שהעובדים הזרים הם אילוץ ולא עיקרון ולא אידיאולוגיה.

איתן ברושי: מה שלא מקובל בהתנהלות הממשלה זה שהיא לוקחת את המחסור ואת המצוקה בכוח אדם, שהרי אי אפשר להניע את המשק בלי כוח אדם, והיא יודעת שבישראל הבעיה היא לא האבטלה אלא גובה השכר, והיא הופכת את העובדים הזרים – שהם חוסר ברירה – למקור הכנסה לקופת האוצר.

איתן ברושי: לכן צריך להפריד.

איתן ברושי: מס מעסיקים שבוטל על ידי הממשלה – ויושב כאן נדב, וגפני, בלעדיך זה לא היה קורה – הוא המס שבוטל אחרי ויתור על המס למשקאות חריפים באלכוהול.

איתן ברושי: הדבר הראשון שהממשלה עשתה - ולכן חשבתי שהממשלה שיכורה - היא ויתרה על המס על האלכוהול.

איתן ברושי: אני אומר שצריך להפריד בין עלויות שעולים העובדים, ויש לנו על זה מחלוקת כי העלות של העובד הזר בסוף, עם תשלומי הממשלה ועם הזכויות הסוציאליות, הופכת את העובד הזר ליותר מוגן מהחקלאי שמעסיק אותו, כולל הפנסיה שאנחנו דואגים שתהיה לו.

איתן ברושי: דווקא אבי שמחון פתאום גילה את אמריקה.

איתן ברושי: בגלל הדאגה ליוקר המחיה הוא גילה שהעובדים הזרים בישראל, לפחות בחקלאות, מועסקים בעלויות שאי אפשר לעמוד בהן.

איתן ברושי: לכן השאלה הגדולה היא תמיד מה האלטרנטיבה.

איתן ברושי: לכן אני מציע להפריד, ובזה אני מסיים את דבריי, בין עלויות הייצור.

איתן ברושי: למשל, משרדי הממשלה קבעו שלתת לעובד הזר מתאילנד כלכלה ומגורים, זאת עלות של כ-1,000 שקלים בחודש.

איתן ברושי: הממשלה, אחרי מאמץ גדול, אישרה 530 שקלים.

איתן ברושי: לפני כן הסכום היה 265 שקלים.

משה גפני: זה לא נושא הדיון.

איתן ברושי: אבל זה מתחבר לשאלה המרכזית.

משה גפני: אנחנו מדברים על היטל על עובדים זרים.

משה גפני: ב-2019 זה הולך לחזור.

איתן ברושי: הדבר הראשון שאני מבקש זה שאנחנו נהפוך לא להוראת שעה אלא להוראה קבועה את ביטול מס מעסיקים שהוא כ-160 מיליון שקלים בשנה.

איתן ברושי: הדבר השני הוא לצמצם את העלויות שהמדינה מטילה על כוח אדם שהמדינה חושבת שהוא מוצדק.

איתן ברושי: אי אפשר להביא כוח אדם ולומר שעכשיו גם תשלמו את המחיר.

איתן ברושי: בזה אני מסיים את דבריי.

איתן ברושי: אני פונה לחברים שהגיעו לדיון ואומר שצריכים לבוא עם נייר מסודר ולומר לנו מה להוריד כדי שהעלויות יהיו נסבלות וכדי ששר האוצר יוכל לומר – ומבחינתי גם בעת בחירות – שהמשק עומד ביעדים גם החברתיים וגם הכלכליים.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לפני שאני מאפשר למיכל רוזין, אני מבקש לומר על מה אנחנו דנים.

משה גפני: ההחלטה, בחוק שהתקבל ב-2003 לגבי היטל על עובדים זרים, מה שנקרא מס מעסיקים, התקבלה לגבי כמה תחומים – חקלאות, בנייה, סיעוד ומסעדנות.

משה גפני: על המסעדנות קיימנו דיון.

משה גפני: על התיירות כמובן ועל כל מה שקשור לעניין הזה.

משה גפני: קיימנו דיון על כך כיוון שהיו שם תשלומים רטרואקטיביים והגענו למה שהגענו שזה לפחות הרע במיעוטו על מנת להגיע לפתרון.

משה גפני: אני מתחיל היום את הדיון על ההצדקה בקיום המס הזה.

משה גפני: אנחנו נלך לפי נושאים.

משה גפני: עם החקלאות אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו ביטלנו את מס המעסיקים עד 2019, זאת אומרת, לשלוש שנים, מ-2016 עד 2019.

משה גפני: שלוש שנים היה פטור ממס מעסיקים ואנחנו נצטרך לקיים בעניין הזה דיון.

משה גפני: אני אבקש לדבר עם שר האוצר על מנת לבטל את הוראת השעה ולומר שמס המעסיקים בחקלאות הוא מס מעסיקים שלא יתחדש יותר.

משה גפני: אם לא תהיה ברירה, נצטרך לחדש אותו.

משה גפני: החקלאים לא יוכלו לשלם פתאום מס מעסיקים ב-2019.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: הדבר השני הוא המסעדנות כאשר ברור לחלוטין שצריך לבטל את מס המעסיקים.

משה גפני: אני אבקש להכין הצעת חוק - אני גם אדבר על כך עם שר האוצר – שמס המעסיקים במסעדנות ומה שנלווה לעניין הזה, ראינו כאן את האנשים שיכול להיות שנמצאים כאן גם היום, שיכול להיות שיקרסו.

משה גפני: אנחנו כמובן נצטרך לדבר על מס מעסיקים בסיעוד ועל מס מעסיקים בבנייה.

משה גפני: על כל זה נכין חוקים.

משה גפני: נדבר עם שר האוצר.

משה גפני: לפי דעת כל החברים כאן המס הזה הוא מס מיותר לחלוטין והוא לא השיג את מטרתו.

משה גפני: הוא נחקק כדי לעודד עובדים ישראלים אבל זה לא עודד אפילו אחד.

משה גפני: אין עובד ישראלי שבגלל מס מעסיקים התחיל לעבוד בחקלאות או בבנייה.

משה גפני: אין אחד כזה.

משה גפני: אם רוצים לעשות מס, צריך לעשות מס ולא לעשות שקר בעיני כולם ולומר שיש כאן מס מעסיקים.

משה גפני: זה נושא הדיון.

משה גפני: אני אבקש לעשות את זה בתיאום עם משרד האוצר על אף שיכול להיות שבסוף לא תהיה ברירה ויהיו דברים שנצטרך לעשות.

משה גפני: במסעדנות למשל, לפי דעתי נצטרך לעשות את זה מהר.

משה גפני: בחקלאות נצטרך לעשות את זה.

משה גפני: אותו דבר לגבי האחרים.

משה גפני: אני מקווה שנדבר ונגיע לפתרונות.

משה גפני: זה הנושא.

משה גפני: אנחנו לא באים לפתור עכשיו את כל בעיית החקלאות.

משה גפני: חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: כל ההסבר היה בשבילי?

משה גפני: לא.

משה גפני: זה היה דווקא בשביל איתן ברושי אבל אחרי שהוא דיבר.

מיכל רוזין: הוא הלך.

משה גפני: רציתי לומר את זה בתחילת הישיבה.

משה גפני: הנושא הוא ביטול מס מעסיקים על כל שלוחותיו וכל אחד הוא נושא נפרד אבל בסך הכול הכללי אני חושב שזה מס מיותר.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם.

מיכל רוזין: מושב מוצלח וקצר.

משה גפני: לא הבנתי.

מיכל רוזין: מושב מוצלח לנו, לאופוזיציה, וקצר עד מאוד לקואליציה.

עמר בר-לב: לפי הצעות החוק שאתה מתכוון להעביר זה הולך להיות מושב ארוך מאוד.

מיקי לוי: לפי התוצאות מאתמול בערב, ב-6:00 בערב, לפי גדולי התורה.

מיכל רוזין: כיוון שאני מלווה את הסיפור הזה, כמו שאתה יודע, כמה וכמה שנים ואני מכירה אותו על כל תהפוכותיו וכל מה שקורה, אני מסכימה עם כל מה שאמרת.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר שיש כאן שני אבסורדים ושני האבסורדים הם בעצם שתי מטרות החוק.

מיכל רוזין: מטרה אחת הייתה באופן ברור לייצר עבודה עברית, כפי שקוראים לה, ואני לא מזלזלת בעבודה עברית.

מיכל רוזין: דרך אגב, למרות מה שנוטים לחשוב, הושקעו בכך כספים, הושקעו כספים בניסיון להביא עובדים גם בתחום הבנייה ואני יודעת – נמצא כאן חברי – שהם השקיעו הרבה מאוד כסף במטרה לנסות להביא עובדים בתחום הבנייה.

מיכל רוזין: הם ניסו להביא עובדים ישראלים כמובן לחקלאות והם ניסו להביא עובדים למלונאות.

מיכל רוזין: אני מזכירה לכם שהמלונאים ספגו את המכה הכי קשה כי להם גם אסור בכלל להעסיק עובדים זרים, כך שעכשיו נתנו להם את הירדני וכל הסיפור הזה אבל נאסר עליהם להעסיק עובדים זרים, בהבדל מהחקלאות, מהסיעוד והבניין.

מיכל רוזין: לכן המטרה הזאת להביא לעבודה עברית לא עבדה.

מיכל רוזין: שנים אנחנו מתווכחים גם עם משרד האוצר ועם בנק ישראל שמאוד התעקשו שזו המטרה והם מאוד רצו שזה מה שיביא לכך שיעבדו ישראלים בענפים האלה.

מיכל רוזין: בוא נגיד את האמת, העובדה שאתם מתגאים בה שמדינת ישראל יש לה כלכלה חזקה מביאה לזה שישראלים לא רוצים לעבוד בבניין ובניקיון.

מיכל רוזין: זה קורה בכל העולם.

מיכל רוזין: חברות חזקות, בסופו של דבר לא רוצים לעבוד ואז נכנס כוח עבודה זול.

נדב שיינברג: את זוכרת שזה לא חוק שאנחנו הבאנו אותו.

מיכל רוזין: ברור.

מיכל רוזין: אני אומרת שאתם מתגאים בכלכלה חזקה של ישראל.

מיכל רוזין: לכן אמרתי אתם.

משה גפני: מה זה לא אתם?

משה גפני: זה האוצר עשה.

משה גפני: אתם לא האוצר?

נדב שיינברג: אני שם מ-2015.

משה גפני: כך זה ילך עכשיו?

משה גפני: אם כן, מה שאתה לא עשית, אני יכול לבטל.

נדב שיינברג: אין לי בעיה.

מיכל רוזין: הנה, סגרנו את העניין.

מיכל רוזין: זה אבסורד אחד.

מיכל רוזין: אין מה לעשות.

מיכל רוזין: יש ענפי משק במדינת ישראל שלא יכולים להתקיים בלי העובדים הזרים, כמובן בחקלאות, בבנייה, בסיעוד ועוד.

מיכל רוזין: למרות שצריך לשפר את התנאים לעובדים ישראלים, צריך להמשיך לעודד עובדים ישראלים, ובכל זאת, מה לעשות, נידרש גם לעובדים זרים וזה מוכיח משהו טוב על הכלכלה שלנו ועל מצבה של מדינת ישראל.

מיכל רוזין: האבסורד השני, והוא בעיקר נוגע לעניין המסעדנות אבל לא רק, הוא הניסיון דרך המס הזה בעצם לגרום לכך שלא יעסיקו את מבקשי המקלט אלא יעסיקו פחות עובדים זרים, פחות מבקשי מקלט.

מיכל רוזין: גם זה לא מוכיח את עצמו וקודם כל כי אין להם לאן ללכת.

מיכל רוזין: יש כאן שלושה אבסורדים.

מיכל רוזין: האחד, כמו שאמרנו לגבי עובדים זרים – אין עובדים.

עמר בר-לב: פשע.

עמר בר-לב: חלקם הולכים לפשע.

מיכל רוזין: בדיוק.

