ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 722, 2018-10-23 09:00

יואב קיש: שלום, אני פותח את הישיבה.

יואב קיש: יש לנו שני נושאים על סדר היום: פרק ט' (תכנון ובנייה) בנושא קומה ציבורית והצעת חוק המקרקעין (חלקה תלת-ממדית).

יואב קיש: סיימנו את הדיון הקודם בנושא השימושים.

יואב קיש: מה קורה עם נושא השימושים?

יואב קיש: התקדמנו בהתאם למה שביקשתי בישיבה הקודמת?

אורי דביר: הסתכלנו על כל השימושים, דיברנו עם המתכננים.

אורי דביר: מה שחשבנו להציע זה שני דברים: אחד, כמו שהיושב-ראש ביקש, לעשות הבחנה בין תעסוקה לבין מגורים, ושניים, להוציא את כל מה שהיה נראה בגדר האבסורד, את בתי הקברות למיניהם.

אורי דביר: קודם כל, עשינו את ההבחנה בין תעסוקה למגורים.

יואב קיש: וגם הוצאתם את האבסורדים.

אורי דביר: בדיוק.

יואב קיש: פארקים לאומיים.

אורי דביר: כן, שיהיה ברור שזה לא, למרות שזה ברור.

אורי דביר: אחרי זה הסתכלנו לתוך המגורים, שזה השימוש הבעייתי, ותחמנו את זה לדברים שמבחינתנו מוגדרים כדברים קהילתיים – חינוך, רווחה, דת, תרבות.

אורי דביר: אחרי זה - -

יואב קיש: נכנסתם פנימה.

אורי דביר: ניסינו לצלול פנימה, אבל אז ראינו שאנחנו מסתבכים.

אורי דביר: אם ניקח את תחום החינוך, אז חינוך זה מעונות יום, גנים, גנים לחרדים, גנים לממלכתי, גנים לממלכתי- דתי, גנים למוגבלים ברמה מסוימת, גנים ליותר.

אורי דביר: הבנו שלהתחיל לפרוט בתוך החינוך יוצר לנו בעיה.

אורי דביר: עשינו המון המון דיונים פנימיים בינינו.

אורי דביר: הנחת היסוד שלנו אומרת שאנחנו מאמינים במוסדות הציבור שיקבעו את השימושים הראויים.

אורי דביר: כמו שלצורך העניין במסחר אנחנו לא קובעים אם זה פאב, סופר או חנות נעליים, למרות שלכל אחד מהם יש השלכות שונות על הסביבה ואנחנו מאמינים שהרשות המקומית יודעת לא לשים פאב בתוך שכונת מגורים כי זה לא ראוי להיות שם, כך אנחנו חושבים שהרשות המקומית תדע לעשות את ההבחנה.

אורי דביר: היא צריכה את הגמישות הזאת.

אורי דביר: חשבנו גם להוציא הנחיה של מנהלת מינהל תכנון להנחות את כל מהנדסי הוועדות המקומיות, להגיד להם: שימו לב, עבר תיקון חקיקה, נא להתחשב באופי המגורים, באופי השכונה, באופי הציבור שמגיע כשאתם באים לקבוע את השימוש הספציפי.

אורי דביר: הגענו לבעיה הזאת בדיון הקודם, היושב-ראש, בגלל שאלת המידע - אתה שאלת מה קורה אם לא ימסרו את המידע, הקבלנים שאלו מה יהיה.

אורי דביר: אנחנו אמרנו שבתכניות ייקבע שימוש ברירת מחדל.

אורי דביר: זה פותר לנו את בעיית המידע.

אורי דביר: ועדת התכנון תכתוב: זה חינוך, ברירת המחדל היא גן ילדים.

אורי דביר: היזם בשלב המידע, אם הרשות אומרת לא או לא אומרת - -

יואב קיש: השאלה כמה זה מחייב.

אורי דביר: אמרנו שבשלב המידע הרשות המקומית תמסור את השימוש הספציפי.

אורי דביר: אם היא לא מוסרת לו, זה שימוש ברירת המחדל.

יואב קיש: ואז היא מחויבת לשימוש הזה.

יואב קיש: אם עברו חמש שנים או עשר שנים והיא רוצה לשנות, אין הליך?

יואב קיש: לא חשבתם על הליך של שינוי או משהו?

יואב קיש: הליך פשוט, כמו שאתה מציין, זה שמגישים היתר, בום עושים, נגמר הסיפור.

יואב קיש: יכול להיות שהעסק מחכה חמש שנים, שמונה שנים.

אורי דביר: בדיוק בגלל הסיבה הזאת רצינו לקבוע את סל החינוך.

אורי דביר: הרשות תוכל בהליך של שימוש חורג להגיד: קבעתי פה גן ילדים, השתנו צורכי השכונה, אני מבינה שצריך בית כנסת כי זו הפכה להיות שכונה עם צביון יותר דתי.

אורי דביר: יש הליך של שימוש חריג שדרכו היא תוכל לעשות את השינוי.

יואב קיש: מה הקטגוריות?

בני ארביב: חינוך, רווחה, תרבות, דת, מוסדות קהילתיים.

יואב קיש: מה יש ברווחה?

יואב קיש: רווחה זה דבר שיכול להוות בעיה לבנייני מגורים.

בני ארביב: זה יכול להיות מרכז יום לקשיש, כל מיני שירותים חברתיים, גיל הזהב.

יואב קיש: מישהו דיבר על זה עם הקבלנים?

אורי דביר: הרשויות רוצות שיהיה הכל, שתהיה להן הגמישות.

