ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 703, 2018-10-29 10:47

יעקב מרגי: בוקר טוב, שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 29 באוקטובר 2018, כ' בחשון תשע"ט.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: בקשות לדיון מהיר שאושרו בנשיאות הכנסת של: חבר הכנסת שמולי, חבר הכנסת מוטי יוגב, סעיד אלחרומי, אכרם חסון, אילן גילאון, אורלי לוי אבקסיס, שכותרה: משבר בתוכנית "שלבים" להוראות ילדים חולים בביתם – עשרות מורים ומורות ללא עבודה, תלמידים לא מקבלים שירות כחוק.

יעקב מרגי: הכותרת, אם היא נכונה כשלעצמה, בוועדת הכלכלה מה היו עושים?

יעקב מרגי: שולחן במרכז העולם ומקימים ועדת חקירה פרלמנטרית.

יעקב מרגי: טוב, אנחנו לא שם אבל אנחנו נצטרך לקבל היום תשובות והסברים.

יעקב מרגי: לא פחות.

יעקב מרגי: כדרכנו בקודש אנחנו ניתן למציעים תחילה, רק אני מבקש ברבות המציעים, זו אות כבוד לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: שישה מציעים בנושא אחד זה טוב, זה נכון, זה רק מראה כמה חשוב הנושא, לקצר במסרים חדים, ברורים.

יעקב מרגי: בבקשה, איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: אני חושב שאין באמת הרבה מה להרחיב מילים.

איציק שמולי: זאת לא הפעם הראשונה שהנושא הזה מגיע לשולחן הוועדה, גם לא הפעם השנייה וגם לא הפעם השלישית.

איציק שמולי: החשיבות של הדיון נובעת גם מעצם העובדה שלפי הניתן יש ילדים רבים שעדיין נמנע מהם שירות בסיסי שמגיע להם לפי חוק גם כאשר מדובר בהוראה בהגדרה וגם כאשר מדובר בטיפולים פרא-רפואיים, שגם את השירות הזה צריכה קדימה מדע לספק במסגרת המכרז.

איציק שמולי: הדבר הזה חשוב גם מפני שאנחנו עומדים לפי הבנתנו ערב יציאה למכרז נוסף או חידוש המכרז.

איציק שמולי: זה אולי נשמע מרחלי, ואני חושב שבין מכרז למכרז צריכים לעצור רגע ולחשוב אלו דברים היו טובים, אלו דברים היו פחות טובים ולהכניס את השינויים הנדרשים - - -

יעקב מרגי: או אולי לבחון מודל אחר.

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: אנחנו בעד זה שהמדינה תיקח את השירות הזה תחת אחריותה הממלכתי.

איציק שמולי: זה החטא הקדמון, אבל אנחנו מבינים שכאשר יש ממשלה שהיא ימין לא רק מדיני אלא כלכלי, הסיכוי שזה יקרה הוא לא גבוה במיוחד.

איציק שמולי: אנחנו מדברים, אדוני היושב ראש, בקצרה, על שני דברים: אחד, כאמור, על זה שפעם אחרי פעם, אני מזכיר לך שאתה עשית פה כבר גם כמה דיוני עומק שקיבלנו נתונים על שולחן הוועדה, באילו אזורים בארץ חסרים אילו בעלי מקצועות, ועדיין אנחנו מקבלים דיווחים על כך שביותר מדי מקומות יש ילדים שלא מקבלים את מה שמגיע להם בחוק גם כאשר מדובר על שירות פרא-רפואי וגם כאשר מדובר על הוראה של מקצוע כזה או אחר.

איציק שמולי: הדבר השני זה כמובן המעמד הפוגעני של אלו שמועסקים בתוכנית הזו.

איציק שמולי: אנחנו מדברים על 600 עובדים בתוכנית "שלבים" שבעצם מועסקים על ידי הזכיין בתנאי העסקה שהם נקבעים במכרז אבל הם עדיין פוגעניים.

איציק שמולי: אנחנו מדברים גם על שכר שעתי ללא תנאים סוציאליים מעבר למינימום, ללא שכר קיץ בחופשות ובחגים, אנשים שבעצם הם כמו עלה נידף ברוח.

איציק שמולי: אני חושב שקצת קשה לצפות שמורה ילמד על תנ"ך, מוסר ואתיקה כאשר הוא עצמו מועסק באופן פוגעני ובאופן לא שוויוני.

איציק שמולי: אנחנו מדברים על גיוסי יתר של לפחות 25% מעבר למה שנדרש כדי שמורה יוכל להתפרנס בכבוד בתוכנית.

איציק שמולי: המשא ומתן בין כוח לעובדים לבין קדימה מדע הוא להבנתנו די תקוע.

איציק שמולי: צריך לזכור שהשכר לא עלה בכלל כחלק מתנאי המכרז בארבע השנים האחרונות.

איציק שמולי: תנאי העסקה הפוגעניים האלו צריכים להיפסק ואם יש דגש שאנחנו מבקשים לראות במכרז הקרוב מתוקן, רחלי, זה גם שיפור תנאי העסקה של המורים המועסקים בתוכנית, באופן משמעותי.

איציק שמולי: אין שום סיבה שהיחס אליהם לא יהיה יחס של מורים לכל דבר ועניין.

איציק שמולי: הדבר השני, אנחנו מבקשים לדעת, לא רק איך כל ילד מקבל את מה שמגיע לו על פי חוק בשירות פרא-רפואי ובהוראה, אלא גם איך בעצם אנחנו יוצרים מצב שבו אין את רשימות ההמתנה האין סופיות האלו שילדים יושבים ונמקים בבית במקום לקבל את השירות האלמנטרי ממדינת ישראל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אילן גילאון.

אילן גילאון: תודה, אדוני.

אילן גילאון: אני לא אחזור על דברים שנאמרו כאן.

אילן גילאון: תראו, כאשר העיקרון של הרווח מתקיים כאן, בסופו של דבר זה מסתיים ביחס לא נכון למי שצריך לטפל בו.

אילן גילאון: לא רוצה לומר בהתעללות בחסרי ידע.

אילן גילאון: זה עיקרון מספר אחד, ולכן יש מערכות שאי אפשר לעשות אותן באמצעות מישהו נוסף.

אילן גילאון: לא עושים סורסינג על שירות כזה.

אילן גילאון: היות ואני מאמין שמורה לילד חולה הוא כמו כל מורה אחר, בלתי נסבל בעיניי וגם אמרתי את זה בפעם הקודמת, שיש דבר כזה שנקרא מורה קבלן.

אילן גילאון: אני לא יודע מה זה מורה קבלן, ולכן הדבר הנכון לעשות אותו זה לשנות מבנה, כי הוויכוח הזה יהיה בסופו של דבר בכל פעם מחדש, כי יש כאן גורם שהוא צריך להיות גורם רווח.

אילן גילאון: אני לא מאשים אותו.

אילן גילאון: זה בסדר גמור, זה טבעי, אבל משרד החינוך צריך לספק את השירות הזה באמצעות המורים שלו שהם מורים לכל דבר, עם הכשרה לכל עניין, אולי הכשרה ייחודית יותר לנושא הזה אבל הוא מורה לכל דבר והוא מקבל את שכרו בדיוק כמו כל מורה אחר שהולך לבקר את הכיתה שלו בבית הספר.

אילן גילאון: אז יהיה פתרון לעניין הזה.

אילן גילאון: היום אנחנו נותנים רפואה בבית, אדוני היושב ראש.

אילן גילאון: אנחנו עושים שירותי רפואה בבית.

אילן גילאון: האם לא רופא מגיע לשם?

אילן גילאון: מגיע רופא קבלן?

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: לא לחזור על העניינים על העניינים שנאמרו כאן.

אילן גילאון: כדי לא להפוך את זה לחוזר ונשנה, משרד החינוך צריך לקבל את ההקצבה המיוחדת.

אילן גילאון: הוא יוכל לקחת את ההקצבה המיוחדת מתקציבים שיש לו.

אילן גילאון: אני מכיר כמה תקציבים שאני חושב שהתקציב הזה הוא יותר דחוף, שיהיה לו מורים משלו, וממילא הדבר הזה עולה הרבה מאוד כסף, ולכן צריך לוותר על המתווך בעניין הזה, עם כל הרצון הטוב, כי המתווך צריך לעשות רווח ולא לטפל בילדים.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אני רוצה להזכיר לך, כי התחושה שעוברת בי לפחות בישיבה הזו היא דז'ה וו.

אורלי לוי אבקסיס: למה יש לי את תחושת הדז'ה וו?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עומדים כאן ובגלל שלא השכלנו לתקן את המעוות כמו עם אחיות בריאות התלמיד, אנחנו מוצאים את אותו סיפור רק עם משתנה יחיד.

אורלי לוי אבקסיס: במקום האחיות ששרדו לאורך השנים בגלל הרצון של משרד האוצר לחסוך כמה שקלים, הפכנו לעבודה קבלנית בכל מה שקשור לילדים שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: האבסורד חוגג.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מפקירים אותם ודווקא את החלשים ביותר, דרך אגב.

אורלי לוי אבקסיס: הפקרנו אותם בכל מה שקשור לחיסונים ולבריאותם השוטפת, והילדים האלו שלא יכולים אפילו להגיע לבתי הספר ונאלצים לקבל את שירות החינוך בביתם, לא מתוך בחירה אלא בגלל שכך נגזר עליהם או בגלל שכך אירוע טראומטי כזה או אחר הביא אותם לחוסר יכולת להגיע לבתי הספר פיזית ולרכוש את ההשכלה ביחד עם חבריהם לגיל, יצרנו גם כאן מערכת הפעלה שלא לוקחת בחשבון שזה מקצוע שאם לא יהיה כדאי, הוא יהפוך להיות מקצוע במצוקה.

אורלי לוי אבקסיס: למה אני אומרת את הדברים?

אורלי לוי אבקסיס: בואו נבהיר.

אורלי לוי אבקסיס: המורות והמורים מועסקים בתוכנית בשכר שעתי.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא מקבלים שכר בחופשות ובחגים.

אורלי לוי אבקסיס: בחג הפסח האחרון הם ספגו אובדן הכנסה בגובה של שליש משכרם.

אורלי לוי אבקסיס: בקיץ הם נאלצים אם יש להם מספיק ימי הכשרה, לחתום אבטלה.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא זוכים לתשלום בגין שיעורים שמתבטלים ואם הילדים צריכים להתאשפז, אז מתבטלים להם שיעורים, ועם ילדים כאלו זה קורה לא אחת כי מלכתחילה אלו ילדים חולים.