מיכל רוזין: דבר שני, אם הם לא יעבדו, יהיו פשעי הישרדות.

מיכל רוזין: אנשים שחיים ברחוב ללא עבודה, ללא יציבות, אלה אנשים שנוטים כמובן יותר לפשיעה ויותר למצב מעורער.

מיכל רוזין: לכן אנחנו רוצים שהם יעבדו ואנחנו רוצים שהם יתפרנסו, ואם היה לנו שכל גם היינו לוקחים דמי בריאות כדי שנוכל לממן כך את הוצאות הבריאות שלהם ועוד הרבה מאוד דברים שהמדינה באמת מתנהגת בנושא הזה במדיניות חלם ומחכה – זה קצת כמו עם הפלסטינים – לאיזה מקל קסם שמשהו ייעלם ומשהו ישתנה, לאיזשהו נס.

מיכל רוזין: אתה מאמין בניסים ולי יותר קשה.

מיכל רוזין: אבל הנס הזה לא יקרה.

מיכל רוזין: לא ייעלמו מכאן ברגע.

מיכל רוזין: לכן זה האבסורד השני.

משה גפני: אני מאמין בזה שלא סומכים על הנס.

משה גפני: כך חז"ל אומרים וצריך לעשות את מה שצריך לעשות.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: אתה צודק מאוד.

משה גפני: צריך להתפלל לנס כי הרבה פעמים עושים ההיפך.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: אותי לימדו שהרשות נתונה.

מיכל רוזין: לכן הגישה הזאת היא אבסורדית.

מיכל רוזין: אם לא ניתן להם עבודה, מה הם יעשו?

מיכל רוזין: יתגלגלו ברחובות.

מיכל רוזין: הם בוודאי לא יכולים לחזור לארצם ואפילו המדינה לא טוענת שהם יכולים לחזור, לא לאריתריאה ולא לסודן.

מיכל רוזין: לכן האבסורד הזה שבו אנחנו מענישים, את מי אנחנו מענישים?

מיכל רוזין: את המעסיקים הישראלים ולא משנה באיזה ענף.

מיכל רוזין: אנחנו מענישים אותם בכך שהם נאלצים להעסיק עובדים שאינם ישראלים.

מיכל רוזין: זה לא שהם לא רוצים להעסיק עובדים ישראלים.

מיכל רוזין: יש ענפים שמשלמים משכורות מאוד גבוהות, גם במסעדנות וגם בבניין ואני יודעת את זה בוודאות.

עמיר נאור: וגם בניקיון.

מיכל רוזין: גם בניקיון.

מיכל רוזין: משלמים משכורות טובות.

מיכל רוזין: לכן התירוץ הזה שכאילו הם איזה מעסיקים נצלנים, אני אומרת את זה מהמקום שלי, שרוצים את העובדים הזרים כי זה יותר זול להם, זה ממש לא הטיעון הנכון.

מיכל רוזין: אני חושבת שאנחנו סתם מענישים בזה את המעסיקים הישראלים, את העובדים הזרים ומבקשי מקלט ובואו נודה על האמת, אנחנו זקוקים להם כאן.

משה גפני: תודה רבה.

מיכל רוזין: לסיכום, צריך לבטל את זה.

משה גפני: יש ויכוח.

משה גפני: אני לא בטוח שאנחנו צריכים להיכנס לוויכוח הזה.

משה גפני: אנחנו מדברים על המעסיקים שמשלמים היטל.

מיכל רוזין: על זה אני מדברת.

משה גפני: יש ויכוח האם כן צריכים להכניס את העובדים הזרים בכלל בנושא האידיאולוגי אבל זה נושא שונה לחלוטין שנוגע לעניין.

משה גפני: יהיו שרים שיתנגדו לביטול ההיטל.

משה גפני: לכן אני מציע לדבר רק על הנושא הכלכלי של המעסיקים.

משה גפני: נשיא התאחדות התעשיינים, שרגא ברוש, בבקשה.

משה גפני: אני מבקש לומר לך שאתמול דיברנו בטלפון ואני אומר לך שאני נוהג לערב את הגופים השונים בעניין הזה, את לשכת עורכי הדין, את לשכת רואי החשבון, את לשכת יועצי המס, ואני מבטיח לך שבדברים שנוגעים לתעשיינים, לתעסוקה ולכל הדברים האלה, אתה מבחינתי, הלשכה שלכם תהיה חלק מהעניין.

משה גפני: אני בסוף מחליט יחד עם חברי הוועדה אבל אתם תהיו חלק מהעניין.

משה גפני: תמיד הייתם וגם תהיו בעתיד.

שרגא ברוש: תודה.

שרגא ברוש: רק כדי לתקן.

שרגא ברוש: הלשכה היא לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים.

משה גפני: כן.

שרגא ברוש: היא כוללת בתוכה את כל ארגוני המעסיקים.

שרגא ברוש: לשכת עורכי הדין ולשכת רואי החשבון הן חלק מלה"ב כאשר לה"ב היא חלק מלשכת התיאום של הארגונים הכלכליים.

משה גפני: הסתבכתי, אבל בסדר.

שרגא ברוש: חילצתי אותך כי אנחנו ידידים.

שרגא ברוש: לגבי העובדים הזרים.

שרגא ברוש: לעצם העניין.

שרגא ברוש: רבותיי, לפני שנים לא מעטות נלחמה המדינה, בעיקר הממשלה בסיוע של בנק ישראל, פרופסור אקשטיין, להוציא את העובדים הזרים מישראל.

שרגא ברוש: המטרה הייתה טובה, להעסיק ישראלים.

שרגא ברוש: איך מוציאים אותם מישראל?

שרגא ברוש: מנסים לגרום לכך שלא יהיה כדאי להעסיק אותם, המחיר יהיה גבוה ולכן נעסיק ישראלים.

שרגא ברוש: אז טענו שלא יישארו עובדים למשל בבניין או בסיעוד או במקום אחר והיום התוצאות ברורות.

שרגא ברוש: היום מחפשים איך להביא אותם בחזרה אחרי שגירשו אותם.

שרגא ברוש: השכר הוא לא שם.

שרגא ברוש: לנו עכשיו אישרו בתעשייה 2,000 עובדים זרים.

שרגא ברוש: על 400,000 עובדים של התעשייה יש לנו אפס עובדים זרים ועכשיו אישרו לנו 2,000 עובדים זרים ובתנאי שנשלם להם לפחות 13,000 שקלים.

שרגא ברוש: עד היום שילמנו לפחות 17,000 שקלים.

שרגא ברוש: אותו סיפור בבניין.

שרגא ברוש: תביאו עובדים, בכל מחיר ייקחו אותם.

שרגא ברוש: לכן הנושא הזה של להטיל מס כדי שלא יהיה כדאי להביא עובדים זרים, פשט את הרגל וחבל לדבר עליו.

משה גפני: נכון.

שרגא ברוש: התוצאה מצד שני, רבותיי, אלה לא המעסיקים אלא זה יוקר המחיה.

שרגא ברוש: הרי אתם יודעים שבשולחן הזה בקדנציה הזאת הנושא ששולט הוא יוקר המחיה.

שרגא ברוש: אם אני רוצה לשכנע משהו, אני צריך לדבר על יוקר המחיה כי זו הסיסמה ועם זה כולם מסכימים.

שרגא ברוש: רבותיי, כל שקל שמשלמים למישהו מונח בסוף על המוצר.

שרגא ברוש: כשזה מונח על המוצר, יש שתי אפשרויות.

שרגא ברוש: האחת, המוצר מתייקר, והשנייה, שאי אפשר למכור את המוצר כי הוא יקר מדי.

שרגא ברוש: אם הוא מתייקר, הצרכן משלם.

שרגא ברוש: אם אי אפשר למכור אותו, העסק פושט רגל וחוזרים לכאן כי המפעל נסגר כי האריחים של נגב קרמיקה יקרים, כי רוצים לעשות דיור למשתכן כדי שהדירה תהיה זולה.

שרגא ברוש: למה צריך להמציא פטנטים אם אפשר פשוט לא לעשות טעויות?

שרגא ברוש: לייקר סתם, אני אומר לכם שבסך הכול המסים שגובים על העובדים, מיליארד ו-200 מיליון שקלים.

שרגא ברוש: לא משנה כרגע על מי אבל ביחד הסכום הוא מיליארד ו-200 מיליון שקלים.

שרגא ברוש: ברור שזה סעיף בהכנסת המדינה.

עמר בר-לב: על העובדים הזרים?

שרגא ברוש: על כל העובדים הזרים.

שרגא ברוש: בסוף יבואו ליושב ראש הוועדה ויאמרו לו, אדוני היושב ראש, מה נעשה עם התקציב?

שרגא ברוש: חסרים לנו מיליארד ו-200 מיליון שקלים.

שרגא ברוש: חבר'ה, תעלו מסים, תפסיקו לספר לציבור סיפורים שמורידים מסים כי אי אפשר ביד אחת להוריד מסים וביד שנייה להעלות מסים.

שרגא ברוש: מה זה משנה שהורידו מס חברות באחוז אחד ומצד שני לוקחים את המיליארד שקלים במקום השני?

שרגא ברוש: בסך הכול כאשר מורידים מס חברות - ואני מדבר עכשיו כאילו נגד הורדת מס חברות, למרות שאני כמובן בעד - באחוז אחד, מורידים מחברות שמרוויחות כי החברות שמפסידות לא משלמות מס הכנסה.

שרגא ברוש: כאשר לוקחים את המיליארד ו-200 מיליון שקלים אלה מהמעסיקים, לוקחים מכולם, גם מחקלאי שלא מרוויח, גם מעסק קטן ומכולם.

שרגא ברוש: לכן, רבותיי, מדיניות מס היא מלאכת מחשבת.

שרגא ברוש: אי אפשר לבוא לכאן ולעשות הוקוס פוקוס, להטיל עוד מיליארד ו-200 מיליון שקלים ועכשיו, אחרי כמה שנים באים ואומרים מה נעשה עם המיליארד ו-200 מיליון השקלים האלה ויהיו חסרים לנו בתקציב מיליארד ו-200 מיליון שקלים.

שרגא ברוש: לכן, אם אתם דנים במשהו, תאמינו לי שאתם בסוף דנים ביוקר המחיה.

שרגא ברוש: אתם לא דנים בכלום.

משה גפני: מה זה הסכום הזה של מיליארד ו-200 מיליון שקלים?

שרגא ברוש: עלות המס הזה על כל הענפים ביחד, הבניין, החקלאות, התעשייה, הסיעוד, המסעדות, המלונאות.

שרגא ברוש: הכול ביחס, עלות המס היא מיליארד ו-200 מיליון שקלים.

עמר בר-לב: של העובדים הזרים.

שרגא ברוש: של העובדים הזרים.

שרגא ברוש: בערך 500-400 מיליון על המסתננים ועוד 600-500 מיליון על החוקיים, אלה שבאים עם היתרים.

שרגא ברוש: ברור שמישהו יצטרך להתמודד עם הסכום הזה של המיליארד ו-200 מיליון שקלים בתקציב המדינה.

שרגא ברוש: זאת לא בדיחה.

שרגא ברוש: זה מה שזה עולה.

שרגא ברוש: אבל זה מס לא צודק.

שרגא ברוש: זה מס לא נכון.

שרגא ברוש: לא כך ממסים.

עמר בר-לב: זה סוציאלי.

עמר בר-לב: גם על העני וגם על העשיר.

שרגא ברוש: על כולם.

שרגא ברוש: גם על המרוויח וגם על המפסיד.

שרגא ברוש: מה ההיגיון להוריד מס חברות אחוז אחד ולהוסיף כאן?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שתהיה לך בהצלחה.

שרגא ברוש: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת קנין, בבקשה.

יצחק וקנין: האמת היא ששרגא נגע בדברים במדויק וגם אתה.

יצחק וקנין: אני חושב שמי שדחף את הנושא של הוצאת העובדים הזרים, זה היה רענן דינור, בזמנו כמנכ"ל משרד ראש הממשלה.