בני ארביב: רצינו לענות על מה שאדוני אמר בדיון הקודם, אבל אחרי דיונים מעמיקים והתייעצות עם מנהלת מינהל התכנון אנחנו סבורים שאין מקום לתקן.

בני ארביב: אני רוצה לחזור על העמדה העקרונית של מינהל התכנון, היא לא קשורה רק לחוק הזה.

בני ארביב: מוסדות התכנון בוחנים בכל תכנית מפורטת מה הייעודים, מה השימושים המעורבים שנכון להכניס לתוך המבנה ונכון לשים במגרש גובל.

בני ארביב: ההשפעה של מגרש גובל לא בהכרח פחותה מאשר קומה ציבורית בתוך הבניין.

בני ארביב: הדברים האלה נשמעים בהתנגדויות.

בני ארביב: מוסדות התכנון מאזנים.

בני ארביב: הצרכים מתפתחים.

בני ארביב: אנחנו מבקשים לא להגיד למוסדות התכנון איזה שימושים ציבוריים לא יכולים - -

יואב קיש: אמרתי שבענייני מגורים נגיד בפירוש מה לא, נגיד מה כן.

אורי דביר: לא תהיה תחנת משטרה.

יואב קיש: העיקרון קיים.

יואב קיש: השאלה כמה יורדים למטה.

יואב קיש: אתה לא יכול להגיד שהעיקרון לא מקובל.

בני ארביב: בתוך האשכולות של חינוך, דת, רווחה, בריאות אנחנו מבקשים שהחוק לא יפרט אם זה יהיה מעון, משפחתון או מועדון לקשישים.

יואב קיש: אנחנו דנים בנושא השימושים.

יואב קיש: אמרנו שתהיה הגדרה ברורה של השימושים בחוק הזה.

יואב קיש: זו גישתי.

יואב קיש: מכיוון שכל התחום הזה הוא תחום חדש, אני רוצה לאפשר גמישות.

יואב קיש: אני מעדיף שאם יש סיטואציה שבה גילינו שעשינו טעות ומשהו לא מתאים, תתאפשר גמישות לשר האוצר להביא שינוי לאישור הוועדה, כאשר אז מתקנים ומעבירים שימושים בעניין הזה.

יואב קיש: אני בגישה זהירה, אני רוצה להתחיל דווקא בכמה שפחות שימושים בבנייני מגורים, לראות שזה מתחיל ומסתדר, שלא פגעתי במהלך הזה.

יואב קיש: אז, אחרי שזה מסתדר, לשקול אולי הוספת שימושים לאור הניסיון.

יואב קיש: אני לא רוצה להתחיל ברחב ככל האפשר, שאז עשיתי בלגן ואני לא יודע מה קורה.

יואב קיש: זו תפישתי.

יואב קיש: אני אומר את זה בעיקר לכם, אנשי השלטון המקומי.

יואב קיש: אני הולך בגישה זהירה בנושא בנייני המגורים, עם פתח לגמישות עתידית בהתאם לאיך שהדברים מתקדמים.

חוה ארליך: אולי אפשר לעשות את זה בתקנות, את העניין של השימוש.

יואב קיש: אמרתי ששר האוצר יוכל להוסיף שימושים או לגרוע שימושים בבקשה לוועדת הפנים.

תומר רוזנר: בתקנות.

יואב קיש: יתוקן בתקנות.

תומר רוזנר: השינוי הוא בתקנות.

יואב קיש: זו הכוונה.

יואב קיש: תגדיר עוד פעם את השימושים העיקריים לבנייני - -

אורי דביר: אמרנו שזה חינוך, רווחה, דת, תרבות, מוסדות קהילתיים.

בני ארביב: שטחי חנייה, מבנים לצורכי חינוך, רווחה, דת תרבות, מוסדות קהילתיים.

יואב קיש: מה הכוונה במוסדות קהילתיים?

בני ארביב: מועדון יום לקשיש, טיפת חלב.

יואב קיש: אני נוטה לקבל את מה שאמרת לגבי הוראת מחדל וכל זה, אבל אני לא מוכן להכניס עכשיו סעיף בלי שאני יודע את כל סעיפי המשנה שלו.

יואב קיש: אני רוצה לדעת מה יש בסעיפי המשנה.

אורי דביר: נוכל לשלוח רשימה.

יואב קיש: אני רוצה את זה עכשיו.

יואב קיש: אני עכשיו מחליט אם מוסדות קהילתיים ייכנסו או לא.

יואב קיש: אני רוצה לדעת מה יכול להיות במוסדות קהילתיים.

יואב קיש: אותו דבר בחינוך, אותו דבר בתרבות, אותו דבר בדת, אותו דבר ברווחה.

יואב קיש: אם אני וחבריי חברי כנסת ששותפים לדיון נחשוב שמשהו לא מתאים, זה לא ייכנס גם כקטגוריה ראשית, זה מה שאני מנסה להסביר.

יואב קיש: אנחנו נעבור סעיף סעיף, נבחן ונראה אם הדברים האלה מתאימים למבני מגורים.

יואב קיש: אני כבר אומר ששטחי חנייה בהחלט מקובל, דיברנו עליהם, אין עם זה בעיה.

יואב קיש: אני לא חושב שבשטחי חנייה יש כמה סעיפים.

יואב קיש: בשאר ברור שיש.

יואב קיש: אנחנו רוצים לבחון לעומק את המשמעויות.

יואב קיש: אני רוצה לסכם לאן הכיוון שאנחנו הולכים.

יואב קיש: בסוף יהיה דיון על הפרטים עצמם.