אורלי לוי אבקסיס: הכנת מערכי שיעור או הנסיעות הנדרשות מעבודתם.

אורלי לוי אבקסיס: עובדים אלו סובלים מהיעדר יציבות תעסוקתית וממעסיק ישיר כמו שאר המורים שמגיעים למקום קבוע ולא נאלצים לרוץ ולעבור מבית לבית ולתת את השירות, ומשהו קורה ואנחנו נותנים לו לקרות כי אנחנו אדישים ולכן יש תחלופה גבוהה.

אורלי לוי אבקסיס: תחשוב על כך שאותו ילד שנשאר בבית כמעט כלוא בתוך ארבע קירות, לא רואה ילדים בגילו, לא רואה הרבה פרצופים.

אורלי לוי אבקסיס: כשמגיע מורה כזה מתפתח גם איזה יחס ואיזשהו חיבור שהוא מעבר לחיבור של החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: כשמורה כזה צריך להביא שכר הביתה גם לילדים שלו ולכלכל את המשפחה שלו, מגיע למצב שלפעמים זה הופך להיות לא כדאי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא צריך לדאוג לאופק תעסוקתי ואז הוא פורש, אבל מה קורה לאותו ילד ולאותם הורים עד שהם מוצאים את המורה החדש, אם בכלל?

אורלי לוי אבקסיס: כי אנחנו יודעים שבאזורים מסוימים מאוד קשה למצוא את המורים האלו, בעיקר באזורים גיאוגרפיים מסוימים, ואז יש משבר אמון בין הילד, לבין המערכת והמורה החדש אם יכנס, מתי יצליח להעביר את החומר?

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שפה אנחנו צריכים לחשוב על טובת הילד וטובת המקצוע, כי אם הם יפרשו, לא יהיה לנו את מי להעסיק, כאשר גם אם יהיה לנו כסף, לא יהיה לנו את מי להעסיק.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת באמת שנמצא פתרונות גם אם הם יהיו יצירתיים.

יעקב מרגי: יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני, אני לא אכשל בלשוני ואנסה להגיד משהו בצרפתית.

יוסי יונה: תראו, אני חושב שחברת הכנסת אורלי לוי אמרה דברים באמת נוכחים.

יוסי יונה: אנחנו פה שבים וחוזרים ודשים ועוסקים בנושא הזה כאשר הפתרון, ואיך אומרים, הכתובת נמצאת על הקיר, יכולים לומר, חבר'ה, הפתרון נמצא על הקיר, ומה הוא הפתרון?

יוסי יונה: צריך להבין, זה חזרה למשרד החינוך.

יוסי יונה: אנחנו נבוא שוב בשבוע הבא ועוד חודש ועוד חודשיים ונעסוק בבעיות שכרוכות בהפעלה של הפרויקט הזה, ולמה?

יוסי יונה: כי כמו שחברי אילן גילאון אמר, זה לא רק העניין של הרווח.

יוסי יונה: יש כאן אינטרס מובנה שיפגע בשירות, מדוע?

יוסי יונה: כי זה דינמי.

יוסי יונה: אתה לא יודע כמה תלמידים יש.

יוסי יונה: ככל שיהיו פחות תלמידים, יישאר יותר כסף בקופה.

יוסי יונה: אם יש לך איזושהי מערכת, אדוני היושב ראש, גם אם אתה מפריט אותה נניח, יש לך מספר קבוע של מורים, מספר קבוע של תלמידים, תקנים, שעות וכו', אתה אומר, הנה זה הכסף ואתה יודע למה הוא יוצא.

יוסי יונה: פה המערכת היא מאוד דינמית.

יוסי יונה: אתן לכם רק דוגמא אחת להראות לכם את הבעייתיות, איך היא כרוכה של דבר בעיניים של המורה, אלא אם יש איזושהי פרקטיקה שהיא מנוגדת לחוזר מנכ"ל שפועלת ככה.

יוסי יונה: שולחים לילד "שלבים" או כל גוף אחר, אתה חזרת, אתה בריא?

יוסי יונה: הוא אומר כן, הוא נפסל מהמימון.

יוסי יונה: הוא יכול ללכת להיות חולה יומיים, אחר כך להבריא יומיים, ללכת לבית הספר.

יוסי יונה: משעה שהוא חזר לבית הספר, הפסיקו את המימון עבורו כי זה משתלם להם, כי עכשיו הוא ירד ממצבת כוח האדם של מקבלי השירות.

יוסי יונה: אתה מבין, אדוני היושב ראש, מה הבעיה בשירות מהסוג הזה?

יוסי יונה: שבתוכו כבר יש את המנגנון של האיגוד שלו.

יוסי יונה: יש חוק שהוא חוק חינוך חובה לילדים חולים.

יוסי יונה: החוק הזה לא קובע שיש להפריט.

יוסי יונה: החוק הזה אומר שהמדינה צריכה לתת את השירות.

יעקב מרגי: גם לא כתוב איך המדינה צריכה לתת את השירות.

יוסי יונה: אין תקנות, אז על פניו זה נעשה באופן שרירותי, אפשר להגיד את הדבר הזה, זאת אומרת ההפרטה של השירות הזה נעשתה באופן שרירותי מבלי שזה יועבר בתקנות, לכן אני חוזר ואומר, ברור שבסופו של דבר הראיתי לכם דוגמא.

יוסי יונה: הדוגמא הקטנה הזאת שילד, פתאום מתבטלת זכאותו לקבל את השירות, בוודאי שעכשיו היא מעיבה על כמה מורים צריך.

יוסי יונה: יש כאן איזושהי בעייתיות מבנית בתוך מתן השירות הזה שפוגמת ביכולתו אכן לקדם את רווחת הילדים החולים, לכן אני קורא לך, אדוני היושב ראש, בבקשה ממך, היינו פה מספר פעמים, בהמלצות שלך תקרא להעברתו של השירות הזה למשרד החינוך, שזה לא יופעל על ידי חברה קבלנית, ובכך אני מבטיח לך שכבר לא נצטרך לבוא כל חודש וכל חודשיים לעסוק בפגמים ובלקויות שיש בשירות הזה.

יוסי יונה: תודה.

יעקב מרגי: אתה רואה שאני בדיון הזה לא מגיב, מתאפק, עד שנשמע את כולם.

יעקב מרגי: עליזה לביא.

עליזה לביא: אני רוצה לחזק את הדברים של חבריי.

עליזה לביא: אני חושבת שזאת ממש הצלה, יוזמה של דיון מהיר, ואני באתי לתמוך בכם ולשתף אתכם בסיפור של החברה הכי טובה של הבת שלי שבגיל מאוד צעיר איבדה את הכבד שלה, חלתה במחלת כבד של מבוגרים והייתה המון זמן בסכנת חיים ובבית חולים עד שנמצא תורם, והיא בין אחד הסיפורים הנדירים של תרומת כבד.

עליזה לביא: היום היא בת 19, בשנה השנייה של השירות הלאומי.

עליזה לביא: עיקר רצונה זה לעזור לילדים ללמוד כמו שהיא זכתה, ואת הזכות הזאת של הלימוד ושל להפוך אותם לאזרחים טובים ובוגרים אנחנו למעשה רואים איך זה נעשה, ואני לא חוזרת על הדברים האיומים שכרגע תיארתם.

עליזה לביא: חסרי ישע, גם הם וגם ההורים שלהם שנמצאים בצמתים איומים של סכנת חיים, ומי אם לא אנחנו כדי לבוא ולעזור, ואני לא מבינה את מדינת חלם.

עליזה לביא: אין לי מילים אחרות.

עליזה לביא: תודה לך, קח את זה קדימה כי אין שום סיבה שאנחנו לא נפתור את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני, אני מכיר את תוכנית "שלבים".

מאיר כהן: אגב, כדאי לפתוח ולהגיד שמדינת ישראל זאת אחת המדינות הבודדות שמפעילים הוראה לילדים חולים.

מאיר כהן: בדקתי את זה.

מאיר כהן: בדקתי במדינות ה-OECD, אז נתחיל מהמקום הטוב.

מאיר כהן: המקום הרע, היות והייתי מנהל בית ספר בתקופה שזה לא הופרט, המקום הרע זה בדיוק מה ששמעתי כאן כשנכנסתי - - -

יעקב מרגי: הקטע של הופרט הוא לא נכון.

יעקב מרגי: מאז שחוקק החוק זה לא אף פעם לא ניתן על ידי משרד החינוך.

יעקב מרגי: הייתה עמותת תללי"ם ואחר כך קדימה מדע.

מאיר כהן: אבל כשעדיין לא הייתה עמותה, אז היה דבר מאוד פשוט, בית הספר, באחריותו היה לשלוח מורים.

מאיר כהן: אני חושב שאז זה תיפקד הרבה יותר טוב.

מאיר כהן: כאשר מנהל בית הספר ידע שיש לו שלושה ילדים חולים והוא מחויב לשלוח, אז זה היה מאוד פשוט.

מאיר כהן: משרד החינוך נתן שעות מילוי מקום וייצרנו אותם למורים מתוך הצוות.

מאיר כהן: כשאני באתי אז והצעתי לשר החינוך הקודם שתוכנית "שלבים" תעסיק מורים בפנסיה, יש מאגר גדול מאוד של מורים בפנסיה, ליצור מאגרים בתוך הערים.

מאיר כהן: מאגר בדימונה של מורים בפנסיה שיהיה אפשר בטלפון לקרוא ולשלוח אותם לילדים.

מאיר כהן: הם מכירים את המשפחות, מכירים את הילדים.

מאיר כהן: כך לעשות בכל בארץ.

מאיר כהן: לצערי זה עבר תהליך הפרטה מאוד מכוער.

יוסי יונה: יש נכונות מצד המורים?

מאיר כהן: בוודאי.

מאיר כהן: יש היום מורים בפנסיה שישמחו לעבוד ארבע, חמש, שש שעות בשבוע.

יעקב מרגי: וזה לא מחייב אותם למסגרת קבועה, אלא משתנה.

מאיר כהן: וגם משכורתם, ממילא הם מקבלים פנסיה.

מאיר כהן: אפשר לקזז.

מאיר כהן: אני הצעתי אז לשי לעשות איזה משהו.

מאיר כהן: לצערי לא קיבלו את זה.

מאיר כהן: ההתאגדות מאוד מוצדקת של אותם 600 מורים.