יצחק וקנין: הוא הלך על זה לאורך ולרוחב ויצר כאן מצב בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: כשבאת להעסיק עובדים, לא היה לך את מי להעסיק, גם בבניין, גם בחקלאות ובכל התחומים.

יצחק וקנין: הורידו את מספר העובדים למצב כזה שאי אפשר היה לתפקד כי לא היה כוח אדם שמסוגל לבצע את אותן עבודות.

יצחק וקנין: זאת הבעיה המרכזית.

יצחק וקנין: אם המדינה חושבת שיש לה כאן עודף של אנשים אותם היא יכולה להעסיק, תשים את זה על השולחן ותאמר זאת אבל אין מציאות כזאת.

יצחק וקנין: כולנו יודעים את זה.

יצחק וקנין: אחד המשברים הגדולים בבניין הוא הדבר הזה.

יצחק וקנין: מה קרה לכחלון בשנתיים האחרונות ובשלוש השנים האחרונות?

יצחק וקנין: הוא מכניס עובדים בכמויות אדירות בנושא של הבניין.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: כי הוא רוצה לפתור את בעיית הבניין.

יצחק וקנין: זאת אותה פשלה של רענן דינור שנעשתה לפני שנים רבות.

יצחק וקנין: אני אומר שיש כאן דבר שנגע בו שרגא ברוש ולדעתי זה לב המערכת.

יצחק וקנין: צריך להבין שהעובדים הזרים זה לא דבר זול אלא יקר.

יצחק וקנין: לחקלאים זה עולה יקר מאוד.

יצחק וקנין: תוסיפו על זה את המס, אוטומטית זה הולך לכיס של כל צרכן.

יצחק וקנין: יוקר המחיה הוא הדבר הזה.

יצחק וקנין: מישהו צריך להבין שכל מה שאתה מוסיף, זה כך.

יצחק וקנין: לי היה דיון בשבוע שעבר ואתמול התפרסמה איזו כתבה על הפטם.

יצחק וקנין: רבותיי, מי שמבין את המשבר שם, תופס את הראש שלו.

יצחק וקנין: אתה מדבר עם האוצר והוא שואל מהיכן הוא ייקח את הכסף.

יצחק וקנין: אמרתי להם שהם כל הזמן מדברים על יוקר המחיה אבל יוקר המחיה הוא הבלו ולכן תורידו מעט את הבלו.

יצחק וקנין: אז הם שואלים מהיכן יילקח הכסף.

יצחק וקנין: הם לוקחים את המיליארד שקלים מהעובדים הזרים ואחר כך הם מתלוננים על יוקר המחיה.

יצחק וקנין: רבותיי, יוקר המחיה הוא אחד הדברים ואני חושב שמדינת ישראל בשנים האחרונות – ואני אומר שזה טוב שהדבר הוא כך – דואגת לכל התנאים הסוציאליים של העובדים הזרים.

יצחק וקנין: עלות של עובד זר היא יקרה מאוד.

יצחק וקנין: בחקלאות זה אפילו מרקיע שחקים.

יצחק וקנין: לכן אני אומר שבשום פנים ואופן אנחנו לא צריכים להאריך את הוראת השעה לגבי המס הזה ולא רק לחקלאות אלא לכל הענפים במשק.

יצחק וקנין: על זה צריך לעבוד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי נמצא כאן ממשרד האוצר?

אביעד שוורץ: אני.

משה גפני: תאמר לי בבקשה, כמה כסף עולה ההיטל בחקלאות?

מיקי לוי: כמה כסף נכנס?

אביעד שוורץ: לגבי ההיטל בחקלאות, כרגע אין היטל ולכן אין לו עלות.

יצחק וקנין: בחקלאות הסכום היה 14 מיליון שקלים בשנה.

קריאה: 150 מיליון.

יצחק וקנין: 150 מיליון אבל אנחנו ביטלנו את זה.

יצחק וקנין: אין מס.

משה גפני: בכמה כסף מדובר בשנת 2019 אם חוזר המס?

משה גפני: או כמה היה ב-2016, לפני שהוא בוטל?

משה גפני: על איזה סדרי גודל אנחנו מדברים?

אביעד שוורץ: אני צריך לבדוק את הנתונים.

משה גפני: כן.

משה גפני: תבדוק את זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה אתה יודע לומר לנו לגבי עלות המס של המסעדנות?

505: חבר הכנסת גפני, יש 25,000 עובדים זרים בחקלאות.

505: על כל אחד שולמו 6,000 שקלים בשנה.

505: זה 150 מיליון שקלים.

משה גפני: אני לא יודע לעשות חשבון.

משה גפני: אני רוצה שמשרד האוצר יאמר על איזה סכום מדובר.

אביעד שוורץ: אפשר לעשות את החישוב.

משה גפני: עוד מעט הוא יאמר.

משה גפני: הבעיה היא שכאשר אנחנו באים להטיל את המס, הם אומרים שזה הרבה כסף, וכשאנחנו הולכים לבטל, הם אומרים פחות.

משה גפני: זה משתנה לפי הדיון.

עמר בר-לב: אתה קונה או אתה מוכר.

עמר בר-לב: זה ברור.

משה גפני: זה ברור לגמרי.

משה גפני: היה סיפור עם המס על הספרים ובהצעת החוק היה כתוב 50 מיליון שקלים.

משה גפני: אחרי כן, כשהם באו לבצע, היה כתוב 500 מיליון שקלים.

משה גפני: זה אמיתי.

משה גפני: לא חשוב, למה אנחנו צריכים לעשות את החישוב?

משה גפני: בכמה כסף מדובר על מס על מסעדנות וכל מה שנלווה לעניין?

משה גפני: אני אומר לך למה אני שואל.

משה גפני: אני שואל מכיוון שאנחנו הולכים לדון על כל דבר באופן פרטני.

משה גפני: במושב הזה אנחנו צריכים להגיע למסקנות ומסקנות דורשות חקיקה עם האוצר.

משה גפני: שנדע על מה מדברים.

משה גפני: זאת אומרת, מה הנושא כי העיקר כאן הוא עכשיו תקציבי ולא אידיאולוגי.

משה גפני: אנחנו יודעים שזה לא ביטל את הגעת העובדים הזרים, זה לא שינה את המצב אלא רק הכניס כסף במה שהיה היטל.

עמר בר-לב: אנחנו יודעים שהאידיאולוגיה נכשלה.

עמר בר-לב: הייתה אידיאולוגיה.

משה גפני: כן.

משה גפני: כבר דיברנו על זה.

עמר בר-לב: זה לא היה עבור הכסף אלא עבור האידיאולוגיה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: זה לא התבצע.

אביעד שוורץ: לגבי המסעדנות, רוב ההיטל במסעדנות הוא על מסתננים.

אביעד שוורץ: אין עובדים זרים.

אביעד שוורץ: כמעט לא.

אביעד שוורץ: כיום הרוב שם אלה הם המסתננים והעלות על המסתננים - - -

משה גפני: לא מסתננים.

משה גפני: כמה עולה היטל?

משה גפני: אין מסתננים בארץ.

משה גפני: כמה עולה היטל כאשר הטלתם אותו לפני המסתננים?

משה גפני: בכמה כסף אנחנו מדברים?

אביעד שוורץ: קשה להעריך לפני המסתננים.

אביעד שוורץ: כיום רוב העובדים הם מסתננים.

אביעד שוורץ: רוב העלות של ההיטל במסעדנות היא על המסתננים.

משה גפני: מה הסכום?

אביעד שוורץ: סדר גודל של קרוב לחצי מיליארד שקלים, המסתננים שרובם במסעדנות.

אביעד שוורץ: אני לא יודע לעשות את הפילוח בפנים.

קריאה: צריך להכניס גם את הניקיון.

משה גפני: אני מבקש לא להתערב.

משה גפני: גם כך אני מבולבל ואני מבקש שלא תוסיפו עוד.

משה גפני: המסתננים הם סוגיה אחת.

משה גפני: המסעדנות היא סוגיה שנייה.

משה גפני: לפעמים זה נושק אחד לשני כי מסתננים עובדים במסעדנות.

משה גפני: אני רוצה לדעת אם אין היטל על מסעדנות, כמה כסף המדינה מפסידה?

אביעד שוורץ: אני אצטרך לעשות את הפילוח הזה לפי תחומים.

אביעד שוורץ: אין לי כרגע כאן את המספר.

אביעד שוורץ: נבדוק אם יש כבר נתונים.

מיקי לוי: אני ממש מצטער.

מיקי לוי: חצי מיליארד שקלים, אתם הולכים לחלק הגבוה.

מיקי לוי: אם יש 40,000 מסתננים, אני מוריד נשים, ילדים וטף, אני נשאר עם 20,000.

מיקי לוי: אני מכפיל אפילו 25,000 – זה 150 מיליון שקלים.

מיקי לוי: איך הגעת לחצי מיליארד שקלים?

מיקי לוי: אין לי טענות אבל המספרים לא מתיישבים.

מיקי לוי: אם יש 40,000 מסתננים, אני מוריד נשים, ילדים וטף.

שי ברמן: העלות לא מגיעה ל-100 מיליון שקלים.

מיקי לוי: לא סתם אני אומר שמפחידים אותי בחצי מיליארד שקלים.

מיקי לוי: אמר גפני שכאשר באים לכאן, חצי מיליארד שקלים בור תקציבי אבל אם אני מכפיל 40,000, אני מוריד 15,000, 20,000, מכפיל ב-6,000 – אני מגיע ל-150 מיליון שקלים.

מיקי לוי: איך הגעתם לחצי מיליארד שקלים.

שגית אפיק: עת קיימנו את הדיונים על החקלאות דובר על כך שסך כל ההיטל בכל הענפים הוא 200 מיליון שקלים.

שגית אפיק: עכשיו אתה מדבר על המסתננים.

שגית אפיק: אני מבינה שעד פסק דין סעד, על המסתננים לא שולם היטל עובדים זרים כי כולם יצאו מתוך הנחה שהם לא עובדים זרים.

שגית אפיק: אז מה שאתה אומר לוועדה זה בעצם שמאז פסק דין סעד, לכאורה אמורים להיכנס למדינה 300 מיליון שקלים נוספים בעד המסתננים.

שגית אפיק: זה בעצם מה שאתה אומר?

מיכל רוזין: מהמסעדנות?

שגית אפיק: כן.

אביעד שוורץ: מה שנכנס זה סדר גודל כזה ויש פוטנציאל עוד יותר גדול.

שגית אפיק: להגדלה.

מיקי לוי: חלק לא עובד במסעדנות אלא בחנויות.

אביעד שוורץ: הפוטנציאל של הערכות של רשות המסים הן של חצי מיליארד שקלים לגבי המסתננים.

אביעד שוורץ: לפי רשות המסים, עלות ההיטל.

מיכל רוזין: סך החישוב.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים כמה נמצאים כאן.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים כמה מבקשי מקלט נמצאים בישראל.

מיכל רוזין: מפרסמים את זה.

מיכל רוזין: רשות ההגירה והאוכלוסין מפרסמת.

מיכל רוזין: יש פחות מ-40,000 והם מתגאים בכך שהם הוציאו מכאן כ-8,000-7,000.

מיכל רוזין: למיטב ידיעתי זה אומר שיש 38,000.

מיכל רוזין: סדר גודל של 38,000.

מיכל רוזין: יש ילדים ויש נשים שלא עובדות.

מיכל רוזין: תוריד 8,000.

מיכל רוזין: אני הולכת לחומרה.

מיכל רוזין: לא 25,000 אלא 30,000.

מיכל רוזין: הגעת ל-200 מיליון שקלים.

מיכל רוזין: איך הגעת לחצי מיליארד שקלים ואתה אומר שהסכום יעלה?

אביעד שוורץ: 6,000 שקלים לעובד, לדעתי זו עלות שהיא לא נכונה מבחינת ההיטל.