יואב קיש: הכוונה להגדיר בחוק הזה מה יהיה בבניינים שהעיקר שלהם הוא מגורים.

יואב קיש: האם העניין של המגורים מוגדר בחוק?

בני ארביב: מעל 50% משטחי הבנייה מיועדים למגורים.

יואב קיש: זה הגיוני.

יואב קיש: תהיה קטגוריה נפרדת של שימושים - השימושים יוגדרו באשכולות - ויוגדר שימוש של ברירת מחדש.

יואב קיש: שינוי ממנו יהיה בהליך של שימוש ציבורי חורג.

כרמית יוליס: זה רלוונטי רק אם בשלב המידע להיתר לא נותנים לו תשובה בזמן.

תומר רוזנר: אם הרשות המקומית רוצה לשנות את ברירת המחדל בשלב שהיא רוצה לתת את המידע, היא צריכה ללכת בהליך של שימוש חורג.

בני ארביב: לא.

תומר רוזנר: אנחנו רוצים שזה יהיה בהליך של שימוש חורג.

תומר רוזנר: אנחנו לא מגדירים פה, להבדיל מהפקעות, את השימוש הספציפי.

תומר רוזנר: אין ליזם, לשכנים וכו' אפשרות להתנגד לשימוש הספציפי.

תומר רוזנר: אנחנו אומרים שתגדירו ברירת מחדל בתכנית.

תומר רוזנר: בשביל לשנות את ברירת המחדל לא תצטרכו לעשות תכנית חדשה, זה יהיה בהליך של שימוש חורג, כאשר יש הזדמנות ליזם, לשכנים וכו' לבוא ולהציג את ההתנגדויות.

יואב קיש: גם אם זה באותו אשכול?

כרמית יוליס: הסיטואציה היא שאותן קבוצות של שימושים מאוד מאוד קרובות, המנעד בהן הוא באופן יחסי קצר.

יואב קיש: תיכף אני אשמע אם זה נכון מה שאת אומרת.

יואב קיש: אני לא בטוח שזה נכון.

כרמית יוליס: ככה מתכננים תכנית.

תומר רוזנר: בדוגמאות שהעברתם אלי נקבע שהשטח הציבורי יכול לשמש לדת, תרבות, רווחה, חינוך ומוסדות קהילתיים.

יואב קיש: ושטחי חנייה.

תומר רוזנר: שטחי חנייה לא כתבו.

תומר רוזנר: כתבו את הכל.

תומר רוזנר: מה זה עוזר לי?

יואב קיש: אני רוצה להתקדם ברשימה.

יואב קיש: אם נציע רשימה שבכללותה תהיה מקובלת, אז גם תהיה לנו יותר גמישות בהליך התכנון והשימוש החורג.

יואב קיש: אם נלך לרשימה שהיא יותר בעייתית, אנחנו נמצאים בעולם אחר של גמישות.

יואב קיש: בואו נפתור את העניין של השימושים.

יואב קיש: אני מבקש שתקריאו לי את כל התחומים.

יואב קיש: אתם לא תוכלו לשנות את זה, אני מזכיר ואומר בצורה הכי ברורה.

יואב קיש: אם אתה לא מקריא עכשיו משהו, הוא לא ייכנס לחקיקה.

אורי דביר: אני מקריא מתוך תדריך צורכי הציבור החדש של מינהל התכנון.

אורי דביר: בשירותי החינוך יש מעון יום, גן ילדים, בית ספר יסודי.

יואב קיש: איך זה יכול להסתדר עם קומה אחת של בניין מגורים?

אורי דביר: יש עכשיו פרויקט גינדי.

עוזי סלמן: שם יש בית ספר יסודי וגני ילדים.

יואב קיש: יש מקום?

עוזי סלמן: יש מקום.

 << אורח >> חיים פיגלין: תלוי איזה גודל הפרויקט.

יואב קיש: זה ברור.

אורי דביר: בית ספר יסודי לבנים, בית ספר על-יסודי לבנים, בית ספר יסודי לבנות, בית ספר על-יסודי לבנות, מעון יום של חינוך מיוחד, גן ילדים של חינוך מיוחד, בית ספר יסודי של חינוך מיוחד, מוסדות חינוך לצורכי פיקוח והעשרה.

יואב קיש: מה זה?

עוזי סלמן: חינוך מבוגרים, כל מיני נושאים חינוכיים.

תומר רוזנר: חינוך לא פורמאלי.

יואב קיש: אני רוצה להבין במה מדובר.

חוה ארליך: האוניברסיטה הפתוחה.

עוזי סלמן: יש הרבה שימושים תחת חינוך שהם מעבר לחינוך הפורמאלי והמסודר שהוגדר פה.

עוזי סלמן: הדוגמה הכי קלה זה חינוך למבוגרים.

יואב קיש: מבחינת איך שאני רואה את התמהיל של החינוך, אם יש אספקט שיכול להיות בעייתי אולי לחלק מהדיירים, זה הנושא של החינוך המיוחד.

יואב קיש: מכיוון שאני לא מוכן לעשות אפליה בעניין הזה, אז כל החינוך לגיטימי, אלא אם יש לך עוד איזו שהיא הסתייגות ממוסדות חינוך.

 << אורח >> חיים פיגלין: אנחנו ביקשנו שלבנייני מגורים רגילים ייכנסו גני ילדים בלבד.

 << אורח >> חיים פיגלין: כל הנושא של מסגרות יותר גדולות, כמו בתי ספר, בין מיוחדים ובין לא מיוחדים, יוצא החוצה.