מאיר כהן: ההתאגדות מאוד מוצדקת כי באמת זה הופך להיות לחלטורה.

מאיר כהן: היום "שלבים", העסקת המורים ומה שהילדים מקבלים זאת החלטורה של משרד החינוך.

מאיר כהן: זו פשוט חלטורה.

מאיר כהן: אין לי מילה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שהיה עם אחיות בית ספר.

מאיר כהן: לגמרי.

מאיר כהן: חלטורה גדולה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אלו"ט.

הדס ארנון-שרעבי: הדס ארנון-שרעבי, עורכת דין, אגף קידום זכויות.

הדס ארנון-שרעבי: כשאנחנו מדברים על שירותי לימוד בבית, אנחנו מדברים על תלמידים חולים ומחלימים.

הדס ארנון-שרעבי: אני רוצה דווקא לשים דגש על התלמידים בחינוך המיוחד שנדרשים לשירות הזה, שבעצם לא יכולים להשתלב באף מסגרת חינוכית ובעצם זו הדרך היחידה שלהם לקבל איזה שהם שירותים כמו שאמרה חברת הכנסת לוי, באמת הדרך היחידה שלהם לתקשר עם החברה.

הדס ארנון-שרעבי: אנחנו באלו"ט מקבלים הרבה מאוד מידע על כשלים של השירותים האלה.

הדס ארנון-שרעבי: אני לא אתחיל לפרוט אותם, הם רבים בוודאי כולכם יודעים.

הדס ארנון-שרעבי: אנחנו נגיד שני דברים אופרטיביים: אחד, כשאנחנו חושבים שמשרד החינוך צריך לקחת את השירותים האלה בחזרה אליו ולא להפריט אותם.

הדס ארנון-שרעבי: שניים, אם כבר להפריט אותם, אז באמת בתקנות שיאפשרו לתלמידים עם האוטיזם בחינוך המיוחד, עם אוטיזם ובכלל התלמידים בחינוך המיוחד, לקבל את השירות בצורה המיטבית.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר כהן: יש בעיה גם בטיפולים הפרא-רפואיים שלא מגיעים.

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: זו הבעיה המרכזית מעבר לסוגיית העסקה.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

בשארה אילהאם: אני מורה מנצרת, שהייתי גם כן לפני כן בתלל"ים.

בשארה אילהאם: עברתי לקדימה מדע.

בשארה אילהאם: אני מביאה היום תעודת הוקרה מההורים.

בשארה אילהאם: יש לנו המון כאלה תעודות הוקרה מההורים.

בשארה אילהאם: אני הצלחתי להשיג תלמידים שהגיעו לאוניברסיטה, אני וכל המורות בתוכנית, ומה אנחנו מקבלים בתמורה?

בשארה אילהאם: אנחנו בתמורה מקבלים התעללות כלכלית מתמשכת.

יעקב מרגי: איך?

יעקב מרגי: תסבירי.

בשארה אילהאם: כי אנחנו מתחננים לפניות שיתנו לנו לעבוד.

בשארה אילהאם: כל יום מתקשרים למשרד שיתנו לנו לעבוד.

בשארה אילהאם: זה בלתי אפשרי ככה.

בשארה אילהאם: מה עשינו רע?

יעקב מרגי: כמה יוצא לך בממוצע שעות לעבוד בחודש?

בשארה אילהאם: בהתחלה היו 56 שעות.

בשארה אילהאם: עכשיו בגלל נוהל חדש, 42 שעות.

בשארה אילהאם: בגלל שאני נציגת ועד, יש מורים שעובדים 10 שעות, יש כאלה שהם אפס שעות.

יעקב מרגי: אין ביטחון תעסוקתי.

בשארה אילהאם: בכלל.

בשארה אילהאם: בחודשי הקיץ הולכים לאבטלה.

בשארה אילהאם: אנחנו פחות שווים ממורה בית הספר?

בשארה אילהאם: למה מתייחסים אלינו ככה?

בשארה אילהאם: בתקופה של תלל"ים לא היינו נושמים.

בשארה אילהאם: אפילו לא חשבנו שיהיה לנו ועד.

יעקב מרגי: כמה שנים את כבר בתוך התוכנית?

בשארה אילהאם: אני עשר שנים בתלל"ים.

בשארה אילהאם: עברתי לקדימה מדע בשנת 2015.

בשארה אילהאם: אני במו עיניי וכל המורות האלו מעידות על זה וכל הקהילה, אנחנו היינו יושבות בחיבוק ידיים כאשר אנחנו ראינו ילדים חולים מרותקים בבית.

בשארה אילהאם: יועצות בית הספר שלחו פניות ושלחו דרישות שיגיעו אליהם מורים.

בשארה אילהאם: זה לא שהם לא מודעים לשירות.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שהיו מורים שיושבים בבית, מחכים שיקראו להם, והיו תלמידים שיושבים בבית, מחכים שישלחו לכם מורים.

בשארה אילהאם: כן.

בשארה אילהאם: זה לא שהם לא יודעים על השירות.

בשארה אילהאם: הם יודעים על השירות, רבותיי, אבל מה שקורה, פרוצדורה אטומה, מגעילה, סליחה על הביטוי.

בשארה אילהאם: אנחנו בסך הכול עובדים עבודת קודש.

בשארה אילהאם: למה שזה יהיה עם קבלן?

בשארה אילהאם: איך זה?

בשארה אילהאם: לא מבינה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פעם אמרו בכנסת, כשאומרים על משהו עבודת קודש, אומרים, זו עבודה קשה עם שכר נמוך.

יעקב מרגי: בבקשה, עוד מורה מתוכנית "שלבים", דרור בן יעקב.

דרור בן יעקב: בוקר טוב לכולם, ליושב ראש ולכל הנוכחים כאן, שמי דרור ואני בעצם חמש שנים בתוכנית "שלבים".

יעקב מרגי: מאיפה אתה בארץ?

דרור בן יעקב: אני ממושב חוסן ליד מעלות.

דרור בן יעקב: אני רוצה להגיד, אני מורה גאה כמו כל עמיתיי פה, אבל אני לא גאה להיות עובד קבלן שמנצלים אותי, ואני רוצה להסביר את הנקודה הזאת.

דרור בן יעקב: מכיוון שאני וכל עמיתיי שיושבים פה, אנחנו הפה, הכתף והאור של אותם תלמידים שיושבים בבית, שלעיתים אין להם שום קשר עם בית הספר.

דרור בן יעקב: אנחנו מקדמים אותם לבגרויות, אנחנו גאים מאוד במה שאנחנו עושים.

דרור בן יעקב: אנחנו גם האוזן שלהם לכל מיני בעיות אישיות שלהם שאני לא אפרט אותן כאן, אבל לא יתכן שכשאני יוצא מביתו של מורה, אני מגיע לחודש יולי, אני צריך לחשוב מה תהיה ההכנסה שלי.

דרור בן יעקב: אוגוסט עוד יותר גרוע.

דרור בן יעקב: ספטמבר או אוקטובר.

דרור בן יעקב: מדוע ההכנסה שלי צריכה לרדת ב-70%-80%?

דרור בן יעקב: למה?

דרור בן יעקב: למה אני צריך להיות מוטרד?

דרור בן יעקב: אני מבקש תשובה מנציגי משרד החינוך איך זה יתכן שאני ועמיתיי כאן חברי הוועד שלחנו הודעות לוואטסאפ של מר שמואל אבוהב, מנכ"ל משרד החינוך וגם לוואטסאפ של שרד החינוך.

דרור בן יעקב: יש פה עמיתים שיחד איתי שלחנו הודעות.

דרור בן יעקב: ביקשנו להיפגש איתם, שיכירו אותנו, שיכירו את המצוקה שלנו, והתעלמות מוחלטת.

דרור בן יעקב: למה?

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: אימא של מ'.

יעקב מרגי: זהבית, בבקשה.

זהבית אור יושיע: לי יש ילד מונשם.

זהבית אור יושיע: אני פשוט לא מבינה, כמעט חמישה חודשים לילד שלי לא הייתה סייעת.

זהבית אור יושיע: אני הייתי צריכה להתחנן על נפשי כדי שלילד שלי תהיה סייעת.

זהבית אור יושיע: יש תקדימים.

זהבית אור יושיע: יש הורים שכן קיבלו, שהסבתא של ילד יכולה להיות.

זהבית אור יושיע: אני נלחמתי על זה ובסופו של דבר קיבלתי את זה לאישור זמני עד ששוב פעם ימצאו סייעת.

זהבית אור יושיע: מורה לא הייתה לי חודשיים.

זהבית אור יושיע: חסרים לילד שלי מלא טיפולים.

זהבית אור יושיע: הוא לא מקבל לפי מה שהגן ממליץ.

זהבית אור יושיע: הילד הזה זקוק לטיפולים.

זהבית אור יושיע: הוא חייב טיפול פיזיותרפיה.

עליזה לביא: איפה את גרה?

זהבית אור יושיע: מעלה אדומים.

עליזה לביא: למה את לא מקבלת?

עליזה לביא: מה התשובה?

זהבית אור יושיע: התשובות שכנראה הילד שלי מקבל יותר מדי או שאין להם מורים.

זהבית אור יושיע: מגייסים.

זהבית אור יושיע: כל הזמן זה גיוסים אבל איפה המאגר שלהם?

זהבית אור יושיע: אני רוצה לשאול אותך שאלה, אתה עובד, אתה מקבל כסף, נכון?

זהבית אור יושיע: כי אתה עובד.

יעקב מרגי: אני מקבל משכורת.

זהבית אור יושיע: אתה מקבל משכורת כי אתה עובד, נכון?

זהבית אור יושיע: אתה עובד קשה.

זהבית אור יושיע: קדימה מדע לא עובדים והם מקבלים כסף.

זהבית אור יושיע: זה יוצא שגם מעלים את התקציב והם לא עובדים, אז זה לא הגיוני.

זהבית אור יושיע: הילדים האלה סובלים.

זהבית אור יושיע: בסופו של יום הבן שלי עכשיו צריך לעבור ניתוחים בגלל שהוא לא מקבל פיזיותרפיה התפתחותית.

זהבית אור יושיע: הבן שלי סובל כל הזמן מהבעיות בגלל שהוא לא מקבל את הלימודים ואת כל הדברים.

זהבית אור יושיע: איך אתה מסביר את זה?

יעקב מרגי: המסר הועבר.

יעקב מרגי: מי שצריך להסביר זה משרד החינוך וקדימה מדע ועוד מעט הם יסבירו, לא אני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו ניתן מצגת קצרה.