אביעד שוורץ: ההיטל הוא 20 אחוזים מהשכר.

משה גפני: מה קבע בית המשפט?

אביעד שוורץ: שההיטל חל עליהם.

משה גפני: הוא דיבר גם על ההיטל על עובדים זרים והוא דיבר גם על נקודות זיכוי.

מיקי לוי: תעשו לי טובה.

מיקי לוי: הוא מרוויח שכר מינימום או טיפה יותר.

מיקי לוי: זה 6,000 שקלים ממוצע בשנה.

אביעד שוורץ: זה ממוצע בחודש.

מיקי לוי: כן, אבל זו עלות שנתית.

מיקי לוי: זה 10 אחוזים מהעלות השנתית.

משה גפני: לגבי עובדי הסיעוד.

משה גפני: כמה כסף זה?

אביעד שוורץ: אני צריך לעשות הערכה.

אביעד שוורץ: כרגע אין היטל סיעוד.

משה גפני: משפחה מחזיקה עובד, היא משלמת היטל על העובד הזר?

משה גפני: הוא מטפל באב המשפחה שצריך עובד.

משה גפני: משלמים היטל?

אביעד שוורץ: לא.

משה גפני: בית אבות משלם היטל כשהוא מחזיק עובד זר?

אביעד שוורץ: לפי מה שידוע לי, בסיעוד אין היטל.

אביעד שוורץ: ככל הידוע לי, אין היטל בסיעוד.

משה גפני: לגבי עובדים זרים בבנייה?

אביעד שוורץ: היטל בסדר גודל של 150-100 מיליון שקלים.

מיכל רוזין: כמה עובדים יש לכם עכשיו?

יצחק גורביץ: נכון לעכשיו יש 13,000 עובדים.

שגית אפיק: לגבי הסיעוד, רק לחדד.

שגית אפיק: הבקשה של חבר הכנסת מיקי זוהר לוועדה היא שיש היטל בסיעוד על המסתננים.

אביעד שוורץ: אני צריך לבדוק את הנושא.

אביעד שוורץ: אני לא מכיר שיש היטל על מסתננים בסיעוד כי הפטור הוא לפי ענף.

משה גפני: תכף נשמע את הארגונים.

משה גפני: נראה לי שאנחנו ממש בתחילת הדרך.

משה גפני: גם משרד האוצר לא ערוך לזה.

משה גפני: יש מישהו מחברי הכנסת שרוצה להתייחס?

משה גפני: אבשלום וילן, בבקשה.

505: תודה אדוני היושב ראש.

505: קודם כל, לפי מה שבדקתי כרגע, אני רוצה שההיטל בחקלאות הוא עד סוף שנת 2020.

505: אבל אני רוצה להחזיר אתכם ולומר שאני הייתי באותם דיונים ב-2003.

505: לפי הכתוב אצלכם זה עד סוף 2020.

חיים חבלין: זאת הוראת שעה לחמש שנים.

505: לא צריך לבדוק את הזיכרון.

505: גוגל זוכר את הכול טוב מכולם.

505: לכן הבעיה היא כללית ואני חושב שאתה צודק בכל מאת האחוזים שאין בזה כל הגיון כלכלי.

505: בשנת 2003 הייתי חבר ועדת הכספים, עת התנהלו הדיונים האלה.

505: טמיר זוכר את זה.

505: באו להציל עם זה את המשק.

505: כולם התייחסו לזה כאל הוראת שעה.

505: מה קרה פה?

505: וירא כי טוב, זה התנפח עם הפליטים לסכומים אסטרונומיים ולאוצר קשה לוותר אבל כל כלכלן מקרו מתחיל יאמר לך שמבחינת יוקר המחיה, מבחינת התועלת למשק, זה מס לא נכון.

505: זה מס רגרסיבי, זה מס לא הגיוני, הוא בסך הכול מייקר מוצרים.

505: ברגע שאתה מחזיק עובדים ומייקר להם את השכר, ברור לגמרי שהמחירים ללקוחות מתייקרים.

505: כנ"ל בבניין.

505: אפשר לצעוק על דירות למשתכן אבל זה מייקר את הדירות.

505: לכן אני חושב שההחלטה שלכם לטפל בנושא – ואני אומר את זה כחבר כנסת לשעבר – היא יותר מנכונה.

505: היו אז כל ההתחייבויות שזה זמני אבל בינתיים אנחנו לא ב-2003.

505: כלכלת ישראל לפי כל הפרמטרים במצב סביר פלוס.

505: לכן היושב ראש, הייתי מציע לך להציע לפיה עד שלוש-ארבע שנים ייכנסו לביטול מודרג של המס הזה.

505: אנחנו מסיימים ב-2020.

505: קחו כיעד עד 2022-2021 להוריד את כולם, להוריד גם בחקלאות, ואני חושב שהמשק רק ירוויח מכך.

מירב בן ארי: השאלה אם ביטול ההיטל היא משיקולים כלכליים או משיקולים פוליטיים.

מירב בן ארי: בסוף עסקנו גם במסעדות וקיימנו כבר ארבעה או חמישה דיונים.

מירב בן ארי: למה בעצם לא הפחתנו את ההיטל שעלה ב-2010 מ-8 אחוזים ל-20 אחוזים?

מירב בן ארי: אחרי שאנחנו יודעים שמסעדות קורסות כאן.

משה גפני: לא היית בתחילת הישיבה.

משה גפני: אני דיברתי על העניין הזה.

משה גפני: אני חושב שצריך לבטל את ההיטל הזה.

משה גפני: כדי לבטל את ההיטל הזה, אני צריך לדעת באיזה סדרי גודל כספיים מדובר.

משה גפני: עדיין לא קיבלתי תשובות.

מירב בן ארי: כל כך הרבה זמן ועוד לא קיבלת תשובה?

משה גפני: מה זה כל כך הרבה זמן?

משה גפני: עשינו בדרך עוד כמה דברים.

מירב בן ארי: אני לא מאשימה אותך.

מירב בן ארי: אני מאשימה את אלה שאמורים להשיב לך.

משה גפני: עדיין אין תשובה כי בדרך נכנסים המסתננים ועכשיו צריך לנתח את זה ולהגיע לפתרונות.

משה גפני: אני אבקש לעשות חוק.

משה גפני: אני חושב שהמסעדנות, זה יהיה הדבר הראשון.

מירב בן ארי: חייב להיות.

מירב בן ארי: דרך אגב, גם בתי האבות.

משה גפני: יש את בתי האבות, את חברות הניקיון ואת המסעדנות.

משה גפני: מי מדבר על הנושא של בתי האבות?

שניאור קוביטשעק: אני.

שניאור קוביטשעק: אני יושב ראש עמותה שמפעילה בית אבות.

שניאור קוביטשעק: אני רוצה לתקן טעות.

שניאור קוביטשעק: נציג האוצר אמר כאן שאין היטל על תחום הסיעוד אבל זה לא נכון.

שניאור קוביטשעק: יש היטל על תחום הסיעוד, היטל של 20 אחוזים.

שגית אפיק: לא.

שגית אפיק: הוא דיבר על עובד זר שבא למשפחה ורשום לו באשרה.

שניאור קוביטשעק: זה נכון.

שגית אפיק: על זה הוא דיבר.

שניאור קוביטשעק: עליו אין היטל.

שגית אפיק: עובד זר שעובד בבית אבות, משלם את השיעור הגבוה ביותר.

מירב בן ארי: המעסיק משלם.

שניאור קוביטשעק: נכון.

משה גפני: הוויכוח עם נציג האוצר הסתיים.

משה גפני: אנחנו עכשיו שומעים אותך.

משה גפני: תגיד לנו את העובדות.

שניאור קוביטשעק: כבר דיברו על ההיטל הקשה שנופל על המעסיקים.

שניאור קוביטשעק: אני רוצה בתחום של סיעוד לחדד משהו.

שניאור קוביטשעק: המחוקק הרי הבין שיש שוני בתחום הסיעוד בין שאר התחומים ולכן הוא אישר בתחום הסיעוד להביא עובדים לבתים באופן פרטני ללא תחום הסיעוד.

שניאור קוביטשעק: אנחנו באים לבקש שבאותו מקום שהמחוקק הבין שלהביא מטפלים זרים באופן פרטני לבתים, אפשר להבין שגם המוסדות, בתי האבות או ארגונים שמתעסקים בתחום הסיעוד, גם הם יוכלו לקבל את אותה הקלה וגם להעסיק.

מירב בן ארי: כמה מס משולם על עובד בבית?

משה גפני: עובד בבית פטור.

שגית אפיק: אפס.

שגית אפיק: הוא פטור.

שניאור קוביטשעק: אנחנו היום כבתי אבות לא מעסיקים ישראלים כי אין לנו יכולת להעסיק עובדים ישראלים.

שניאור קוביטשעק: היה בבית האבות שלנו מנכ"ל משרד הבריאות והציע כל מיני הצעות.

שניאור קוביטשעק: אמרנו, בבקשה, בוא תביא מה שאתה יכול להביא.

שניאור קוביטשעק: הוא לא הביא כלום.

שניאור קוביטשעק: אין יכולת להביא.

שניאור קוביטשעק: גם אם נשלם יותר לעובדים ישראלים כדי שיעבדו בתחום הסיעוד, העובדים לא רוצים להגיע לעבודה בתחום הסיעוד.

שניאור קוביטשעק: זה תחום מאוד קשה.

שניאור קוביטשעק: זה תחום שהוא מאוד מאוד בעייתי כי אנחנו לא יכולים להשאיר בתי אבות ללא מטפלים.

משה גפני: אתה יודע כמה עובדים זרים מועסקים בבתי אבות?

שניאור קוביטשעק: אני לא יודע.

שניאור קוביטשעק: אני יודע לומר כמה מועסקים אצלנו.

משה גפני: העובדים הזרים שנמצאים בבתי אבות, הם מסתננים?

שניאור קוביטשעק: בעבר היו הרבה עובדים זרים.

שניאור קוביטשעק: היום זה מצטמצם.

שניאור קוביטשעק: היום יש הרבה מעסיקים שמביאים או מגרוזיה או מאוקראינה.

עמיר נאור: הם לא חוקיים.

מירב בן ארי: הם לא חוקיים.

עמיר נאור: לא רק שהם לא חוקיים אלא שהם גם מצוידים בתעודות זהות מזויפות.

עמיר נאור: זה עוד נושא שאני אעלה אותו.

משה גפני: בקיצור, אתה שואל למה אתה צריך לשלם 20 אחוזים כשאתה מביא עובד מאוקראינה בשעה שאם מביאים אותו הביתה, וזה שצריך את הסיעוד נמצא בבית, הוא פטור מתשלום זה.

עמר בר-לב: שלא ייתן רעיונות למשרד האוצר שיוסיף על אלה שהם בבית.

מירב בן ארי: חייבים לדבר על המצב שבעקבות ה-20 אחוזים, בתי האבות עכשיו בקריסה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נגיע לנושא עצמו, כשהאוצר יצטרך לוותר על כסף, אז יתחילו הבעיות.

משה גפני: לגבי המסעדנות.

שי ברמן: תודה רבה אדוני היושב ראש.

שי ברמן: אני אתן קצת מספרים.

שי ברמן: אני חושב שמהאוצר לא תקבלו נתונים, ואני חושב שאתה גם לא מופתע.

שי ברמן: מה שאני יודע, רשות המסים גובה על ההיטל הזה בכל שנה, מכל המשק, סך של 450 מיליון שקלים.

שי ברמן: לגבי הענף שלנו מדובר בסדר גודל של 100 מיליון שקלים שרשות המסים לא מצליחה לגבות אותו.

שי ברמן: כלומר, חלק גדול מהכסף, כמו שאתה יודע מהדיונים שהיו אצלך וניסית לעזור ולסייע בדבר הזה, לא מגיע בסוף לקופת המדינה כי העסקים קורסים לפני כן ויש פשיטות רגל.