 << אורח >> חיים פיגלין: יש מספיק שטחים חומים שהעיריות יכולות לייעל את הבנייה בהם, לבנות בקומות.

 << אורח >> חיים פיגלין: הכל היום צמודי קרקע בשטחים החומים של השלטון המקומי.

 << אורח >> חיים פיגלין: אפשר לבנות גם חמש, שש, שבע ושמונה קומות בשטחים החומים, אפשר להימנע מהצורך להכניס בתי ספר או מוסדות חינוך כאלה ואחרים לתוך בניינים.

עוזי סלמן: יש לנו היום פרויקטים על בתי ספר.

יואב קיש: אנחנו הולכים למציאות שאתה טוען שלא צריך אותה היום.

יואב קיש: אני אומר לך שצריך אותה היום, בוודאי יצטרכו מחר.

יואב קיש: את הצורך אני מבין היטב.

יואב קיש: השאלה היא ברמת השימושים, ולזה אנחנו נכנסים.

יואב קיש: לא יכניסו בית ספר לבית שיש בו קומה אחת של 200 מטר מרובע.

יואב קיש: לא יהיה שם בית ספר.

יואב קיש: אם זה פרויקט כמו גינדי, כנראה שיכניסו בית ספר.

יואב קיש: אני לא רואה בעיות בעניין הזה של הגדלים.

יואב קיש: אתה לא יכול להכניס פיל בשטח של עכבר, זה ברור.

יואב קיש: מה ששונה פה הם שני דברים: חינוך מיוחד ומוסדות חינוך והעשרה.

יואב קיש: האנשים שמרגישים שיש להם בעיה עם זה שיש להם חינוך מיוחד מתחת לבית - בעיני לא קביל.

יואב קיש: אני חושב שהציבור מבין את זה יותר ויותר.

יואב קיש: אני חושב שהציבור גם הולך למקום הזה יותר ויותר.

יואב קיש: בסופו של דבר, אם אתה שואל אותי גם מהיכרותי את התחום, זה בבוקר באים, נכנסים, נמצאים במסגרת ויוצאים.

יואב קיש: אם למישהו קשה לראות בעיניים כיסאות גלגלים או ילדים שהולכים בליווי - יש לי בעיה איתו.

יואב קיש: אני לא רואה סיבה להחריג את החינוך המיוחד.

יואב קיש: ניסיתי להבין מה הכוונה במוסדות חינוך קהילתיים.

יואב קיש: ממה שאני מבין, אלו לא תופעות חריגות שיכולות להשפיע על אורך חיים של הבניין.

 << אורח >> חיים פיגלין: אני מבין את העמדה של אדוני שלא רוצה לעשות הפליה בין חינוך מיוחד לחינוך שאינו מיוחד.

 << אורח >> חיים פיגלין: זה דבר שמובן לנו, אנחנו חיים, אנחנו מבינים את זה.

 << אורח >> חיים פיגלין: אני חושב שצריך לצמצם.

 << אורח >> חיים פיגלין: אפשר יהיה אחר כך להרחיב.

 << אורח >> חיים פיגלין: בואו נבין איך הדברים האלה עובדים.

 << אורח >> חיים פיגלין: אדוני לא היה רוצה לגור בבניין של 30,40 דירות ושיהיה לו בית ספר, בין אם הוא של חינוך מיוחד - -

יואב קיש: בית ספר לא.

יואב קיש: גן לא היה מפריע לי.

 << אורח >> חיים פיגלין: אמרנו שגן לא מפריע.

עוזי סלמן: יש שני מגדלים בתל-אביב שבונים בהם בית ספר שלם.

יואב קיש: אתה אומר שאין לך בעיה עם גן לחינוך מיוחד.

 << אורח >> חיים פיגלין: אין לי בעיה.

יואב קיש: הבעיה שלך היא להכניס בית ספר.

 << אורח >> חיים פיגלין: כן.

יואב קיש: אם הפרויקט הוא מספיק גדול - לא כל פרויקט הוא כזה - באופן טבעי הצורך לבית ספר מתחזק.

יואב קיש: אני לא רואה סיבה שלא.

יואב קיש: את בית הספר אתה לא רוצה בגלל ההפסקות, המגרשים?

 << אורח >> חיים פיגלין: אני חושב שבפרויקט גדול אפשר למצוא קרקע - -

יואב קיש: מה השטח המינימאלי של פרויקט שיכולים להכניס לתוכו בית ספר?

חוה ארליך: חמישה וחצי דונם.

חוה ארליך: יש תדריך בדגם c.

יואב קיש: זה מחויב לתדריך?

אורי דביר: יש תדריך מפורט, הוא אושר בממשלה, שקובע מה אפשר להכניס, איך, מאיזה גודל.

יואב קיש: אז אין לך חשש.

יואב קיש: אתה מדבר על מגרשים של חמישה וחצי דונם ומעלה.

 << אורח >> חיים פיגלין: אין בניין שהשטח שלו הוא חמישה וחצי דונם תכסית.

 << אורח >> חיים פיגלין: בנייני מגורים הם בתכסית של 500,600,700,800 מטר מרובע.

 << אורח >> חיים פיגלין: אלה הבניינים הכי גדולים שאני מכיר.

 << אורח >> חיים פיגלין: גם גינדי.

 << אורח >> חיים פיגלין: אני מניח שפה מדובר על פרויקטים מאוד גדולים, על רצף של בניינים.

 << אורח >> חיים פיגלין: אפשר למצוא קרקע ברצף הזה.

יואב קיש: אם מצאו, מצאו.