יעקב מרגי: יש לכם ארבע דקות.

יעקב מרגי: תהיו תכליתיים.

נלה דוידוב: שמי נלה דוידוב, אני אימא לארבעה ילדים.

נלה דוידוב: יש לי שני ילדים חולים.

נלה דוידוב: על פי חוק ילדים חולים אמורים כאמור לקבל את שירותי החינוך בביתם.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להזכיר שמות של קטינים.

נלה דוידוב: כן, כן.

נלה דוידוב: ספציפית אני כרגע לא אדבר רק על הילדים שלי.

נלה דוידוב: אנחנו נדבר על הבעיה הרחבה.

נלה דוידוב: אני פעילה במטה המאבק לילדים חולים ואנחנו מקבלים מאות פניות בחודשים האחרונים על אי מתן שירותי חינוך לילדים חולים.

נלה דוידוב: מטה המאבק הוקם לפני כארבע שנים על ידי הורים לילדים חולים למען משפחות ומתן מענה מול חברת הקבלן ומשרד החינוך.

נלה דוידוב: מוצגת כאן בקצרה האוכלוסייה הכי מוחלשת שמתמודדת יום יום עם קשיים ובירוקרטיה המונעת קבלת שירותי חינוך בביתם כמתחייב בחוק חינוך לילדים חולים.

נלה דוידוב: במקום שאנחנו ההורים נתרכז בטיפול של ילדנו ולמידה, אנחנו מתרכזים לקבל את שירותי החינוך לילדים שלנו שנה על גבי שנה.

נלה דוידוב: העובדות שכרגע בשטח, אני רק אציין שיצאו תקנות לתיקון על ידי משרד החינוך.

נלה דוידוב: טרם אושרה הוועדה, הם כבר מכילים אותם בשטח על פי הילדים, שזה דבר לא יאומן.

נלה דוידוב: לא יתכן ילד שמקבל 40 שעות סיוע, יתחיל לקבל עכשיו בין 10 ל-15 שעות סיוע.

אורלי לוי אבקסיס: מה הסיבה שמורידים לו?

נלה דוידוב: מה הסיבה, כי יש תקנות לחוק שיצאו, שעדיין לא אושרו על ידי הוועדה, אבל מוכללים בשטח.

אורלי לוי אבקסיס: מי אמור לספק להם את השירות אם הם נפלטו החוצה?

נלה דוידוב: חברת הקבלן.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל אתם אומרים שפתאום הם נפלטו החוצה מתוך הזכאות.

נלה דוידוב: הם אמורים לחזור למסגרת, אם יש להם.

אורלי לוי אבקסיס: ואם אין?

נלה דוידוב: ואם אין אז הם בבית כמו הרבה ילדים עם מחלות נפשיות.

אורלי לוי אבקסיס: אז המדינה עוברת על החוק.

נלה דוידוב: ילדים שכרגע פוקדים את המסגרת באופן חלקי, כמו הבן שלי למשל, יש לו בעיה כרונית, הוא יכול שלושה חודשים להיות בבית בגלל שהוא מקבל טיפול כזה או אחר.

נלה דוידוב: הוא לא יכול לחזור.

נלה דוידוב: יש תקופות שהוא יכול לחזור לשעתיים, הוא יכול לחזור לארבע שעות.

נלה דוידוב: עד 50%, באופן גורף מפסיקים להם את השירות או מקצצים להם.

נלה דוידוב: אותו ילד נמצא שמונה שעות במסגרת?

נלה דוידוב: אין בעיה, הוא חוזר שעתיים, נעשה פחות, יקבל שבע שעות בשבוע.

נלה דוידוב: מה זה האבסורד הזה?

מאיר כהן: שמונה שעות יומיות?

נלה דוידוב: בשבוע.

מאיר כהן: ועדיין כשהוא הולך שמונה שעות בשבוע, מקצצים לו?

נלה דוידוב: מקצצים לו או לגמרי.

קריאה: ובמצבו הפיזי לא השתנה דבר.

נלה דוידוב: במצבו הפיזי לא השתנה דבר, רק בזכאות.

נלה דוידוב: איך התקנות החדשות נכללות בחוק?

נלה דוידוב: ילד לא יכול לקבל תוכנית למרות שאושרה על ידי רחל אברמזון.

נלה דוידוב: אני אתן את המקרה שלי.

נלה דוידוב: אושרו שתי תוכניות לילדים שלי, אבל עדיין חסר להם שירות.

נלה דוידוב: בשיחה עם גברת מנהלת, אושרה, הילדים שלך ימשיכו לקבל תוכנית כשתביאי תוכנית מאושרת.

נלה דוידוב: אין תוכנית מאושרת.

נלה דוידוב: הילדים שלי לא יקבלו שירות?

נלה דוידוב: לא, רק כשתהיה תוכנית מאושרת.

נלה דוידוב: איפה זה כתוב?

נלה דוידוב: הילדים שלי עד היום קיבלו.

נלה דוידוב: עד היום צריך.

נלה דוידוב: למה הם לא מקבלים עד היום שירות?

מאיר כהן: זה בעקבות התיקון החדש בחוק שצריך - - - ?

נלה דוידוב: אין עדיין תיקון.

נלה דוידוב: יש תקנות שנכתבו.

נלה דוידוב: אנחנו העברנו את התיקונים שלנו אבל זה כבר מוכלל באופן גורף.

נלה דוידוב: ככה גם עונים להורים, שיש היום טכניקה חדשה ולפיה אנחנו עובדים.

נלה דוידוב: הטכניקה היא כמובן רק בין משרד החינוך לחברת הקבלן.

נלה דוידוב: חברת הקבלן לא באמת מכירה את הצרכים של הילדים.

נלה דוידוב: היא כופה את השירות שלה.

נלה דוידוב: לצורך העניין, צריך להיות מנתח התנהגות 11 שעות.

נלה דוידוב: הוא יכול לעבוד פעם בשבוע, יום שלישי מ-16:00 עד 19:00 רק ארבע שעות אקדמיות.

נלה דוידוב: את תקבלי את השירות הזול, לא תקבלי בכלל.

נלה דוידוב: אני רוצה לשמוע שאת מסרבת לקבל שירות.

נלה דוידוב: סירבת לקבל שירות, לא קיבלת אותו שלוש שנים.

נלה דוידוב: דבר נוסף, אנחנו מדברים על קיצוץ שנעשה שנה שעברה באופן גורף כלפי ילדים ותיקים, כלפי ילדים חדשים, שעות הוראה ושעות סיוע, שנידונו בבג"ץ לא מזמן והשופט אמר באופן מאוד יפה, כדאי לכם באמת להחזיר כי כל הדברים שנעשו הם לא על פי חוק.

נלה דוידוב: עדיין אותם ילדים מקוצצים ועל הקיצוץ הזה חל עוד קיצוץ של הנהלים החדשים, של התקנות החדשות שהכלילו כרגע.

נלה דוידוב: לסיכום, הסבלנות שלנו באמת נגמרת.

נלה דוידוב: אני רוצה לתת באמת מקרה, אחד הקשים שאנחנו מטפלים בו.

נלה דוידוב: זו ילדה עם פיגור שכלי מאוד קשה, שיש לה בעיות עור.

נלה דוידוב: אנחנו העברנו מעל עשר פעמים בקשה לחברת הקבלן ולמשרד החינוך לטפל בה.

נלה דוידוב: זו ילדה שלמרות שהרופא כתב שהמחלה לא מדבקת, מכניסים אותה לבית ספר כל יום בבידוד שלוש שעות עם סייעת בלי מענה, וגם הפסיקו לה את השירות, למה?

נלה דוידוב: כי בית הספר החליט למרות אבחנה של רופא שהילדה לא מידבקת, אבל מבחינתם הילדה מידבקת.

נלה דוידוב: אין לה יחס, לא מוכנים להגדיל לה שעות.

נלה דוידוב: חיה הראל קיבלה מענה.

נלה דוידוב: היא כותבת: המורה לא יכולה לעבוד, כאשר יש הוראה מפורשת שהיא יכולה לעבוד 42 שעות בינתיים עם הילדה.

נלה דוידוב: סוגרים אותה בבידוד, לא מקבלת שירותים.

נלה דוידוב: פנינו מעל עשר פעמים לגברת רחל אברמזון הן במכתב, הן בעל פה, הן בוואטסאפים.

נלה דוידוב: שום דבר לא נעשה ככה וגם באופן גורף.

נלה דוידוב: אנחנו מבקשים לקבל מענה לפניות שלנו.

יעקב מרגי: כשאני מקבל, אני אעביר לך אותם.

יעקב מרגי: תודה.

נלה דוידוב: עוד דבר לפני הסיכום.

נלה דוידוב: יש משפחות בזמן האחרון שמתקשרות, אומרים, פנה אלינו מורה שעבד שנה שעברה.

נלה דוידוב: כרגע נכון להיום הוא לא עובד.

נלה דוידוב: הוא מחפש עבודה.

נלה דוידוב: אנחנו עדיין מחכים לשירות.

נלה דוידוב: הם טוענים שאין אנשי מקצוע.

נלה דוידוב: חלק מהילדים החולים מופקרים וחובת המדינה לחינוכם ולטיפול - - - .

נלה דוידוב: הקבלן שלא עומד בדרישות קיבל הארכה נוספת שלא חתומה.

יעקב מרגי: תודה, גבירתי.

יעקב מרגי: רחלי, אני אשאל את השאלות.

יעקב מרגי: קודם כול, על פניו, אני רוצה לדעת היום תשובה מתי התקנות מגיעות.

יעקב מרגי: אמרתם לנו, הופצו לחוות דעת הציבור, בין משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: קודם כול, תקנות ילדים חולים, מתי יהיו על שולחנה של ועדת החינוך?

מיכל שאול: עורכת דין מיכל שאול מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

מיכל שאול: התקנות פורסמו להערות הציבור.

יעקב מרגי: שמעתי את זה שבע פעמים.

מיכל שאול: אנחנו עכשיו עוברים על ההערות.

יעקב מרגי: גם את זה שמעתי כבר מזמן, שאנחנו עוברים על ההערות.

מיכל שאול: יש הערות רבות שצריכות התייחסויות.

יעקב מרגי: אתן לכם עצה.

יעקב מרגי: עשינו זאת בדברים אחרים.

יעקב מרגי: ממילא אתם תעבדו וזה יבוא לפה ונשלח אתכם, תיגמר שנת הלימודים הזו וגם הבאה ולא יהיו תקנות מושלמות.