שי ברמן: הדברים האלה קורים היום, כל יום בשעה שאנחנו מדברים.

שי ברמן: האבסורד הוא בלתי נתפס.

שי ברמן: החוק הזה משנת 2003 במציאות כלכלית של אבטלה של 11.9 אחוזים והיטל המס בשיעור של 8 אחוזים.

שי ברמן: היום כאשר אין אבטלה, פחות מ-4 אחוזים, ההיטל עומד לנו בשיעור של 20 אחוזים.

שי ברמן: אלו המספרים.

שי ברמן: זה פשוט אבסורד.

שי ברמן: זה גומר אותנו.

שי ברמן: כמו שאתה אומר, אני לא רוצה לחזור כאן על דברים שנאמרו על ידי חכמים ממני, אין אלטרנטיבה.

שי ברמן: אין עובדים אחרים.

שי ברמן: לכן גם מבקשי המקלט – עוד נתון שהוא חשוב – אנחנו מעסיקים אותם.

שי ברמן: לנו זה לא משנה, אנחנו לא ארגון זכויות אדם, אנחנו צריכים עובדים ובשבילנו הם עובדים זרים לכל דבר.

שי ברמן: תגדירו אותם איך שאתם רוצים.

שי ברמן: עלות מעביד של עובד כזה היום במסעדה, עובד ששוטף כלים, היא 15,000 שקלים.

שי ברמן: זה מה שזה עולה למעסיק.

שי ברמן: זה לא עובד זול.

שי ברמן: אנחנו לא מעסיקים אותם בגלל שהם זולים אלא אנחנו מעסיקים אותם כי אף אחד אחר לא מוכן לעשות את העבודה.

מירב בן ארי: כי זה מה שיש.

מירב בן ארי: מי יעבוד בזה?

משה גפני: אתם ניהלתם דיונים עם משרד האוצר על ביטול ההיטל?

שי ברמן: אנחנו דיברנו עם משרד האוצר.

שי ברמן: בימים הקרובים אנחנו נפגשים עם שר האוצר.

שי ברמן: כרגע לצערי מבחינת האוצר אנחנו לא מרגישים שהדבר הזה עומד על הפרק.

מירב בן ארי: לפני שבועיים היינו בפגישה אצל שר האוצר.

מירב בן ארי: חשוב לומר.

מירב בן ארי: אנחנו מנסים למצוא פתרון.

מירב בן ארי: הבעיה שצריך לדבר עליה היא ש-60 אחוזים מהמסעדות כבר שילמו את השומות.

משה גפני: אני לא מדבר על העבר אלא על העתיד.

מירב בן ארי: אנחנו עוסקים גם בעתיד.

מירב בן ארי: אני רוצה להסביר משהו.

מירב בן ארי: ההחלטה – גם נדב ציין את זה בדיון הקודם – שכן ניסינו להביא לביטול ההיטל בחוק ההסדרים הקודם.

מירב בן ארי: לכן השאלה שלי הייתה כאן, ושי מכיר את זה, זה הפיל שבחדר, האם ההתנגדות לאותו מס היא באמת נובעת משיקולים כלכליים.

מירב בן ארי: אפשר לומר שיש כאן שיקולים אחרים שנכנסים.

מירב בן ארי: הרי כל אדם מן הישוב, האדם הסביר, היה מבין שהעסקים בקריסה ולכן צריך להחזיר לפחות את ה-8 אחוזים כמו שהיה ב-2003.

מירב בן ארי: כולם בעניין.

מירב בן ארי: דרך אגב, אדוני יכול לעשות את זה.

משה גפני: אני יכול לעשות כל דבר.

משה גפני: אין דבר שאני לא יכול לעשות.

משה גפני: אני אתן לך תשובה כנה לגבי מסעדנות והיא יכולה להיות נכונה לגבי דברים אחרים.

משה גפני: ההחלטה היא כלכלית.

משה גפני: היא מתחילה בכלכלה.

משה גפני: היא מתחילה בזה שהאוצר אפילו לא יודע לומר באיזה סכום מדובר אבל מדובר בכמה מאות מיליוני שקלים.

משה גפני: זאת תמונת המצב.

משה גפני: לדעתי שר האוצר רוצה לבטל את המס על המסעדנות וזאת מסיבות רבות.

משה גפני: אפשר לקרוא לזה סיבות כלכליות, אפשר לקרוא לזה הקריסה של המערכת הזאת ואפשר לקרוא לזה פוליטי.

משה גפני: אנחנו אנשים פוליטיים.

משה גפני: אנחנו חיים בבניין פוליטי וההחלטות ביסודן, כמה שנעשה את זה מקצועי, הן גם החלטות פוליטיות.

משה גפני: מה זה פוליטי?

משה גפני: אנחנו נבוא מול הציבור והמסעדות קרסו, ואנחנו נצטרך להסביר למה לא תיקנו את זה.

משה גפני: אותו דבר יצטרך לעשות שר האוצר.

עמר בר-לב: לומר למה קלקלנו את זה.

משה גפני: כן.

משה גפני: למה קלקלנו.

משה גפני: אז יבוא נדב ויאמר שזה היה ב-2003 כשהוא לא היה.

מירב בן ארי: אבל ההעלאה הגדולה הייתה ב-2010.

משה גפני: זה נכנס כאן גם לנושא אידיאולוגי, לנושא של מסתננים.

מירב בן ארי: זה ברור.

עמר בר-לב: על אידיאולוגיה סיכמנו.

עמר בר-לב: מזמן היא קרסה.

משה גפני: צריך למצוא לעניין הזה פתרון.

משה גפני: לכן רציתי, בעקבות זה שאני יודע שאצל שר האוצר יש נכונות.

מירב בן ארי: יש נכונות לעשות שינוי.

משה גפני: נכון.

משה גפני: עולות מחשבות בעניין הזה.

משה גפני: אני אומר זאת.

משה גפני: יותר טוב שאני אומר כי אני לא מהמפלגה שלו.

משה גפני: אני אומר.

מירב בן ארי: אתה צודק.

משה גפני: עולות מחשבות לשנות את זה ובמקרים מסוימים אפילו לבטל באופן מדורג.

משה גפני: אני רוצה להתחיל את הדיון.

משה גפני: יש לנו עכשיו זמן וכנראה גם לא הולכים לבחירות.

משה גפני: יש לנו כנראה זמן.

מירב בן ארי: אנחנו יכולים להביא תיקון שיהיה מעתה והלאה.

מירב בן ארי: אני תומכת במסעדות וזה ידוע אבל אני חייבת לומר שבתי האבות וחברות הניקיון חייבים להיות בסיפור.

מירב בן ארי: אלה כל אותן עבודות שאנשים לא רוצים לעבוד בהן.

משה גפני: רק שתדעי שהחיים לא קלים.

משה גפני: תמונת המצב היא, אני כבר רואה, שמשרד האוצר לא יודע לומר במה מדובר והוא מערב את זה עם המסתננים.

משה גפני: אנחנו הרי ניכנס לפרטים ואני אבקש מהיועצת המשפטית להתחיל להכין סדרה של דברים שבסוף נוכל להצביע עליהם, בין היתר המסעדנות.

משה גפני: אנחנו ניתקל בבעיות.

משה גפני: היו בעיות עם משרד הפנים, יהיו בעיות גם עם משרד האוצר וצריך לקחת את זה בחשבון אבל צריכים להיות נחושים.

מירב בן ארי: צריכים להיות מגובשים.

משה גפני: כך אני אומר.

משה גפני: עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה אדוני.

עודד פורר: גם כמי שעסק בעניין הזה, אני חושב שאם הדיון הוא קדימה, הוא לא צריך להיות סביב ההיטל וההיטל הוא לא האישיו.

משה גפני: הוא קדימה.

עודד פורר: הדיון צריך להיות על מדיניות.

עודד פורר: כמו שנאמר כאן, וכולם מבינים את זה, הבעיה היא לא רק של המסעדות.

עודד פורר: הבעיה היא בכוח האדם בסיעוד.

משה גפני: אמרתי את זה.

עודד פורר: הבעיה היא בניקיון.

עודד פורר: כאשר אנחנו מדברים על כוח האדם בסיעוד, המשמעות היא שאם אין מספיק עובדים סיעודיים, מי שאמור להעסיק אותם, שבוי בידי העובדים.

עודד פורר: אם יש לו עובד לא טוב, הוא לא יכול לשחרר אותו.

עודד פורר: אחר כך אנחנו שומעים על מטפלים שמכים מטופלים, למה?

עודד פורר: כי אתה שבוי בידי המטפלים.

עודד פורר: בשורה התחתונה, ממשלת ישראל, משרד האוצר, מי שאמון על העניין הכלכלי הזה, צריך לגבש מדיניות לגבי עובדים זרים.

עודד פורר: זה לא הסיפור של ההיטל.

עודד פורר: ההיטל הוא היטל שפוגע במסתננים ואת המסתננים צריך להוציא.

עודד פורר: מהצד השני, צריך להביא עובדים זרים בצורה מסודרת עם מכסות נכונות, יותר מוגדלות לענפים הרלוונטיים, שיבואו לכאן ואחרי חמש שנים יצאו.

עודד פורר: יבואו לכאן כדי לעבוד, כדי לאפשר למשק לחיות, כי למשק אין ידיים עובדות בתחומים האלה.

עודד פורר: אם אין ידיים עובדות בתחומים האלה, אפשר לביא ידיים עובדות בתחומים האלה וככל שאנחנו לא עושים את זה מסודר, אז אנחנו נתקעים עם מסתננים ואז אנחנו נתקעים עם עובדים כאלה.

עודד פורר: אם היה פשוט למעסיק, הוא מעסיק עובד ברישיון, הוא יודע שהעובד הזה מגיע ברישיון וכאשר העובד הזה ילך, גם יהיה לו עובד אחר ברישיון ואז הוא לא היה מעסיק מישהו שהוא לא ברישיון.

עודד פורר: אבל כאשר השוק הוא כל כך לחוץ, מעסיקים גם מסתננים.

עודד פורר: הסיפור הוא לא ההיטל.

משה גפני: לכן מה אתה מציע.

עודד פורר: הממשלה, משרד האוצר צריך לבוא עם מדיניות שונה לעובדים זרים.

עודד פורר: מה שהיה נכון לגבי עובדים זרים במשבר הכלכלי של 2003, לא נכון במצב המשק היום.

משה גפני: מה אתה מציע?

משה גפני: מה שהולך לקרות כאן, אני הולך לתרגם לחקיקה.

עודד פורר: אני מציע לפתוח עוד מכסות לעובדים זרים לענפי הסיעוד, לענפי הניקיון ולענפי ההסעדה בצורה מסודרת ומהצד השני כן להטיל היטלים על מסתננים.

עודד פורר: אני לא מחפש שיעסיקו מסתננים.

עודד פורר: אני רוצה שהמסתננים יצאו החוצה ואני רוצה שיבואו לכאן עובדים זרים בצורה מסודרת ויצאו מכאן בצורה מסודרת.

משה גפני: תבוא הממשלה בדיון כזה שנקיים והיא תאמר שאתה מעודד מסתננים.

עודד פורר: לא.

עודד פורר: להפך.

מירב בן ארי: אתה אומר שייתנו עוד מכסות לעובדים זרים.

עודד פורר: אם אתה תעסיק מסתנן, אתה תשלם היטל כבד.

עודד פורר: אם אתה תביא עובד זר ברישיון, אתה יודע שהוא נכנס לכאן ואתה יודע שהוא יוצא מכאן.

עודד פורר: אם יהיו לך מספיק מכסות של עובדים זרים ברישיון, אף אחד לא ירצה להעסיק עובד זר לא ברישיון.

מירב בן ארי: אם יש לך את העובד שנמצא כאן 15 שנים והוא עובד במסעדה, יכול להיות שהוא ממתוך 38,000, ואם הוא מבקש מקלט, אז מה?

מיכל רוזין: גם אם לא תעסיק אותו, הוא לא יצא.

משה גפני: עודד, אני מודה לך.