יואב קיש: אם לא, לא.

 << אורח >> חיים פיגלין: בשוק הסיטונאי בתל אביב יש כמה עשרות דונמים שלא בעיה למצוא.

 << אורח >> חיים פיגלין: כמו שמצאו קרקע מצוינת לקניון, אפשר למצוא קרקע מצוינת לבית ספר.

 << אורח >> חיים פיגלין: לא צריך להכניס את זה לתוך המבנה עצמו.

יואב קיש: גם הקניון הוא מתחת לבנייני מגורים.

 << אורח >> חיים פיגלין: בנייני מגורים הם בעורף של הקניון, הם לא יושבים על הקניון.

יואב קיש: שרונה מרקט כן.

אורי דביר: גינדי הוא בדיוק מעל.

עוזי סלמן: בתל אביב יש מגדל על מגרש של פחות מחמישה דונם, הוא באזור ארבעה דונם, כשהארבע הקומות התחתונות הן בית ספר.

יואב קיש: הוא עובד כבר?

עוזי סלמן: לא, הוא בתכנית מופקדת.

יואב קיש: הבעלים כבר ביקשו מידע להיתר?

עוזי סלמן: בוודאי, זה בתב"ע.

יואב קיש: זה בתיאום עם הבעלים?

עוזי סלמן: כן.

יואב קיש: היום אתם עושים מה שאתם רוצים עם הבעלים, זו הבעיה שלי.

עוזי סלמן: מה שחשוב זה העיקרון.

עוזי סלמן: התכנון נתן פתרון לצורך הציבורי של בית ספר בקומות התחתונות של מגדל מגורים.

יואב קיש: אם אנחנו מדברים על מגרשים של חמישה וחצי דונם, אתה לא יכול - -

עוזי סלמן: אי אפשר לחתוך את זה, מפני שלא בכל מקום בסביבה אורבנית יש חמישה דונם.

עוזי סלמן: מה אם יש צורך בבית ספר בארבעה דונם?

יואב קיש: אז אתה לא יכול.

יואב קיש: בארבעה דונם אתה לא יכול.

עוזי סלמן: בארבעה דונם אתה יכול לתת 20,30 קומות.

יואב קיש: אם יש לנו עכשיו שלושה דונם, אפשר יהיה לעשות שם בית ספר?

אורי דביר: בסוף יש תדריך שאמור להנחות.

עוזי סלמן: אי אפשר למנוע את הבנייה לגובה.

אורי דביר: אנחנו מאמינים שמוסדות התכנון מסתכלים על כלל השיקולים.

יואב קיש: אמרנו שבית ספר זה חמישה וחצי דונם.

חוה ארליך: דגם c לפי התדריך.

יואב קיש: האם בשלושה דונם או בארבעה דונם אפשר יהיה עכשיו לחייב בגלל שכתבתי בשימושים בית ספר?

אורי דביר: התדריך שאושר בממשלה אמור להנחות את מוסדות התכנון.

אורי דביר: התדריך נותן כיוון, הלך רוח, מה ראוי.

אורי דביר: ברור שיש שיקול דעת למוסדות התכנון.

עפר גרידינגר: התדריך עוסק בענייני חמישה דונם וכיוצא בזה כשהמגרש הוא חום פנוי בקרקע.

עפר גרידינגר: כשאנחנו מדברים על בית ספר, הוא גם יכול להיות בקומות של מגדל מגורים שנמצא בשטח שהוא פחות מארבעה דונם.

עפר גרידינגר: אלה שני מספרים שונים לחלוטין.

 << אורח >> חיים פיגלין: זה הדבר הכי מקומם ששמעתי עד עכשיו בדיון.

 << אורח >> חיים פיגלין: למה על קרקע חומה אי אפשר שבית ספר יהיה בקומות ובתוך בניין מגורים אפשר שיהיה בקומות?

 << אורח >> חיים פיגלין: אני לא מבין את זה.

יואב קיש: אני מתלבט אם אנחנו משאירים את השימוש של בית ספר בתוך העניין הזה.

תומר רוזנר: הצעת החוק קובעת שהשטח שאפשר יהיה להקצות לשימוש הציבורי הוא עד 20% מהשטח שמוסיפים.

תומר רוזנר: יש הגבלת שטח.

תומר רוזנר: אם אפשר להוסיף מאה מטר, מן הסתם לא יבנו שם בית ספר.

יואב קיש: זה אומר שבחמש קומות בבניין של 40 קומות זה אפשרי.

חוה ארליך: גם יכולה להיות סדרה של מבנים שיכולה ביחד לייצר את השטח הזה.

עפר גרידינגר: זה יכול להיות קומפלקס של שלושה בניינים.

יואב קיש: מה אם בעלי הקרקע שונים?

עפר גרידינגר: לא, באותה בעלות.

יואב קיש: אותה בעלות זה משהו אחר.

חוה ארליך: בבעלות, או שהרשות מקבלת ומייצרת את הרצף.

חוה ארליך: למה נתנו את הגמישות של הפאזל הזה?

יואב קיש: אם עושים איחוד וחלוקה, אני לא בבעיה, כולם מרוויחים.

יואב קיש: אני לא בסיטואציה הזאת.

יואב קיש: אם יש קומות, תעשו איחוד וחלוקה, אתם יכולים להסתדר.

חוה ארליך: יש אפשרויות גם לא באיחוד וחלוקה לייצר - -

יואב קיש: ה-20% יכול למנוע שימוש לא הוגן בשטחים גדולים, לכן הוא יישאר, אנחנו נקפיד עליו.