יעקב מרגי: בואו נעשה את זה ביחד בשולחן עגול עם הציבור, עם אנשי המקצוע, עם משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: אני מנדב את ועדת החינוך.

יעקב מרגי: אתם לא מסוגלים לעשות את זה לבד, משרדי ממשלה, בואו אני אעזור לכם.

יעקב מרגי: אולי נגרור אתכם ללוחות זמנים שמה לעשות, בלי לפגוע במחלקה המשפטית של משרד החינוך או של משרד המשפטים, זה לא הדבר הכי בוער במשרד.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת זמן קצוב, אם לא, אני אקצוב את זה ואני אתחיל לדון בהם פה ואני אפנה לשר ואני אגיד מה אני חושב על כל הסוגיה הזו של ילדים חולים.

מיכל שאול: אני יכולה להגיד בתור מי שיושבת על זה, זה כן אחד הדברים כמעט הכי חשובים.

יעקב מרגי: בגלל שזה חשוב אנחנו שנה שלמה לא מצליחים לקבל את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, תשאל אם נחתכו זכויות של תלמידים חולים בעקבות ההמלצות של התקנות לפי שעברו את אישור הוועדה.

יעקב מרגי: לא, אני עוד לא עברתי לשאלה.

יעקב מרגי: למה את מפריעה לי?

יעקב מרגי: עוד לא קיבלתי תשובה ראשונה.

יעקב מרגי: אני יודע מה לשאול.

מיכל שאול: התחייבנו לפרסום להערות הציבור ועמדנו בהם, למרות הערות כאלה שגם היו אז ובכל זאת פרסמנו את התקנות להערות הציבור, אז כן אפשר להגיד שלפחות במילה הזאת עמדנו.

יעקב מרגי: של פרסום, בסדר.

יעקב מרגי: זה אחרי שזינבנו בכם הרבה, אבל אני לא לוקח לעצמי שום קרדיט.

יעקב מרגי: אני רק רוצה לקבל אותן סוף סוף לוועדה לאישור ולדיון.

מיכל שאול: אתה תקבל אותן.

יעקב מרגי: מתי?

מיכל שאול: בסביבות אמצע ינואר.

יעקב מרגי: אמצא ינואר זה הרבה זמן.

מיכל שאול: זה באמת תוך עשיית המאמצים המקסימליים.

מיכל שאול: זה הכי הרבה.

יעקב מרגי: לא מקובל עלי.

יעקב מרגי: עד סוף הדיון אני צריך לקבל זמן, ואם לא, אני אקצוב את הזמן.

יעקב מרגי: אני אוהב לעבוד עם הגורמים המקצועיים במשרד.

יעקב מרגי: אני אוהב ואנחנו מביאים לשינוי ויש אינטראקציה טובה מאוד.

יעקב מרגי: אתם רוצים שאני אתחיל לעבוד עם הדרגים הבכירים שיתחילו לתת מכות בראש?

יעקב מרגי: לא אוהב את זה אבל אם תרצו, אין לי בעיה.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אמצע ינואר זה הרבה אחרי שקיבלתם הרבה זמן.

יעקב מרגי: אם לא אקבל עד סוף הדיון לוחות זמנים סבירים, אני אפנה לשר ואני אפנה בצורה שאני יודע לפנות.

מאיר כהן: אני מנסה לחשוב מה באמת נכנס לראש של משרד החינוך.

יעקב מרגי: מאיר, היית שר.

יעקב מרגי: אתה יודע שתקנות זה ניסוחים, והמשרד הזה מתנגד והמשרד ההוא.

יעקב מרגי: זו סוגיה שהיא נלקחה מכמה משרדי ממשלה.

מאיר כהן: תראה, ידעתי לכתוב תקנות בשלושה חודשים ומצאתי תקנות שלא נכתבו בארבע שנים.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: רחלי, אני רוצה לדעת האם נכון הדבר שמדיניות שנגיד אמורה לבוא בדיון פה על התקנות כבר מיושמת לפני שהתקנות יאושרו?

רחלי אברמזון: חד משמעי לא.

יעקב מרגי: מי שמכיר אותי, יש לי אגו ומצד שני אני יכול לדרוך על האגו שלי ואני לא שווה גרוש.

יעקב מרגי: אני יודע לעשות את זה.

יעקב מרגי: אני יודע לעמוד איפה שצריך לעמוד ויודע לוותר איפה שצריך לוותר.

יעקב מרגי: לאור ניסיון שלי להתמודד בלשכה שלי עם המענה הקולי של "שלבים" ושל קדימה מדע, הוצאתי מכתב חריף ב-16 באוקטובר 2018, אך לא מזמן, לשר נפתלי בנט, למר שמואל אבוהב, לאבי גנון, מנכ"ל אורט עולמי, באמצעות מאיר.

יוסי יונה: אתה הוצאת?

יעקב מרגי: אני אישית, מכתב.

יעקב מרגי: אני יכול להפיץ לכם אותו, מכתב חריף מאוד.

יעקב מרגי: אני מקבל תשובה כתובה, מודפסת, ובשיא החוצפה בכתב יד בתוספת, שהם עושים טובה שהם מחזיקים את השירות הזה, מהמנכ"ל העולמי, אז אף אחד לא עושה טובה למדינה ואם קדימה מדע מרגישה שעושה טובה למדינה, שתתכבד לא לעשות טובות למדינה ויתכבד משרד החינוך להביא לנו ספק שלא עושה טובות אלא מקיים את חובתו על פי המכרז.

יעקב מרגי: אני חוזר באופן הכי הוגן שבעולם, או שהמכרז של משרד החינוך לא תואם מציאות, ואם המכרז תואם מציאות, הספק לא יודע לספק אותו, או גם וגם או שכנראה הפיקוח והבקרה של המשרד לא נכון ולוקה בחסר או ששלושתם ביחד.

יעקב מרגי: אף אחד לא יכול לחשוד בי שהייתי מהיר החלטה בנושא קדימה מדע - ילדים חולים.

איציק שמולי: איזה מהיר?

איציק שמולי: אתה פה דיון שביעי כבר.

יעקב מרגי: לא הייתי מהיר החלטה.

יעקב מרגי: נתתי עוד צ'אנס ואמרתי, מה אתם רוצים מהספק, זה מה שהמשרד ביקש, זה מה שהמשרד רוצה.

יעקב מרגי: אפילו הזזתי את הספק לצד.

אורלי לוי אבקסיס: אתה זוכר כשהיה את הסיפור עם תלל"ים, שהם אמרו לנו שהמכרז החדש ייקח את השעות האלה?

אורלי לוי אבקסיס: הם הזהירו אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: הם אמרו, במכרז כזה אי אפשר לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: מי שיפגע זה הילדים.

יעקב מרגי: תלל"ים זזו הצידה.

יעקב מרגי: רחלי, הטענות חוזרות על עצמן.

יעקב מרגי: אין ספק, אני אומר בהגינות וביושר, זה שירות דינמי.

יעקב מרגי: הוא לא שירות קבוע.

יעקב מרגי: זה שירות תוך כדי התראה, תוך כדי תזוזה עם שינויים, עם סטיות.

יעקב מרגי: אם זה שירות דינמי, זה שירות שצריך לתת אותו בהתראות קצרות והוא משתנה.

יעקב מרגי: זה לא שנת לימוד בבית ספר, דבר קבוע וידוע בתוך מערכת שעות קבועה מראש.

יעקב מרגי: יש בעיות אובייקטיביות לטיפול הזה, לכן מה שלא אובייקטיבי צריך להיות לעילא ולעילא ואני לא חש את זה.

יעקב מרגי: בכוונה לא התערבתי בדיון, נתתי לדבר ואתן לעוד הרבה אנשים שיושבים פה לדבר, מעבר לצורת ההעסקה של המורים.

יעקב מרגי: מורה שהפרנסה שלו היא עשר שעות לחודש או דבר לא ברור, מורידים את השלטר.

יעקב מרגי: כואב הלב, זה ילדים חולים, אבל אין מה לעשות.

יעקב מרגי: רק ככה אתם רוצים שזה יטופל?

יעקב מרגי: אני לא יודע איך אתם רוצים.

יעקב מרגי: בבקשה, רחלי, והכול בהסתייגות עד שתעני לנו, שתגידי לנו, או שזה לא נכון או שההורים לא חיים את המציאות או שאנחנו לא מבינים את המציאות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, עד סוף השנה אמור לצאת מכרז חדש.

אורלי לוי אבקסיס: איפה זה עומד?

אורלי לוי אבקסיס: האם המכרז הוכן?

אורלי לוי אבקסיס: האם נשמעו הטענות?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש כבר מסקנות?

אורלי לוי אבקסיס: האם תוקן המכרז?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה איתו, פורסם להערות?

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע.

יעקב מרגי: רחלי, אחד-אחד תעני לנו.

רחלי אברמזון: אני אתחיל קודם כל מסקירה כללית.

יעקב מרגי: קודם כול, הם עושים לכם טובה או לא עושים לכם טובה?

רחלי אברמזון: אף אחד לא עושה טובה לאף אחד.

יעקב מרגי: אז אני אתן לך את העתק התשובה.

יעקב מרגי: אני רוצה את התגובה של מנכ"ל המשרד.

רחלי אברמזון: אני ממש לא רוצה לענות בשם מי שכתב או הגיע - - -

יעקב מרגי: אני אשלח לך את זה ותגיבי.

רחלי אברמזון: הספק יושב כאן, יענה הספק בכבודו על ההתייחסות.

מאיר כהן: מי כתב, אבי גנון?

יעקב מרגי: כן.

רחלי אברמזון: אני מבקשת לומר כך, 750 תלמידים נכון להיום מקבלים את השירות, 715 תלמידים מקבלים אותו באופן מלא.

יעקב מרגי: כשאת אומרת מלא, מה זה מלא?

רחלי אברמזון: רוב התלמידים החולים בביתם הם תלמידים במערכת החינוך הרגילה.

רחלי אברמזון: אחוז מסוים, קטן יחסית יושב בזכאות לחינוך מיוחד ולכן השירות שמונגש לשתי האוכלוסיות שונה.

רחלי אברמזון: ילד חולה בביתו שמוגדר מתוקף חוק ילד השוהה בבית במשך תקופה העולה על 21 ימים רצופים על פי הוראת רופא וכן ילד החולה במחלה מתמשכת, אז בדרך כלל רוב הילדים, 80% מהם הם ילדי חינוך רגיל שיושבים בביתם והם זכאים לקבל שירותי הוראה בלבד, אז הם מקבלים את זה, אז רוב הילדים מקבלים את השירות.