משה גפני: רשמתי את מה שאמרת.

משה גפני: אני יודע את הבעיות שיהיו.

משה גפני: נצטרך להתמודד עם זה.

עודד פורר: תביאו עובדים זרים.

עודד פורר: תעלו את המכסות של עובדים זרים.

עודד פורר: אגב, ההיקפים של המסתננים לא פותרים את הבעיה.

משה גפני: הבנתי את מה שאתה אומר.

יצחק גורביץ: התאחדות בוני הארץ.

משה גפני: רגע, לפני כן, עובדי ניקיון.

אילן שמעוני: יושב ראש ארגון חברות הניקיון בישראל.

משה גפני: זה שאתה עורך דין, זה קשור בחברות הניקיון?

אילן שמעוני: לא.

אילן שמעוני: אני פשוט מחזיק בתואר עורך דין.

משה גפני: יפה.

משה גפני: אם בעד עורכי דין, אם הם נורמליים.

משה גפני: מאז שאני בכנסת, התברר לי שבכל תחום יש טובים ויש פחות טובים.

אילן שמעוני: אני עוסק בדבר הזה 24/7 כולל ועדת העבודה והרווחה.

אילן שמעוני: אני לא אחזור שוב על התפיסה האידיאולוגית של ההיטל הזה.

אילן שמעוני: אבל מה שלי חורה זה שמדברים כאן על ענפים כמו חקלאות, בנייה ומסעדנות כאילו בדלת הקדמית אתה מדבר חקלאות אבל בדלת האחורית יש ניקיון, בסיעוד זה אותו הדבר, וכששי ברמן מדבר על המסעדנות וחברת הכנסת מירב בן ארי מדברת על המסעדנות, על מה אנחנו מדברים?

אילן שמעוני: לא על הטבחים.

אילן שמעוני: לגבי הטבחים יש חוק ומשלמים על טבחים מומחים איזשהו מס כזה או אחר.

אילן שמעוני: אנחנו מדברים על ניקיון.

אילן שמעוני: אני רוצה לומר לחברי הכנסת שאתם מחוברים לעם ואני יודע זאת, אבל שתדעו לכם שמדינת ישראל תעמוד בקרוב מאוד בפני מצב אבסורדי שלא יהיה מי שינקה את כל המשרדים בתל אביב, בירושלים ואפילו בבאר שבע כי ניקיון זו עבודה קשה ומוגדרת במחקר שנעשה.

אילן שמעוני: לא יהיו עובדים כאלה.

משה גפני: לא כל כך הבנתי.

מירב בן ארי: תסביר למה לא יהיו.

אילן שמעוני: אני אסביר.

משה גפני: תאפשר לנו להבין במה מדובר.

משה גפני: בחלק גדול מהמקרים שאנחנו רואים עובדי ניקיון במשרדים, זאת לא חקלאות, זאת אפילו לא בנייה אלא אלה אנשים שהם תושבי ישראל שהמצב הכלכלי שלהם לא גבוה והם עובדים בניקיון.

משה גפני: אז מה הבעיה?

משה גפני: למה אתה קשור לדיון הזה?

אילן שמעוני: זה קשור לדיון.

אילן שמעוני: במשרדים הממשלתיים המדינתיים יש עובדי ניקיון מתבגרים שאין מי שיחליף אותם, כולל כאן בכנסת.

אילן שמעוני: אבל חוץ מהמשרדים המדינתיים, יש כלכלה גדולה, חברות הייטק ומפעלים בכל הארץ שיש קושי כמעט קיומי להשיג עובדי ניקיון, כמוני וכמוך אדוני היושב ראש, אותם ישראלים שפעם נהגנו לומר בוא ניתן להם פרנסה והיום דווקא כאשר סל ההטבות הסוציאליות שלהם הוא חזק.

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: אני לא מתווכח אתך.

משה גפני: אני הרי לא מעסיק עובדים.

אילן שמעוני: אתה אומר נניח.

משה גפני: אני אומר נניח כי אני רואה כאן את האנשים שעובדים.

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: אני רוצה להגיע לאיזה מקום.

אילן שמעוני: בין עובדי ניקיון יש את אותם מסתננים שדנו בהם בוועדות הקודמות.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: אתה פשוט לא רואה אותם כאן בכנסת אבל מי מנקה את המשרדים בתל אביב?

מירב בן ארי: לא אלה שמנקות כאן.

מירב בן ארי: מי שמנקה, אלה מסתננים.

אילן שמעוני: כי אין להם סיווג ביטחוני.

עודד פורר: אם היו מביאים לך 10,000 או 20,000 עובדים זרים ברישיון, זה היה פותר את הבעיה?

אילן שמעוני: לא הייתה לי בעיה.

עודד פורר: אם היו מביאים עובדים ברישיון, אף אחד לא היה מעסיק את המסתננים.

אילן שמעוני: לחלוטין אני מסכים אתך.

עודד פורר: אני אומר לפתוח את המשרות האלה.

עודד פורר: תנו משרות לעובדים זרים והמשק יצמח.

עודד פורר: זה לא עולה כסף.

עודד פורר: המדינה תרוויח מזה.

עודד פורר: במקום זה, עושים כאן ישראבלופ כל הזמן.

עודד פורר: מנסים לעשות כאן כך שהשוק יסתדר, הם יעסיקו את המסתננים, נעשה עליהם היטל, ניתן להם שבע שנים להעסיק את המסתננים ואחר כך נבוא ונגבה את ההיטל, נגיד שכן ניסינו להוציא אותם או לא.

עודד פורר: תביאו עובדים זרים ברישיון, אם צריך 100,000, תביאו 100,000, אם צריך 200,000, תביאו 200,000.

משה גפני: עורך דין שמעוני, מה אתה מבקש?

אילן שמעוני: על מנת שהדיון יהיה פורה גם בהמשך, אני מבקש בכל הזדמנות להכניס את מקצוע הניקיון כחלק מהבעיה.

מירב בן ארי: חייב להיות.

משה גפני: אני מתנצל.

משה גפני: אחמד טיבי עשה לי טובה ואני שמחתי על כך.

מיכל רוזין: שתף אותנו.

משה גפני: לא.

משה גפני: אי אפשר.

אילן שמעוני: שאלת אותי מה אני מבקש מאדוני.

אילן שמעוני: אני מבקש שמקצוע הניקיון ומשלח היד הזה שהוא ניקיון יהדהד בראשינו פעם אחר פעם בפרלמנט הישראלי ושחברי הכנסת יבינו שהמקצוע החיוני הזה, גם בחקר ניתוח עיסוקים, קיים.

משה גפני: מקובל.

אילן שמעוני: אני רוצה להצביע על תופעה שאנחנו בענף הניקיון מרגישים אותה.

אילן שמעוני: יש היום תופעה קשה מאוד במדינת ישראל.

אחמד טיבי: הוא מתכוון שיש רק תופעה אחת קשה במדינת ישראל.

אילן שמעוני: לא.

אילן שמעוני: מעבר לבעיות הפוליטיות.

משה גפני: עורך דין שמעוני, לפני שאתה ממשיך.

משה גפני: אני רוצה לדעת אם הבנתי אותך נכון.

משה גפני: אתה טוען שיש עובדי ניקיון שהם עובדים זרים ומשלמים עליהם היטל.

משה גפני: זה לא נכון.

משה גפני: אנחנו לא מחשיבים את עובדי הניקיון כמו שאנחנו דנים על עובדי החקלאות או המסעדנות או כל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אני עכשיו רק רוצה לומר לך שאני מקבל את מה שאתה אומר.

משה גפני: אני מבקש לומר לך שהמציאות כפי שאנחנו רואים אותה היא שאי אפשר להביא עובדים ישראלים בשום מקרה ובשום צורה לחקלאות או לסיעוד או לבנייה.

משה גפני: אפשר להביא – אפשר, לא שזה דבר שהוא מוחלט אבל אפשר להביא – עובדים ישראלים לניקיון.

משה גפני: אפשר.

קריאה: לא.

קריאה: אי אפשר.

משה גפני: אז אי אפשר.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: אפשר.

משה גפני: אני חושב שאפשר.

משה גפני: עובדה שיש עובדי ניקיון.

משה גפני: אתם יכולים לראות כאן בכנסת.

משה גפני: לא חשוב, על מה הוויכוח?

משה גפני: אני מסכים עם העיקרון.

משה גפני: אתה מחזיק עובד זר שהוא עובד ניקיון והוא צריך להיות בתוך המכלול עליו אנחנו מדברים ולא לשלם עליו היטל.

משה גפני: קיבלתי את הדברים האלה.

משה גפני: אמרתי שיש הבדל טכני אותו אנחנו רואים ואי אפשר לשנות אותו.

משה גפני: זאת תמונת המצב.

משה גפני: אני רוצה ללכת לפתרון של ביטול ההיטל הזה, מדורג או בכל מיני צורות.

משה גפני: מה שאמר עודד פורר, מצא חן בעיני כי זה יכול להיות פתרון לנושא של המסתננים כי יהיה לנו קושי מול הממשלה בגלל המסתננים.

משה גפני: זה יהיה נושא אידיאולוגיה וצריך להתמודד אתו.

משה גפני: זה לא מוציא אותך מהעניין.

אילן שמעוני: ברשותך, משפט אחרון.

אילן שמעוני: אני רוצה לדווח לחברי הכנסת שיש תופעה חמורה היום במדינת ישראל שקשורה לכך שמגיעים לארץ מברית המועצות לשעבר אנשים והם באים באשרת תייר ועובדים כאן באופן לא חוקי בניקיון בהרבה מאוד מקומות לרבות מלונות ישראל.

אילן שמעוני: אני רוצה להצביע על כך שיש תופעה חמורה של שימוש בתעודות זהות מזויפות, תופעה שלדעתי צריכה להטריד כל אחד שיושב כאן.

אילן שמעוני: כל זה נובע מדבר אחד והוא שיש קושי ויש מחסור רציני מאוד בעובדי ניקיון.

עודד פורר: אם היו מכסות, כל זה היה נעלם.

עודד פורר: היית מעדיף להעסיק אותם.

אילן שמעוני: נכון.

אילן שמעוני: לחלוטין כן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בוני הארץ.

יצחק גורביץ: העסקת המסתננים והעובדים הזרים בהיתר יוצר כאן מציאות וזה מחבר את הכול דרך התקציב.

יצחק גורביץ: זה מטשטש את העובדה שבמקור כל הסוגיה הזאת כאילו נועדה לצמצם את מספר העובדים הזרים ולהכניס ישראלים.

יצחק גורביץ: הבעיה כרגע היא הרבה יותר גדולה כאשר בענף הבנייה אנחנו לא כל כך מסתמכים על מסתננים.

משה גפני: קיבלתם מכסות נוספות לבנייה.

יצחק גורביץ: כן.

יצחק גורביץ: קיבלנו ואין לנו עם זה כל בעיה.

משה גפני: כמה קיבלתם?

יצחק גורביץ: נכון לעכשיו יש לנו 13,000 ואנחנו יכולים להגיע ל-20,000.

יצחק גורביץ: אני גם רוצה לבשר לכם שאם היו מביאים לכם כאן נתונים ממשרדי הממשלה, היית רואה שמספר הישראלים בענף הבנייה הגיע לשיא, ל-195,000.

יצחק גורביץ: התחלנו ב-2012, לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ב-150,000 ויחד עם הכניסה של הזרים וקצת פלסטינאים, הגענו ל-195,000 ישראלים מועסקים.

משה גפני: זאת אומרת שההיטל השיג את מטרתו.

יצחק גורביץ: לא.

יצחק גורביץ: להפך.

יצחק גורביץ: אם היינו יכולים להביא עוד זרים, היינו מעסיקים עוד ישראלים כי לכל עובד זר או פלסטיני אנחנו צריכים בין שלושה ל-14 ישראלים שיעשו את כל יתר העבודות.

יצחק גורביץ: העובדים הללו באים אך ורק לעבודות הרטובות.