יואב קיש: יהיה בית ספר.

יואב קיש: עשינו חינוך.

יואב קיש: מה לגבי תרבות?

אורי דביר: תרבות כולל מרכז קהילתי, מועדון נוער, תנועת נוער, מועדון לקשיש ואזרח ותיק.

אורי דביר: יש פה שימושים נוספים שכוללים ספריה, קונסרבטוריון, מרכז מוסיקה.

יואב קיש: זה יכול להפריע, לא?

אורי דביר: אודיטוריום ו/או אולם מופעים.

תומר רוזנר: אולם מופעים הוא בעייתי.

יואב קיש: אולם מופעים לא יכול להיות, גם לא קונסרבטוריון.

אורי דביר: יש את פרויקט מידטאון בתל אביב.

אורי דביר: חושבים להכניס לשם את מועדון זאפה.

לאה פדידה: לא צריך שיהיה משהו שעושה רעש בלתי סביר.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: דבר כזה לא יהיה בבניין מגורים.

אורי דביר: זה כולל גם גלריות ומוזיאונים.

יואב קיש: מוזיאונים וגלריות זה בסדר, זה אפילו יכול להיות אטרקטיבי.

יואב קיש: אני מוציא את כל מה שקשור לרעש.

יואב קיש: זה אומר שלא יהיה בבניין מגורים כזה אולם מופעים, קונסרבטוריון.

יואב קיש: אני מבקש שבחוק יהיה כתוב תרבות, למעט.

אורי דביר: תרבות כולל מרכז קהילתי, מועדון נוער, תנועת נוער, מועדון לקשיש ולאזרח הוותיק, ספרייה, קונסרבטוריון ואודיטוריום.

יואב קיש: למעט קונסרבטוריון ואודיטוריום.

תומר רוזנר: מה מפריע אודיטוריום?

תומר רוזנר: זה הרצאות.

יואב קיש: זה רעש.

יואב קיש: זה בנושא תרבות.

יואב קיש: אתם יכולים לחיות עם השימושים שהוגדרו בתרבות?

 << אורח >> חיים פיגלין: אנחנו היינו שמחים אם השימושים האלה יוצאו מחוץ לבנייני המגורים.

 << אורח >> חיים פיגלין: הייתי בכמה קונצרטים במוזיאון תל אביב.

יואב קיש: אמרתי שמוסיקה בחוץ.

 << אורח >> חיים פיגלין: בתוך המוזיאון אפשר לעשות מופעים.

 << אורח >> חיים פיגלין: זה גם יקרה.

יואב קיש: אנחנו יוצאים מתוך הנחה שלא יעשו במועדון לקשיש הופעת רוק מטורפת.

יואב קיש: אם כן, זה יהיה אירוע חד פעמי.

עוזי סלמן: אם יעשו, זה יהיה פעם בשנה.

יואב קיש: הלאה, דת בקשה.

אורי דביר: בית כנסת, מקווה טהרה לנשים.

לאה פדידה: אף אישה לא תבוא לטבול שם, כי אישה לא יכולה לצאת ולפגוש גבר.

יואב קיש: יעשו את זה סגור.

לאה פדידה: אם יעשו את זה סגור עם כניסה חיצונית, זה משהו אחר.

לאה פדידה: אז זה גם לא מפריע.

 << אורח >> חיים פיגלין: צריך להקצות לזה לובי, צרך להקצות לזה כניסות.

אורי דביר: ליד הבית שלי יש את מעונות הסטודנטים של אוניברסיטת תל-אביב, כשמאחור יש כניסה למקווה.

לאה פדידה: זה מאחורה.

אורי דביר: זה חלק מאותו בניין.

יואב קיש: לא נראה לי שמקווה מתאים לבניין מגורים מבחינת רמת השימוש.

יואב קיש: זה יהיה מוסדות דת, למעט מקווה.

לאה פדידה: מקווה יותר טוב מבית כנסת לקבלנים.

 << אורח >> חיים פיגלין: למה מתכוונים במוסדות דת?

 << אורח >> חיים פיגלין: בית דין רבני כלול?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: כששאלנו מה כוללים מוסדות דת, הוא אמר שזה כולל בתי כנסת ומקווה.

יואב קיש: אמרתי שזה לא יכלול מקווה.

 << אורח >> חיים פיגלין: אולי גם מסגד.

לאה פדידה: זה יכול להיות גם מסגד.

לאה פדידה: אתה רוצה שיבנו מסגדים?

 << אורח >> חיים פיגלין: שיבנו מסגד בשכונה ערבית.

 << אורח >> חיים פיגלין: למה שבבניין מגורים בשכונה ערבית לא יהיה מסגד למטה?

 << אורח >> חיים פיגלין: הם גם צריכים להתפלל.

 << אורח >> חיים פיגלין: אני לא מבין מה את רוצה.

לאה פדידה: חבר'ה, זה צריח, זה "אללה אכבר" שבע פעמים ביום.

לאה פדידה: צריך להוציא את המסגד.

לאה פדידה: אתה יודע מה זה שבע פעמים ביום "אללה אכבר"?

יואב קיש: אנחנו משאירים בתי תפילה.

יואב קיש: את המקווה אנחנו מורידים.

לאה פדידה: איזה בתי תפילה?

יואב קיש: בנצרת יש אוכלוסייה נוצרית, יש אוכלוסייה מוסלמית.

יואב קיש: אם הם צריכים לבנות בית תפילה נוצרי או מוסלמי בבניין מגורים, זה בסדר, למה למנוע את זה?