רחלי אברמזון: החלק האחר הוא ילדי החינוך המיוחד שחלקם יושבים באמת בגין מחלה מתמשכת בביתם והם זכאים לקבל גם שירותי הוראה, טיפול, מה שלא היה במכרז הקודם, את ההוראה ממקצועות הבריאות שאנחנו מדברים על ריפוי בעיסוק, קלינאי תקשורת, פיזיותרפיה, טיפול רגשי.

רחלי אברמזון: זה השירות התוספתי שהוספנו למכרז החדש והם יכולים לקבל גם שעות סיוע.

רחלי אברמזון: אגב, אני רוצה לומר ולהדגיש, שעות הסיוע אינן מוגדרות בכלל במכרז, אינן מוגדרות כהיקף כמה זכאי הילד או לא זכאי הילד, אבל אנחנו מאוד השתדלנו לגבי כל התלמידים הממשיכים מהמכרז הקודם למכרז הנוכחי לשמר להם את מה שהיה, אלא מה, בכל שנה נדרש צוות בית הספר לשבת מחדש ולבנות את התוכנית עבור כל תלמיד ותלמיד.

רחלי אברמזון: יש לנו הנחיות ברורות מה צריך לעשות, אז לפעמים זה לא עומד בקנה אחד עם רצון ההורים.

רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שבאמת אני שומעת והרבה פעמים אני באמת מקשיבה קשב רב.

רחלי אברמזון: אני לא מגיבה גם לאמירות המאוד בוטות והמאוד משתלחות.

רחלי אברמזון: זה בא באמת ממקום של אהבה גדולה, אז בואו רגע נדבר.

רחלי אברמזון: אני ברשות

רחלי אברמזון: כם ממש מבקשת להראות דוגמא לעשרות פניות שמגיעות אל המשרד.

רחלי אברמזון: לשאלתך חברת הכנסת אורלי, מה אנחנו עושים, האם התקנות מיושמות?

רחלי אברמזון: התקנות לא מיושמות.

רחלי אברמזון: אנחנו פרסמנו את התקנות לציבור כדי לקבל את ההתייחסויות ובאמת יושבים עכשיו גם הצוות המקצועי במשרד וגם הלשכה המשפטית כדי לנסות להתייחס, אז זה דבר אחד.

רחלי אברמזון: אני רוצה להביא דוגמא למה היא הפרשנות לגבי הילדים החולים שבגינם אנחנו אומרים, רגע, עצרנו, ואנחנו עכשיו באמת מתייעצים בכל מקרה כזה עם הלשכה המשפטית, כי ישנם דברים שאין עליהם ויכוח.

רחלי אברמזון: ילד צריך לקבל את המענה וצריך לקבל את השירות ואנחנו הראשונים שנרצה לראות את הילדים במערכת החינוך בריאים ושלמים, אבל לפעמים זה לא מסתייע.

רחלי אברמזון: יחד עם זה, יש הרבה מאוד ילדים שיכולים לעשות את החזרה ההדרגתית הזאת, אבל קשה מכל הבחינות.

רחלי אברמזון: גם בבית אחרי שהשירות מונגש כבר הרבה מאוד זמן, קשה לעשות את המעבר.

רחלי אברמזון: גם לפעמים מצבם של הילדים לא מאפשר את זה.

רחלי אברמזון: אני רוצה להראות לכם דוגמא של מכתב חתום על ידי רופא שמגיע אלינו, וכשהוא מגיע אלינו אני מבקשת שהלשכה המשפטית תעזור לנו להגיד האם הילד הזה מוגדר כתלמיד חולה או שמא יש אפשרות אחרת להנגיש לו את השירות במסגרת החינוכית.

רחלי אברמזון: בוודאי ברשות

רחלי אברמזון: כם ממש שורות קצרות, בוודאי בלי לחשוף פרטים.

רחלי אברמזון: כותבת הרופאה כך: "הוא מקבל טיפולים.

רחלי אברמזון: יש לו קשים רגשיים, תקשורתיים, התנהגותיים, קשיי קשב וריכוז, חוסר יכולת לבצע מטלות בלי סיוע צמוד, תפקוד נמוך לצפוי מגילו".

רחלי אברמזון: אין כאן אבחנה למחלה.

יעקב מרגי: יש כאן הרבה ילדים בתוך מערכת החינוך באבחנה הזאת.

רחלי אברמזון: כל הילדים במערכת החינוך שצריכים את הסיוע הזה מקבלים אותו בתוך המסגרת החינוכית.

רחלי אברמזון: כשאני מסיימת את קריאת האבחון הזה, כי עדיין לי אבחנה, אז כותבת לי הפסיכיאטרית שהיא ממליצה אמנם שישתלב במסגרת התומכת, אבל בתחום החברתי, אבל אז מתחיל דיון מול המשפחה כי המשפחה לא מסכימה להחזיר את הילד, והיא אומרת כך: "אני ממליצה שהוא ימשיך ללמוד בקדימה מדע 40 שעות שבועיות".

רחלי אברמזון: רבותיי, לא אחד ולא שניים, אז תראו, אם אנחנו רוצים חינוך ביתי, זה בסדר, אז יש מסלול לחינוך ביתי, ואם אנחנו רוצים לטפל בתלמידים חולים בביתם - - -

יעקב מרגי: רחלי, זו דוגמא שהבאת אותה - - -

רחלי אברמזון: זו לא אחת.

יעקב מרגי: רגע, רגע, רגע.

יעקב מרגי: זו דוגמא שאני יכול להתחבר אליה ולתת לך רוח גבית, אבל אנחנו לא מדברים על הילדים האלה.

יעקב מרגי: אני הייתי מצפה שתביאי לי דוגמאות של ילדים חולים, מרותקים למיטה או למכשירים, כאלה ואחרים שלא מסוגלים במערכת החינוך ומקבלים את הטיפול.

רחלי אברמזון: אז עכשיו אני רוצה רגע לסייג ולומר, בין האמירה של מאות ועשרות ואלפי תלמידים שאינם מקבלים שירות, אנחנו עכשיו מתכנסים באמת למספר מקרים - - -

יעקב מרגי: 700 זו מאסה.

רחלי אברמזון: 700 תלמידים מקבלים שירות מלא.

רחלי אברמזון: חמישה תלמידים מקבלים שירות בעיקר בסיוע והוראה.

רחלי אברמזון: ישנם כאן 34 תלמידים שעדיין יש קושי במציאת המענה מבחינת מקצועות הבריאות.

רחלי אברמזון: בין זה ובין להגיד שאין שירות בכלל והמשרד אטום ולא נותן שירות ולא מלווה, אז הכול נכון, אז אני אקבל גם את זה, אבל המציאות מוכיחה אחרת.

רחלי אברמזון: לי יש כאן תיק עם כל הפניות.

רחלי אברמזון: אני מלווה אותן אחת-אחת.

רחלי אברמזון: אני יכולה לומר שישנם באמת מקרים מסוימים מאוד נקודתיים שאנחנו באמת מלווים ויש איתם קושי.

יעקב מרגי: את אומרת לי שבסך הכול בקושי לספק את המענים, את מכירה 34 מקרים, לא יותר.

רחלי אברמזון: כן.

אורלי לוי אבקסיס: וכל השאר מקבלים 100% מענה?

רחלי אברמזון: כן.

רחלי אברמזון: אני מוכנה להעביר את הרשימה השמית אם ההורים יסכימו, לחשוף את העניין.

אורלי לוי אבקסיס: אחרי שקיצצתם את השעות?

אורלי לוי אבקסיס: לפי השעות המקוצצות או לפי השעות המקוריות?

רחלי אברמזון: אין קיצוץ בשום דבר.

אורלי לוי אבקסיס: איך יכול ילד להיות שמצבו הפיזי לא השתנה אבל השעות שלהם הוא זכאי השתנו?

יעקב מרגי: היא אומרת לך שלא.

יעקב מרגי: זו מילה מול מילה, אז צריך לבדוק את זה.

רחלי אברמזון: אני מבקשת שאם יש ילד שמצבו הפיזי לא השתנה וקוצצו לו השעות, שזה יבוא אל שולחני.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, היא יושבת פה והיא מתקשרת אליך כל יום.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה אתם עושים, אתם ההורים?

יעקב מרגי: אתם מזיקים למאבק שלכם.

יעקב מרגי: מה את רוצה, שאנחנו נפתח פה באמצע השולחן מקרה ספציפי?

יעקב מרגי: זו הדרך?

קריאה: אנחנו מסבירים את המקרה.

קריאה: אנחנו לא מקבלים מענה.

יעקב מרגי: אז את לא יכולה להצביע, עם כל הכבוד לך.

יעקב מרגי: ביקשנו לעשות את זה בתחילת הדיון.

יעקב מרגי: תעשי את זה בצורה יותר מכובדת ויש כלים איך לעשות ולבדוק.

רחלי אברמזון: אני באמת לא רוצה להיכנס לדיונים - - -

איציק שמולי: רחלי, אני רוצה לומר משהו ברשותך.

איציק שמולי: תראי, גם אם מקבלים את המספרים שאת אומרת, ואת עובדת בשירות הציבור, אין לי סיבה להטיל בזה דופי.

איציק שמולי: בסוף גם אם זה 35 מקרים, זה 35 מקרים לאורך ארבע שנים כבר.

רחלי אברמזון: אתה צודק.

איציק שמולי: הוועדה הזאת כבר ממש מכל כיוון טחנה את הנושא הזה.

יעקב מרגי: נכון.

רחלי אברמזון: אתה צודק.

איציק שמולי: אמרתי את זה גם בדיון הקודם.

איציק שמולי: הסימביוזה הזאת בין קדימה מדע לפיקוח של משרד החינוך, אותי זה דבר מטריד.

איציק שמולי: אני מצפה שבדיון כזה גם נבוא לכאן ונגיד, אוקי, יש 35 מקרים, ככה וככה אנשי מקצוע חסרים, מה עושים מחר בבוקר כדי לפתור את העניין הזה?

איציק שמולי: אני אגיד לך מה צריך לעשות, בדיוק כמו בסיפור של הסדרי הבחירה בקופות החולים, גם כאן.

איציק שמולי: צריך להיות איזשהו מקסימום של זמן שבמסגרתו קדימה מדע צריכה לספק את השירות.