יצחק גורביץ: אני אומר שיחד עם העלייה של הזרים והפלסטינים, עלה מספר הישראלים.

משה גפני: אני מבין שמה שאתה אומר זה שאתם עוצרים את הבנייה בגלל שאין לכם עובדים שיעשו את מה שנקרא העבודות הרטובות.

משה גפני: ברגע שאתם מקבלים מכסה ואתם יכולים להביא עובדים כאלה, הבנייה מתפתחת ואז אתם מביאים עוד שלושה עובדים ישראלים שצריכים לעשות את העבודות מסביב.

יצחק גורביץ: נכון.

משה גפני: לכן ה-13,000 האלה לא מספיקים.

יצחק גורביץ: הם לא מספיקים.

משה גפני: על ה-13,000 האלה אתם משלמים היטל.

יצחק גורביץ: כן.

מירב בן ארי: מה?

משה גפני: 20 אחוזים.

יצחק גורביץ: לא.

יצחק גורביץ: בענף הבנייה זה 15 אחוזים.

יצחק גורביץ: על כל אחד מהם, זה 14,500 שקלים.

משה גפני: מה אתה מבקש?

יצחק גורביץ: אנחנו מבקשים לבטל את זה כדי להקל על העסקתם של ישראלים.

יצחק גורביץ: מבחינת עלויות הבנייה, תוספת של כ-4 אחוזים בייקור עלויות הבנייה.

יצחק גורביץ: אנחנו מדברים על ייקור של ארבעה אחוזים בעלויות הבנייה כתוצאה מאותו היטל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: להב.

שמואל חרסט: אדוני, תודה.

שמואל חרסט: נכון שאנחנו צופים קדימה אבל אי אפשר להפקיר את הפצועים בשטח.

שמואל חרסט: יש היום חברות כוח אדם רבות שמעסיקות בעיקר בענף הבניין ושם ההיטל הוא בסדר גודל של 5 מיליון שקלים בשנה.

שמואל חרסט: קח את 13,000 העובדים ב-30 חברות כוח אדם, תראה שהמתמטיקה מסתדרת בדיוק.

שמואל חרסט: יש חברות שהיו בהליכים משפטיים וערעורים על עצם החיוב בהיטל ועברו כבר שלוש וארבע שנים ויש פסיקה לרעתם.

שמואל חרסט: עד שלוש-ארבע שנים, זה 18, 20, 25 מיליון שקלים תשלום היטל.

שמואל חרסט: כמובן שהחברות האלה לא יכולות לשלם את הסכומים האלה של 25-20 מיליון שקלים ואז הן באוויר או בפירוק או שפקיד השומה כבר מפעיל את הסעיף.

משה גפני: אתה סגן נשיא לה"ב.

שמואל חרסט: כן.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם בלה"ב ישבתם לעשות תכנית איך מבטלים את ההיטל הזה.

שמואל חרסט: לא אדוני.

שמואל חרסט: אנחנו נשמח לעשות זאת.

משה גפני: אני חושב שאתם צריכים לשבת ולהכין תכנית.

שמואל חרסט: אבל בינתיים אנחנו מבקשים את עזרתך להקפאת הליכים.

משה גפני: היו כמה דיונים על הקפאת הליכים.

שמואל חרסט: נכון ולא קורה כלום.

משה גפני: כן קורה.

משה גפני: יש אנשים שניצלו כתוצאה מההחלטה הזאת.

משה גפני: כשהיו בעיות, פניתי לרשות המסים וניסיתי לעזור ובחלק מהמקרים אכן זה עזר.

משה גפני: אבל אני מדבר עכשיו על תכנית כוללת.

משה גפני: עזוב את העניין כי אני עכשיו מדבר על תכנית כוללת.

משה גפני: אתם לא ישבתם לעשות תכנית כזאת.

שמואל חרסט: לא.

שמואל חרסט: נשמח לשבת ולהביא לך.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש לי בקשה אליכם אבל לא רק אליכם.

משה גפני: משרדי הממשלה השונים, יש מישהו שיכול לומר לנו האם התקדם משהו?

משה גפני: מי נמצא כאן ממשרד ראש הממשלה?

משה גפני: לא נמצא.

משה גפני: חקלאות?

משה גפני: מה אתה אומר?

אסף לוי: אין לי מה להוסיף לכל הדברים החשובים והנכונים שנאמרו כאן.

אסף לוי: אני זכרתי שזה ניתן לחמש שנים מ-2016 ואני שמח שאבשלום וילן חיפש בגוגל.

אסף לוי: בינתיים בודקים לי את זה.

משה גפני: אני שמעתי שתי גרסאות.

משה גפני: שמעתי גרסה של שלוש שנים ושמעתי גרסה של חמש שנים.

אסף לוי: עכשיו בודקים את זה.

מירב בן ארי: זה בשנת 2015?

אסף לוי: ב-2016.

מירב בן ארי: חמש שנים.

משה גפני: אבל הסכימו להוסיף שנתיים והוספנו עוד שנתיים.

אסף לוי: נכון.

מירב בן ארי: רק בחקלאות הסכימו.

משה גפני: את יודעת איזו מלחמה התנהלה?

מירב בן ארי: אני בעד, אבל איך זה?

משה גפני: בגלל שהחקלאות במשבר נורא.

מירב בן ארי: ומשבר הדיור הוא לא נורא?

עודד פורר: עוד מעט זה ייפתר.

עודד פורר: לא תהיה חקלאות ואז לא יצטרכו עובדים זרים.

עודד פורר: זה נראה כאילו שהמדיניות היא שלא תהיה חקלאות ואז לא תהיה בעיה של עובדים זרים.

עודד פורר: אחר כך לא יהיו מסעדות.

משה גפני: משרד הבינוי והשיכון.

יהורם אלבז: אנחנו ממשיכים להתנגד להיטל בענף הבנייה, כפי שאמרנו בישיבות הקודמות.

משה גפני: משרד העבודה והרווחה.

מוריה ברוט: אני חושבת שחשוב להפריד בין שני הדברים שעלו כאן בדיון.

מוריה ברוט: מצד אחד מדובר בסוגיה כלכלית, לפחות העמדה שלנו, ומצד שני חשוב לומר שהמדיניות של אגרות כפי שהשתקף כאן היא כן מדיניות שמגינה על תעסוקה של ישראלים.

מוריה ברוט: חשוב לומר שבתקופה האחרונה התקבלו כמה וכמה החלטות שהגדילו את המכסות גם בענף הבניין, גם של עובדים פלסטינים וגם של עובדים זרים.

מוריה ברוט: התקבלה החלטה שהכניסה עובדים זרים לתעשייה, התקבלה החלטה שהכניסה עובדים זרים למלונאות, התקבלה החלטה של צוות בין-משרדי שדן על ההיבטים שיאפשרו להביא בצורה יותר מדויקת עובדים זרים מומחים שפטורים.

מוריה ברוט: מאחר שהסוגיה הזאת של אגרות כן נועדה לייקר עלויות, כפי שעולה כאן הכאב של כל המעסיקים, ובזה להגן כפי שגם אתה ציינת על עובדים ישראלים כדי שלא ייפגע ההיבט הזה, חשוב לטעמנו לראות את ההשלכות בטח בענפים האלה.

משה גפני: משרדי הממשלה, עלתה כאן הצעה על ידי עודד פורר.

משה גפני: אני נוטה להתחיל לדון עליה.

משה גפני: האם אתם תסכימו לתת את ההיטל מבלי להתנגש עם השאלה האידיאולוגית אבל להתחיל להפחית את ההיטל על אלה שיש להם רישיון.

משה גפני: כך הציע עודד פורר.

עודד פורר: ובמקביל להוסיף רישיונות.

משה גפני: כמובן.

משה גפני: להגדיל את ההיצע.

מוריה ברוט: אני צריכה לבדוק את זה כי זו הצעה חדשה.

דוד אמסלם: גם להוסיף מקצועות.

דוד אמסלם: אתה מדבר רק על הבנייה?

משה גפני: לא.

משה גפני: על הכול.

משה גפני: על המסעדנות, על החקלאות, על הכול.

דוד אמסלם: עשיתי הרבה דיונים בנושא.

דוד אמסלם: ביקשתי מכם, הרי אתם מטילים שם מספר היטלים שנתיים.

משה גפני: החקלאות פטורה.

קריאה: הוא מדבר על האגרות.

דוד אמסלם: אתם כל הזמן מוצאים איזה טריקים ובסוף משלמים, וזה מה שמעניין.

דוד אמסלם: זה כמעט 2,000 שקלים לעובד רק היטלים משלושה סוגים.

דוד אמסלם: אין לי מושג למה אתם משחקים אותה עם שלושה סוגי היטלים.

דוד אמסלם: אני ביקשתי מהאוצר להתכנס בעניין הזה ולהתחיל להפחית את ההיטלים.

דוד אמסלם: הרי ממה נפשך, ההיטלים, לפי הבנתי, הם כדי שצעירים ישראלים יבואו לעבוד בחקלאות.

מירב בן ארי: והם לא באים.

דוד אמסלם: היות ואף אחד לא בא, החקלאים סתם משלמים.

דוד אמסלם: החקלאים משלמים, מגלגלים את זה על המצרך, מגלגלים את זה על המוצר, הסופרמרקט מגלגל את זה ועוד מכפיל ולוקח אחוז מסוים.

דוד אמסלם: מדינת ישראל, אם היא יודעת להביא חיילים לחקלאות, שתביא אותם.

דוד אמסלם: אם הם לא באים, צריך להגיב לעניין הזה.

דוד אמסלם: ביקשתי בזמנו.

אסף לוי: יש עבודה מסודרת שלנו.

דוד אמסלם: אבל כמה זמן אתם עובדים?

דוד אמסלם: בסוף החקלאים משלמים.

עודד פורר: עד שיצטמצם מספר החקלאים.

דוד אמסלם: עד שלא יהיו חקלאים.

משה גפני: קיבלת תשובה לשאלה שלך?

דוד אמסלם: ודאי שלא.

דוד אמסלם: ישבתי עם שר האוצר ואתכם.

דוד אמסלם: היה עימות אצלו בלשכה לפני שנתיים.

דוד אמסלם: היות ועזבתי את ועדת הפנים, הוא חושב ששכחתי.

דוד אמסלם: אני מבקש, תנו לנו תשובה.

משה גפני: אנחנו מצטרפים לבקשה שלך.

אביעד שוורץ: אני מצטרף לדבריה של מוריה לגבי המדיניות של הגנה על תעסוקה של מפעלים ועל שכר של ישראלים, של עובדים ישראלים.

אביעד שוורץ: זה נכון רוחבית לכל התחומים בהם מועסקים גם ישראלים וגם עובדים זרים כאשר יש השפעה וזה כן דוחק.

אביעד שוורץ: לא סתם יצא הדוח על ההשפעה של עובדים זרים וכלכלנים באמת התייחסו לעניין הזה.

אביעד שוורץ: המטרה היא לשקף את העלות למעסיק, להשוות בין העלויות של עובדים זרים לעובדים ישראלים.

עודד פורר: כמה ישראלים עובדים בסיעוד?

מוריה ברוט: על עובדים בסיעוד אין מכסות.

מירב בן ארי: אין בכלל מכסות לעובדי סיעוד?

מוריה ברוט: לא.

מוריה ברוט: אין.

עודד פורר: שאלתי כמה עובדים ישראלים עובדים בסיעוד.

עודד פורר: אדוני, אתם חיים במציאות וירטואלית.

משה גפני: בסוף אנחנו נפוגג את זה.

מירב בן ארי: היא אומרת שאין מכסות בעובדי סיעוד.

מוריה ברוט: אין מכסות.

מוריה ברוט: זה אומר שהוא יכול להביא ברגע שיש צורך.

שגית אפיק: את מדברת על סיעוד למשפחה ולא על בתי אבות.

מוריה ברוט: נכון.

שגית אפיק: השאלה שעלתה כאן היא לגבי בתי האבות.