לאה פדידה: זו אפליה.

לאה פדידה: למה מקווה לא ומסגד כן?

יואב קיש: אני מדבר על כל מקום שמתפללים בו.

יואב קיש: מקווה, שיש לו משמעויות אחרות, לא.

יואב קיש: תקריא לי בבקשה רווחה.

אורי דביר: מרכז יום לקשיש, מחלקה לשירותים חברתיים.

יואב קיש: מה זה?

אורי דביר: זה לשכות רווחה.

יואב קיש: של העירייה?

עוזי סלמן: בוודאי.

יואב קיש: זה לא מתאים.

עוזי סלמן: יש בפרויקט - -

יואב קיש: כי אתם מכופפים להם את היד ומכריחים אותם.

עוזי סלמן: לא נכון, לא מכופפים את היד לאף אחד.

אורי דביר: מרכז לגיל הרך, מרכז יום טיפולי למבוגרים, אנשים עם אוטיזם, מרכז רב-שירותי לעיוור, מועדונית, מרכז יום לנכים, מסגרת דיור חוץ ביתית.

יואב קיש: לא מתאים.

עוזי סלמן: זה קיים היום בחוק.

תומר רוזנר: זה קיים היום בחוק.

תומר רוזנר: סעיף 63א לחוק קובע כבר היום שבכל בניין המיועד למגורים אפשר לעשות מסגרות חוץ ביתיות לרווחה ולפגועי נפש.

תומר רוזנר: זה כבר קיים היום.

יואב קיש: הם יהיו עכשיו בבעיות.

שלום זינגר: הם כבר היו אז בבעיות.

שלום זינגר: הם מתנגדים לזה מאוד.

שלום זינגר: הכנסת החליטה פה אחד - -

יואב קיש: אם אני מוריד את רווחה זה עדיין יהיה בפנים.

תומר רוזנר: רק הדבר הזה, בלי כל השאר שהוא מדבר עליהם.

יואב קיש: טוב לדעת שזה בפנים.

יואב קיש: אם אני מוריד את רווחה זה עדיין נשאר.

אורי דביר: מפעל עבודה שיקומי ושירותים אישיים וחברתיים.

יואב קיש: אני חושש שרווחה מכניס ספקטרום רחב.

יואב קיש: אני שמח לשמוע שהדברים האלה שהזכרת נמצאים.

יואב קיש: אם אלה כל הטיפולים, אז איפה הפדופילים, איפה החוסים?

יואב קיש: אני חושב שרווחה לא מתאים לבניין מגורים.

עוזי סלמן: אבל זה קיים.

יואב קיש: מה שקיים נשאר, אני לא מתקן.

יואב קיש: אני לא מוסיף רווחה.

יואב קיש: אם יבוא שר האוצר ויגיד לי שצריך, אני מוכן.

יואב קיש: אני לא מתחיל ככה.

עוזי סלמן: אלה שירותים ששמים אותם דווקא בסביבת מגורים.

יואב קיש: אין בעיה, אני בעד מה שקיים בחוק.

עוזי סלמן: אלה שירותים ציבוריים.

יואב קיש: עוזי, יש לך אפס רגישות לקבלנים, אני מצטער להגיד לך את זה בפרצוף.

יואב קיש: הם צריכים למכור דירות לדיירים.

יואב קיש: אני רוצה לעשות להם את זה סביר.

יואב קיש: גם ככה אני מכניס להם לא מעט.

יואב קיש: אני לא מוכן לקבל קופסא כזאת של רווחה שתעשה הפתעות.

יואב קיש: הדיון הסתיים, רווחה יורד.

עוזי סלמן: אני לא מקבל - -

יואב קיש: אתה יכול לא לקבל.

יואב קיש: אני שמח שהדברים שקיימים בחוק יישארו ויוכלו להשתמש בהם ללא שינוי.

יואב קיש: אני לא מתחיל עם סעיף רווחה.

יואב קיש: אם יבוא שר האוצר אחרי שהחוק בתוקף שנתיים ויגיד לי שהוא חושב שצריך את זה כי זה חשוב, זה ייכנס.

יואב קיש: כרגע אני לא מתחיל עם זה.

אורי דביר: התפישה של הטיפול היא לשלב את האנשים האלה בקהילה.

יואב קיש: זה מופיע, זה בחוק.

שרה מילוא: תעשה להם מועדון נפרד בתוך הקהילה.

עפר גרידינגר: רק המגורים מופיע בחוק.

עפר גרידינגר: יש עוד שירותי רווחה.

יואב קיש: הדיון הסתיים בנושא, הרווחה יורד.

יואב קיש: שטחי חנייה השארנו.

לאה פדידה: תגיד לי, בריכה עירונית - -

יואב קיש: לא תהיה בריכה עירונית בבניין מגורים.

יואב קיש: מה נשאר?

אורי דביר: בריאות.

יואב קיש: מה יש לנו בבריאות?

אורי דביר: תחנה לבריאות המשפחה והמרפאה השכונתית.

עפר גרידינגר: טיפות חלב.

יואב קיש: יש לכם בעיה?

 << אורח >> חיים פיגלין: כן.

יואב קיש: מה הבעיה?

 << אורח >> חיים פיגלין: כל ה – traffic שנוצר בבנייני מגורים כתוצאה ממכוני טיפול למיניהם שמביאים לשם אנשים, בין בשעות נוחות, בין בשעות לא נוחות, אני חושב שזה - -

עוזי סלמן: זה לא קיים.

עוזי סלמן: איפה זה קיים?

עוזי סלמן: תן דוגמה.