איציק שמולי: היה והשירות הפרא-רפואי לא מסופק תוך שבועיים, לא יודע כמה זמן, תגידי את כמה זמן, הם יכולים ללכת לגורם פרטי וקדימה מדע צריכים - - -

יעקב מרגי: רחלי, תתייחסי לטענה שנשמעה כאן, שמורים אומרים שהם מכירים מקרים שילדים חולים זכאים לשירות על פי תוכנית "שלבים", מצד אחד.

יעקב מרגי: מצד שני מורים מובטלים שלא מקבלים.

רחלי אברמזון: קודם כול, גם המורים וגם הנציגים שיושבים כאן יודעים שיש לי הערכה מאוד גדולה אל העבודה שלהם ואני בוודאי חלילה לא מקלה ראש במורכבות של העשייה שלהם בתוך המערכת.

רחלי אברמזון: יחד עם זה אני רוצה לומר שגם כשהגענו אל בית המשפט בסכסוך שמתנהל בין קדימה מדע לבין עובדיו, ביקש בית המשפט ודרש את נוכחותנו בתוך המשא ומתן.

רחלי אברמזון: אנחנו הגענו למספר מפגשים.

רחלי אברמזון: יחד עם זה, ההנחיה הייתה מאוד מפורשת שאנחנו לא יכולים לנקוט עמדה וצד בתוך הסיפור הזה, לכן אני גם לא יכולה להגיד לך מי הם הילדים שהם מדברים עליהם והמורים שלא מקבלים.

רחלי אברמזון: אני ממש לא יכולה, אבל כן אני רוצה ברשותך לגבי המכרז.

רחלי אברמזון: קודם כול, אחד, פרסמנו את התקנות ואנחנו יושבים על התייחסות הציבור והשינויים הנדרשים והמתבקשים מתוך ההתייחסות.

רחלי אברמזון: הדבר השני, המשרד נמצא בתהליך של כתיבת מכרז וכל ההערות כולל כל המסמכים - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עד אז?

אורלי לוי אבקסיס: עד דצמבר צריך להיות מכרז.

אורלי לוי אבקסיס: מה, לא נערכתם לזה?

רחלי אברמזון: אם תתנו לי לסיים אז אני אוכל לומר, שאנחנו החלטנו בהתייעצות פנימית בתוך המשרד להאריך את ההתקשרות וקיבלנו אישור מגובה להאריך את המכרז עד סוף שנת הלימודים כדי לא לקטוע את מהלך הלמידה של התלמידים ב-1 בינואר.

רחלי אברמזון: עשינו את הטעות הזאת במעבר בין העמותה הקודמת לבין הספק הזוכה.

רחלי אברמזון: החודשים האלה היו קשים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, זה לא משנה בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: עוד לא כתבתם את המכרז.

אורלי לוי אבקסיס: אם היה ספק חדש, הטיעון שלך היה הגיוני.

רחלי אברמזון: קודם כול, אל תגידי לא כתבנו.

אורלי לוי אבקסיס: את אמרת, אנחנו כותבים.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אני נשענתי על התשובה שלך.

יעקב מרגי: את יודעת מה, אני רגוע.

יעקב מרגי: רחלי, אם היית אומרת לי שהמכרז מוכן, כתוב, אני הייתי יותר מוטרד, את יודעת למה?

רחלי אברמזון: הוא לא סגור.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם, התקנות יהיו פה עד אמצע דצמבר.

יעקב מרגי: חד משמעית.

יעקב מרגי: אם אתם חושבים שזו הקראה ואישור, זה לא יהיה.

יעקב מרגי: אנחנו נרד לרזולוציות.

יעקב מרגי: כל עוד אין דיון מעמיק בתקנות ומריצים אותן פה ועושים פה הפריה וכל אחד מביע את דעתו, והארגונים וההורים והחברה האזרחית מביעה את דעתה ורואים בפרקטיקה איך זה הולך, לא יצא מוצר מושלם.

יעקב מרגי: ראינו את זה בתקנות הסעות ילדים עם צרכים מיוחדים שכולם חשבו שזה נגמר ועוד ועוד מקצה שיפורים.

יעקב מרגי: צריך לדעת איך לעשות את השירות הזה.

יעקב מרגי: המשרד יכול להגיד, אני עושה מעל ומעבר.

יעקב מרגי: הספק יכול לומר, מה אתם רוצים, זה מה שדרשו ממני, וההורים, יש להם ציפיות ובצדק, לא מקבלים את המענים, לכן אני די רגוע שאין מכרז, כי לא יתכן לכתוב מכרז בלי התקנות, כי צריך לדעת איך, לא רק את המה.

יעקב מרגי: צריך לדעת איך עושים זאת.

רחלי אברמזון: המכרז נמצא כבר בתהליך כתיבה.

רחלי אברמזון: המכרז בוודאי יתכתב עם הרעיון.

יעקב מרגי: אני ממליץ לכם לא להוציא אותו לפני אישור התקנות.

רחלי אברמזון: אנחנו עוד לא הוצאנו.

רחלי אברמזון: אני כן רוצה לומר שגם ההערות שנשלחו על ידי הספק וגם ההערות שהועברו אלי, כי אני נפגשתי עם נציגות העובדים, גם ההערות האלה נמצאות על שולחננו.

רחלי אברמזון: אנחנו כן לוקחים את זה בחשבון ואנחנו בוחנים את כל האפשרויות במסגרת המכרז.

יעקב מרגי: תודה.

איציק שמולי: רחלי, אבל רק עוד נקודה.

איציק שמולי: לפני שנתתם את האישור הזה, אוקי, בדקתם את זה משפטית, על הכיפאק.

איציק שמולי: לכל הפחות היה צריך לפתור את העניין הזה של ה-34 או 30 וכמה מקרים.

איציק שמולי: יש לכם בכלל מיפוי בכל רגע נתון אלו אנשי מקצוע חסרים באיזה מקום בארץ?

רחלי אברמזון: כן.

איציק שמולי: אפשר לקבל אותו?

רחלי אברמזון: אין בעיה, אנחנו נעביר לך את זה בשמחה רבה.

רחלי אברמזון: אני רק רוצה לומר שיהיה מאוד ברור.

רחלי אברמזון: יש לנו בתוך האגף לחינוך מיוחד אנשים שזה מה שהם עושים כשהם מלווים.

רחלי אברמזון: כשיש אי שביעות רצון אולי מהחלטות כאלה ואחרות, אז זה בסדר, אבל ישנם אנשים שמטפלים.

רחלי אברמזון: אני אעביר לך.

יעקב מרגי: קדימה מדע, בבקשה.

יוסי יונה: האם לא שקלתם את האפשרות להעביר את השירות הזה למשרד החינוך?

יוסי יונה: מה העניין?

יוסי יונה: למה זה לא עולה כאופציה?

יעקב מרגי: בסיכום אנחנו נעלה את זה.

יעקב מרגי: קדימה מדע.

אבי זיו: אבי זיו, משנה למנכ"ל.

אבי זיו: אני רוצה להתייחס לסוגיית המורים ולסוגיית השירות, שגם פה היא חולקה בעצם לשניים, אחד זה הנושא של המכרז, האם להפריט או לא להפריט, והנושא השני זה הביצוע של קדימה מדע.

אבי זיו: אני אתחיל בשירות, ברשותכם.

יעקב מרגי: תתחיל עם העובדים.

אבי זיו: חשוב לזכור שכתב המכרז מגדיר במפורש כמה עובדים צריך בתוכנית.

אבי זיו: בכתב המכרז כתוב 250 מורים ועוד בערך 60 מטפלים פרא-רפואיים, ואני לא זוכר את המספר לגבי מסייעים.

אבי זיו: היום המספרים האלה הם גדולים במכפלות לא בגלל שבא לנו אלא בגלל - - -

יעקב מרגי: אנחנו לא יודעים מכפלות, תגיד לנו מספרים.

אבי זיו: אגיד מספרים.

אבי זיו: נכון להיום כלל הצוות הוא 750, מתוכם 440 מורים, בערך 150 מסייעים, 193 סייעים חינוכיים ו-113 מטפלים פרא-רפואיים.

יעקב מרגי: למה היית צריך 400 אל מול 250 - - - ?

אבי זיו: בגלל הצרכים.

אבי זיו: התוכנית היא תוכנית בפריסה ארצית.

אבי זיו: זה הדיון השמיני כבר בוועדה ויש לי את הכבוד להיות בכל הדיונים.

יעקב מרגי: אין לי כבוד לעשות דיון שמונה פעמים.

אבי זיו: כן, ולכן אני אומר, זה אותם שמות, אותן פנים ואותן טענות.

אבי זיו: אנחנו כל פעם באים ומסבירים בזמן הקצר שיש לנו את האתגר שיש בעניין הזה.

אבי זיו: לא סתם אנחנו מגייסים יותר אנשי צוות.

אבי זיו: אנחנו מגייסים כי צריך.

אבי זיו: יש פה קצת סתירה, כי מצד אחד טוענים כלפינו.

יוסי יונה: מי זה כלפיכם?

יוסי יונה: זה משרד החינוך או אתה יועץ?

אבי זיו: לא, לא, אני קדימה מדע.

קריאה: הוא היועץ האסטרטגי.

יעקב מרגי: גבירתי, צאי החוצה בבקשה ואל תבואי יותר לדיון.

יעקב מרגי: אני לא אתן לך בדיון הבא לדבר.

קריאה: אל תיתן לי.

יעקב מרגי: צאי החוצה בבקשה.

יעקב מרגי: חוצפה.

יעקב מרגי: תתנהגי בכבוד.

אבי זיו: בתחילת הדרך טענו שאנחנו לא מסוגלים לעשות את השירות הזה כי אין לנו מספיק מורים.

אבי זיו: היום טוענים שאנחנו מגייסים ביתר - - -

יעקב מרגי: זיו, תקשיב, אני בדיון הראשון דרשתי את הגדלת מספר המורים, אבל לא רציתי שאתם תייצרו איזה עלה תאנה.

יעקב מרגי: בין 250 ל-400, אין ספק שתהיה תמונת מצב שמורה ממתין לשעות.

יעקב מרגי: צריך לעשות את האיזון המתאים.

יעקב מרגי: אתה בחוכמתך עשית כסת"ח, לקחת 400.

אבי זיו: לא, לא, חלילה.

אבי זיו: אני אסביר.

אבי זיו: מדובר על פריסה ארצית.