עודד פורר: מי שבבית אבות, הוא זה שבבעיה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: הגענו כאן למסקנה לגבי בתי האבות.

משה גפני: נציג האוצר, אתה הלכת לבדוק בכמה כסף מדובר.

משה גפני: אתה יכול לומר שאתה לא יודע.

אביעד שוורץ: אני עדיין עושה את הבדיקות.

משה גפני: תגיד מה אתה יודע.

אביעד שוורץ: אני אומר שוב שלגבי מסתננים יותר קשה לעשות את הפילוח וגם לרשות המסים יותר קשה לעשות את הדברים האלה, את החלוקה לפי הענפים.

אביעד שוורץ: הם טוענים שזה יותר קשה להשיג את הנתונים ולכן אין נתונים מדויקים.

אביעד שוורץ: ננסה למצוא מספרים.

משה גפני: אתה לא יודע לומר כמה כסף הוא ההיטל בחקלאות.

משה גפני: המחיר נע בין 100 מיליון לחצי מיליארד שקלים.

שגית אפיק: דווקא בחקלאות זה קל לך כי ביטלו כאן את החקלאות ב-2016, לפני שהיה את העניין עם המסתננים ולפני שנקבע בפסק הדין.

שגית אפיק: על החקלאות אתה יכול לומר.

משה גפני: נכון.

משה גפני: תגיד על מה מדובר.

משה גפני: אנחנו הבנו שזה בסביבות ה-100 מיליון שקלים, 120 מיליון שקלים.

משה גפני: אם אתה יכול לבדוק מה היה ב-2016, בסדר.

אביעד שוורץ: אני אבדוק.

משה גפני: הוא משרד האוצר.

משה גפני: התפקיד שלו הוא לבלבל אותי.

מירב בן ארי: יש לי שאלה.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין וזה מפריע לי.

מירב בן ארי: על בתי אבות, לא אלה שמגיעים לבית של האזרח.

מירב בן ארי: בבתי אבות יש מכסות כמו בחקלאות?

דוד אמסלם: כן.

שגית אפיק: לא.

שגית אפיק: אין מכסות.

מירב בן ארי: סבא שלי זכרו לברכה היה בבית אבות.

מירב בן ארי: כולם שם לא היו ישראלים.

משה גפני: מי אחראי על בתי אבות?

מוריה ברוט: משרד הבריאות.

משה גפני: שאלה.

משה גפני: אם את לא יודעת, תאמרי שאת לא יודעת.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם יש מכסות של עובדים זרים בבתי אבות.

מוריה ברוט: אני מנסה לענות על זה.

מוריה ברוט: אין מכסות של עובדים זרים לבתי אבות.

מוריה ברוט: יש מכסה חדשה של 1,000 עובדים פלסטינים לבתי אבות.

מוריה ברוט: עובדים זרים שמגיעים מחוץ לארץ, אין מכסות לבתי אבות.

מוריה ברוט: יש מכסות לענף הבניין, יש מכסות לענף החקלאות ועכשיו יש מכסה חדשה לענף התיירות ולענף התעשייה.

מוריה ברוט: אלו הענפים בהם יש מכסות.

מוריה ברוט: יש מכסות בעובדים זרים פלסטינים, עובדים פלסטינים שנכנסים לישראל, יש מכסה חדשה של 1,000 עובדים פלסטינים לבתי אבות.

מוריה ברוט: הנושא הזה של העובדים הזרים לבתי אבות, מאחר וזה עלה בכמה דיונים, מלווה בבג"ץ.

מוריה ברוט: אני מציעה, אגב, לקבל את עמדת משרד הבריאות שאני לא יודעת אם יש לו כאן נציג, שיסביר את הנושא הזה כי נעשו כמה וכמה פעולות כדי לנסות ולעזור לאיגוד בתי האבות.

דוד אמסלם: כמדומני עת הייתי בוועדת הפנים עשיתי דיון בנושא.

דוד אמסלם: דרך אגב, בתי האבות במצוקה כי אין להם עובדים.

דוד אמסלם: יש מצב בבתי אבות כאשר אתה לא סיעודי ואתה בא עם העובד שלך לבית האבות ואין בעיה.

דוד אמסלם: הבעיה היא כאשר אתה הופך להיות סיעודי.

דוד אמסלם: כאשר המצב שלך מחריף, מה קורה?

דוד אמסלם: בעצם לוקחים לך את העובד שלך ואז יש מחלקות בתוך בתי האבות שהן סיעודיות ושם הבעיה.

דוד אמסלם: שם אין להם עובדים.

דוד אמסלם: על זה הם באו אלי וביקשתי לפתור אתם את הבעיה.

דוד אמסלם: היא נתנה את התשובה שכנראה, כך אני מבין, שרוצים לפתור את הבעיה באמצעות עובדים פלסטינים כי אחרת למה להביא 1,000 אנשים?

דוד אמסלם: אם מביאים, אז מביאים ולא משנה מהיכן.

משה גפני: התחלנו את הדיון בעניין הזה.

משה גפני: אני מעלה בפני נציגי המשרדים את הנושא ונראה איך אנחנו עושים ואיך אנחנו מתקדמים עם העניין הזה.

משה גפני: קודם כל, אני רוצה שתהיה תשובה לחבר הכנסת דודי אמסלם לגבי הנושא הזה שהוא איננו נושא הדיון עצמו אבל זה שמשלמים היטלים בחקלאות, ובסוף משלמים 2,000 שקלים על עובד.

קריאה: אגרות.

משה גפני: אגרות.

משה גפני: לא היטלים.

קריאה: אגרת רישיון.

משה גפני: אנחנו רוצים תשובה לעניין הזה.

משה גפני: עכשיו אני חוזר לענייננו.

משה גפני: עלתה כאן הצעה.

משה גפני: אנחנו כאן מסובכים עם כמה דברים.

משה גפני: אנחנו רוצים לבטל את ההיטל על העובדים הזרים.

משה גפני: אנחנו נתקלים בכמה בעיות.

משה גפני: אחת הבעיות היא הנושא של המסתננים.

משה גפני: אני רוצה להפריד בין המסתננים שזה דיון בפני עצמו, שהוא דיון אידיאולוגי, וכל אחד מחברי הוועדה יכול לומר את דעתו אבל אני רוצה להפריד בין המסתננים לבין העובדים שהם בעצם עובדים חוקיים, שמביאים אותם למטרה מסוימת.

משה גפני: המצב של הסיעוד הוא הגרוע ביותר.

משה גפני: בסיעוד אין מכסות.

משה גפני: אי אפשר להביא עובד לבית אבות.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: המשמעות של זה היא שמעלים כאן

משה גפני: את המחירים וגורמים לנזק בל יתואר ואחרי כן אנחנו רואים בחדשות מה קורה כתוצאה מהמצב הזה.

משה גפני: אני מבקש להגדיל את המכסות.

משה גפני: לסיעוד בוודאי, אבל גם לאחרים.

משה גפני: שיהיו מכסות יותר גדולות.

משה גפני: מנתקים את המסתננים מהעניין ואז באופן מדורג של שלוש שנים מבטלים את ההיטל על עובד שהוא עובד חוקי.

משה גפני: לבטל גם במסעדנות, גם בסיעוד, גם בבנייה, בחקלאות בוודאי.

משה גפני: מבטלים את ההיטל לאט לאט ובאופן כזה שבסופו של דבר תהיינה מכסות יותר גבוהות ממה שיש היום.

משה גפני: בסיעוד בכלל יהיו מכסות כאשר היום אין ואז אנחנו מבטלים את ההיטל באופן מדורג, כל אחד לפי עניינו.

משה גפני: בחקלאות אנחנו נבטל את הוראת השעה, במסעדנות אנחנו ננסה לבטל באופן מיידי, ובאחרים אנחנו נצטרך לעשות את זה מדורג.

משה גפני: לכן חשוב לי לדעת בכמה כסף מדובר.

משה גפני: משרד האוצר.

אביעד שוורץ: אני מנסה לעשות את האומדן לגבי החקלאות.

משה גפני: אני לא רוצה עכשיו.

משה גפני: אני מקיים דיון נוסף.

משה גפני: אני הולך להציע את זה בישיבה הבאה ואני הולך לבקש מהיועצת המשפטית להכין חוק בעניין הזה של ביטול ההיטל של העובדים הזרים ולדרוש מהממשלה לקבל החלטה על הגדלת המכסות באופן כזה שיהיו מספיק עובדים מבלי שיצטרכו להזדקק למסתננים.

משה גפני: שיהיו עובדים זרים שאפשר להביא אותם לסיעוד, אפשר להביא אותם לבנייה וכולי.

משה גפני: אני רוצה פשוט לברוח מהדיון האידיאולוגי הזה מכיוון שאם אנחנו ניתקע בו, לא פתרנו את הבעיה שהיא לא שנויה במחלוקת.

משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון הזה ואז אם יבוא משרד ויאמר שאין לו תשובה, יהיה שמח.

משה גפני: אז אני פשוט אתחיל להתעצבן וכשאני מתעצבן, אני לא מזמין את המשרד הזה גם כשיש העברות לאותו משרות.

דוד אמסלם: בוא נסכם שאם אתה מתעצבן, זה לא טוב.

עודד פורר: זה גם מעצבן את דודי.

משה גפני: אני מבקש תשובות.

משה גפני: אני התחלתי את הדיון הזה ענייני ואני רוצה להמשיך אותו ענייני.

משה גפני: זאת סוגיה חברתית מהמדרגה הראשונה.

משה גפני: זאת החלטה שתלויה גם ביוקר המחיה והיא לא דבר של מה בכך.

משה גפני: אני אבקש לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: תבואו עם תשובות להצעה הזאת שבין היתר עומדת על הפרק ובמקביל אנחנו נצטרך לבטל את ההיטל במסעדנות ולבטל אותו באופן מיידי.

משה גפני: אני לא אומר את זה סתם.

משה גפני: אני חושב שיש לזה ביסוס ואחיזה במציאות כאשר במקביל נצטרך למצוא פתרון לסוגיית המסתננים, כפי שאמרתי קודם.

עודד פורר: סליחה שאני מתפרץ, אבל כשנתנה הממשלה מכסות לתיירות, מסעדנות היא תיירות.

עודד פורר: לא תהיה תיירות בתל אביב אם לא יהיו שם מסעדות.

עודד פורר: לא יבואו תיירים.

חיים חבלין: כבוד היושב ראש, אני מנהל מחלקת החקלאות בתנועה הקיבוצית.

חיים חבלין: בשם אלפי חקלאים אני קודם כל רוצה להודות לך על מה שאתה עושה עבורם.

חיים חבלין: אני חושב שזה לא בטל בכלל.

חיים חבלין: אני חושב שגם הצלת על הדרך כמה חקלאים שלא באו לומר תודה ואני מנצל את ההזדמנות.

חיים חבלין: שנית.

חיים חבלין: על הדרך בחוק הזה יש עוד 50 מיליון שקלים שהאוצר לוקח מהחקלאים בכל מיני אגרות מיותרות.

משה גפני: אמר את זה דודי אמסלם.

חיים חבלין: ותודה לדודי אמסלם.

חיים חבלין: אלה 50 מיליון שקלים שאין לנו איך לשלם אותם וזה יתגלגל לעגבנייה ובסופו של דבר הצרכן ייהנה מזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון הזה.

משה גפני: אנחנו רק התחלנו אותו.

משה גפני: אני לא מתכוון להרפות מהנושא הזה של ההיטל.

משה גפני: אני חושב שהוא לא נכון.

משה גפני: אני יודע שיש בעיות ואני לא מתעלם מהן ואני מקווה שנוכל להתמודד.

משה גפני: משרדי הממשלה, אני מבקש מאוד שיעורי בית ושתבואו בפעם הבאה כך שתוכלו לתת תשובות על השאלות שעלו כאן.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אנחנו עוברים לנושא של חישוב שווי שימוש לרכבים המשמשים לצורכי עבודה.