אבי זיו: מדובר על תחומי דעת מגוונים, שזה ממתמטיקה ועד לריפוי באומנות דרך כל המקצועות שנלמדים במשרד החינוך.

אבי זיו: מדובר על כל מנעד הגילאים, מגיל שלוש בחינוך המיוחד.

איציק שמולי: אתה שלם עם המצב הזה, מר זיו?

איציק שמולי: אני לא הייתי מסכים לעבוד עשר שעות בחודש.

איציק שמולי: אתה היית מסכים?

אבי זיו: אני אענה לך גם על זה.

אבי זיו: אני לא הייתי מסכים, אבל צריך לזכור, אנחנו נמצאים במכרז שהכותרת שלו היא היקפים משתנים.

אבי זיו: כל הפעילות הזאת מתאפיינת בעונתיות.

אבי זיו: חשוב להבין את זה, אין מה לעשות.

יוסי יונה: לכן הבעיה זה משרד החינוך ולא אתם.

אבי זיו: אני רוצה להשיב כמו שצריך על השאלה.

אורלי לוי אבקסיס: הם קבלן ביצוע.

אבי זיו: בקיץ יש פחות עבודה מן הסתם.

אבי זיו: חודש יולי הוא מלא.

אבי זיו: חודש אוגוסט הוא הולך ודועך.

אבי זיו: גם התלמידים רוצים לנוח.

אבי זיו: בחגים, שזה ספטמבר, אוקטובר, אנחנו נעים באזור ה-700 תלמידים שמקבלים שירות.

אבי זיו: החל מחודש נובמבר ועד פסח אנחנו נמצאים באיזשהו פיק שהולך ועולה כל הזמן.

שרונה נמר: אתם מתחילים רק בנובמבר.

שרונה נמר: עד נובמבר הילדים לא מקבלים שירות.

יעקב מרגי: שרונה, את מפריעה לו.

שרונה נמר: זאת המציאות.

יעקב מרגי: אז צאי למציאות אחרת מחוץ לאולם.

יעקב מרגי: את מפריעה לי.

שרונה נמר: כמה אפשר לשמוע את זה כבר?

יעקב מרגי: גבירתי, תודה, פעם אחרונה שאת מפריעה לי.

יעקב מרגי: אני אוציא אותך.

אבי זיו: אני רוצה להגיד לכם שבקדימה מדע וגם בגלל המאפיינים של התוכנית, שזו באמת עבודת קודש, אמר את זה חבר הכנסת מאיר כהן קודם, שזו אחת המדינות הבודדות בעולם שיש את השירות הזה וטוב שכך.

אבי זיו: חשוב להגיד שבתוכנית הזאת השונות היא אדירה.

אבי זיו: היא מתאפיינת בעונתיות.

אבי זיו: יכול להיות מורה שיושב פה ועובד בחודשים נובמבר ועד מאי ב-100% משרה ויכול להיות שחודשים אחר כך תהיה פחות עבודה כי אין את מי לשבץ לו.

אבי זיו: גם לעניין השיבוצים, יש הרבה מאוד סיבות והן לא רק באם יש תלמידים או אין תלמידים, ואם תרצו גם בזה ניגע.

איציק שמולי: איזה אנשי מקצוע חסרים לכם היום?

איציק שמולי: מה זה ה-35 המקרים האלה?

אבי זיו: אין לי כרגע את הפירוט המדויק לכל דבר.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם השעות שלא סופקו?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם החודשים שלא סופק לו לא ריפוי בעיסוק ולא קלינאית תקשורת ולא מורה?

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה, לאן הם הלכו?

אורלי לוי אבקסיס: למי נחסך הכסף?

רחלי אברמזון: לא משלמים עבורן.

אורלי לוי אבקסיס: אה, משרד האוצר הרוויח מהמכרז הזה.

אורלי לוי אבקסיס: שמרו יותר כסף ואתם משרד החינוך לא דורשים שהשעות האלו יסופקו.

יעקב מרגי: תודה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: זה מחדלים רב-מערכתיים.

רחלי אברמזון: כי אנחנו גם מואשמים בזה שאנחנו משלמים אותם.

אבי זיו: קיבלתי לידיי את הרשימה.

אבי זיו: בעיקר מדובר במקצועות פרא-רפואיים ומדובר בערך ב-30.

יעקב מרגי: איזה אזורים, אתה יודע לומר?

אבי זיו: זה לא כתוב פה אבל יש קלינאי תקשורת.

אבי זיו: נעביר לוועדה את הנתונים.

אבי זיו: נעביר לוועדה את הנתונים, אבל חשוב להבין שגם הנתון הזה כרגע משתנה מחר, כי יכול להיות ששני תלמידים שובצו להם היום ומחר נכנסו שני תלמידים שיש להם חוסר מסוים.

אבי זיו: הדבר הזה הוא דינמי והוא כל הזמן מתגלגל.

יעקב מרגי: תעצור פה.

יעקב מרגי: בבקשה משפט ואני אסכם את הדיון.

מרדכי יוגב: שלום לכם.

מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש וחבריי וההורים וכל החברים ואנשי משרד החינוך, תמונת העולם שאנחנו פוגשים, ואני אומר רחלי שאני מעריך, היא של פערים, וכל ילד הוא 100%.

מרדכי יוגב: אי אפשר להשתמש פה רק בסטטיסטיקות ויש פה מספרים של עשרות.

מרדכי יוגב: נדמה לי כשם שנדמה לחבריי, שזה אחד מהשירותים אל האוכלוסייה המוחלשת שלא היה נכון להפריט, שהמשרד, כשם שחוק חינוך חובה, כך חובת החינוך היא גם לילדים המוחלשים.

מרדכי יוגב: אני אומר את זה פה לאנשי משרד החינוך ואם צריך לומר את זה למנכ"ל או לשר - - - נדמה לי שחוק חובת חינוך בראש ובראשונה שיהיה חינוך חובה למוחלשים, ואנחנו כחברה ברוך השם בריאה צריכים לדאוג קודם כול למי שלא זכה לכך, ולכן נדמה לי שבאופן האסטרטגי צריך ליצור מציאות שזה חוזר, וכך גם חבריי אמרו, לאחריות ישירה של משרד החינוך - חמ"ל בחינוך המיוחד שיודע לשלוט עד הילד האחרון.

מרדכי יוגב: 750 ילדים זה לא סיפור לשלוט בו.

מרדכי יוגב: המשרד יודע לשלוט בו, יודע יום-יום מה קורה לילד הזה.

מרדכי יוגב: דרך הרשויות, לצרף גם את הרשויות שגם הן יכולות להיות גורם שדרכו המשרד עובד ויודע מה קורה.

מרדכי יוגב: מוישל'ה יודע מה קורה עם רינה, אם היום היא נסעה או אם היא לא נסעה.

מרדכי יוגב: אני חושב שזאת האחריות.

מרדכי יוגב: אמרו פה גם על גיוס מורים בפנסיה, שזה תמיד יהיה טוב, הרעיון של חברי, חבר הכנסת מאיר כהן, וזו חובת החינוך שלנו לילדים עם צרכים מיוחדים או לילדים חולים, להוציא את זה מזכיינים שתמיד יהיה אצלם את המתח שבין הרווח לבין הדאגה, ואני לא מזלזל ברצון הטוב של אנשי קדימה מדע או של כל גורם אחר.

מרדכי יוגב: זה צריך לחזור חד משמעית לאחריות ישירה של משרד החינוך.

מרדכי יוגב: אם כן, אתה צריך לדרוש פה את התקנות, עד מתי שתגיד, אמצע דצמבר, ואחרי זה את קבלת ההחלטה האסטרטגית שבשנת 2019 זה יראה אחרת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מסכם את הדיון סיכום ביניים, כי הדיון לא נגמר.

יעקב מרגי: קודם כול, הוועדה באמת פה אחד קוראת למשרד החינוך לקיים את חוק חינוך חינם לילדים חולים ככתבו וכלשונו באמצעות מוסדות החינוך, באמצעות בתי הספר של הילדים, בקיצור, משרד החינוך ולא על ידי ספק חיצוני.

יעקב מרגי: זו קריאה חד משמעית.

יעקב מרגי: פשוט אופי השירות, החוק וההגדרה שלו והטיפול שנדרש מחייב את המדינה לקחת את זה לידיים.

יעקב מרגי: ל הערכתי, מרגע שזו לא עמותה שידעה לבלוע את הדלתות ואת החורים שנוצרו ממה שמשרד החינוך הגדיר, ברגע שזה ספק שעובד בתנאי מכרז וכמה שהוא יעשה יותר, ואני לא הייתי רוצה שעוד פעם מישהו יגיד, עושים לכם טובה, ויכול להיות שהוא עושה טובה.

יעקב מרגי: יכול להיות שהוא באמת עושה טובה.

יעקב מרגי: יכול להיות שהוא לוקח מסעיפים אחרים ושם לסעיף הזה, אז זה על ידי המדינה.

יעקב מרגי: על ידי כך נפתור את סוגיית צורת ההעסקה הפוגענית בעובדים ובביטחון התעסוקתי של העובדים.

יעקב מרגי: דבר שני, חד משמעי, אמצע דצמבר יהיה כאן דיון בתקנות בצורה חד משמעית.

יעקב מרגי: אל תגררו אותי לכך שאני אשאל איפה התקנות, כי התקנות ידרשו פה דיון ועוד דיון ועוד דיון עד שננסח אותן כמו שצריך.

יעקב מרגי: לא יתכן להוציא מכרז לפני שאנחנו יודעים מה צריך לתת ואיך צריך לתת את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, לפני שאתה נועל אנחנו רוצים לדעת כמה שעות אבודות הלכו לאיבוד מתוך הזכאות של אותם ילדים חולים.

יעקב מרגי: זה במשרד החינוך.

יעקב מרגי: הם לא ניתנו לספק.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לדעת.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה, נפנה למחלקת המחקר של הכנסת ואז אנחנו נדע אם כל המכרז הזה הוא תולדה של חסכון כספים למשרד האוצר.

יעקב מרגי: מרגע שנאמר לי חד משמעית שזה לא הועבר לספק, לא שולם, אני יותר רגוע.

אורלי לוי אבקסיס: אז המערכת חוסכת על הגב של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: עזוב את הספק, הוא לא מעניין אותי עכשיו.

יעקב מרגי: אם הייתי מזהה כוונה של המערכת לחסוך, הייתי מבקר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הילד לא קיבל עשרות שעות.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם עשרות השעות האלה?

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.

יעקב מרגי: נמשיך לעקוב.