אורי דביר: גם סופר מביא אנשים, מביא משאיות.

יואב קיש: מה זה אומר "תחנה לבריאות המשפחה"?

אורי דביר: טיפות חלב.

יואב קיש: רק טיפות חלב?

 << אורח >> חיים פיגלין: תכתוב טיפת חלב, אין בעיה.

יואב קיש: נכתוב טיפות חלב, נוריד את התחנה לבריאות המשפחה.

תומר רוזנר: תחנה לבריאות המשפחה זה טיפת חלב.

יואב קיש: בסדר, תשאיר את התחנה לבריאות המשפחה.

יואב קיש: הלאה, תמשיך.

אורי דביר: יש את המרפאה השכונתית.

יואב קיש: פה יש לנו בעיה עם זה שזה קהל שבא ויוצא.

אורי דביר: מרפאה שכונתית זה סניף מכבי עם שלושה רופאים.

אורי דביר: זה הכי הגיוני.

אורי דביר: מה ההבדל בין זה לסופר, לבית קפה, לפאב, לדואר שנמצאים מתחת לבית?

אורי דביר: בית קפה יכול להיות מתחת לבית כשהוא פעיל עד 02:00 בלילה?

אורי דביר: זה מה שקורה.

אורי דביר: בכל תכנון יש חזית מסחרית.

שרה מילוא: אתם עושים לנו עוול.

סטלה רות אבידן: מאז שנכנסתי לפה יש לי הרגשה שהחוק הזה בא כדי לרצות את "מדינת תל אביב".

סטלה רות אבידן: אנחנו תושבי יד-אליהו ודרום מזרח רבתי.

סטלה רות אבידן: אם גינדי קנה את השוק הסיטונאי ומישהו בא לקנות את הדירה בידיעה שיש לו מתחת לבית את כל השימושים שכל אחד מאיתנו צריך להשתמש בהם - זו לא הנקודה.

סטלה רות אבידן: הנקודה היא שבדרום תל אביב, בעיקר ביד אליהו, תל חיים וכל זה עיריית תל אביב החליטה שהיא מובילה את התושבים לתהליכי פינוי-בינוי באונס.

סטלה רות אבידן: זאת קרקע ששילמנו עליה משכנתאות.

סטלה רות אבידן: אנחנו לא פולשים.

סטלה רות אבידן: הם החליטו שהם עושים איחוד וחלוקה.

סטלה רות אבידן: באיחוד וחלוקה עושים תכסית של 100%, לא של 85% כמו שאומר החוק.

סטלה רות אבידן: שם מחייבים את העניין של מוסדות חינוך.

סטלה רות אבידן: בתוך הקו הכחול יש חום ריק, הוא אפילו לא בנוי.

סטלה רות אבידן: מדובר ב-750 מטר מרובע.

יואב קיש: מה מתוכנן שם?

סטלה רות אבידן: שום דבר.

סטלה רות אבידן: ההסתדרות קיבלה לנפגעי פעולות איבה.

סטלה רות אבידן: זו דוגמה אחת מיני רבים מה שאמרתי, אני לא רוצה להיכנס לפרטים.

סטלה רות אבידן: החקיקה שלכם מתייחסת לקבלנים, מתייחסת לעירייה, לצורכי ציבור.

סטלה רות אבידן: האזרח שקנה את הקרקע, שקנה את הדירה וגר שם במשך עשרים ומשהו שנה יוצא עם דירה חדשה.

סטלה רות אבידן: לקבלן יש תקן 21 שמגן עליו.

סטלה רות אבידן: יש לו רווח.

סטלה רות אבידן: החקיקה הזאת אומרת שאת התשומות יקזזו מהיטל ההשבחה או שהעירייה תשלם סוף סוף.

יואב קיש: עוד לא הגענו לדבר על זה.

סטלה רות אבידן: לא משנה, אני רוצה את העיקרון, כי אתם רצים עם הסוס קדימה.

סטלה רות אבידן: העירייה מקבלת נכסים בלי סוף, על היזם מגינים מכל הכיוונים עם העניין של התשומות - ולנו עושים הפקעת קרקע.

סטלה רות אבידן: היה פסק דין ב-2015 מבית המשפט השלום נגד עיריית תל אביב.

סטלה רות אבידן: הוא אמר שלעשות מטלות ציבוריות במסגרת תכנית זו הפקעה מוסוות כי האזרח לא מקבל פיצוי.

סטלה רות אבידן: אם הוא קונה דירה בשוק הסיטונאי זו לא בעיה שלי.

סטלה רות אבידן: אני מדברת על פינוי-בינוי של שלושה בניינים, על אנשים ממעמד הביניים שמתאחדים כדי לשפר את החיים שלהם.

סטלה רות אבידן: כל מה שהם מקבלים זו קופסת נעליים חדשה וממ"ד.

סטלה רות אבידן: סליחה, שכחתי, גם חנייה נותנים להם.

סטלה רות אבידן: העירייה לוקחת מלא נכסים.

סטלה רות אבידן: אם אני לוקחת את הנושא של תל חיים, של עובד חוגי, העירייה גם לוקחת שטח למבני ציבור וגם נותנת אחוזי בנייה גדולים כדי לממן את המבנה.

יואב קיש: למי היא נותנת את אחוזי הבנייה?

סטלה רות אבידן: ליזם.

יואב קיש: לבעל הקרקע.

סטלה רות אבידן: התמורות לא מגיעות לבעלי הקרקע.

סטלה רות אבידן: התמורה שמגיעה לבעל הקרקע זו דירה חדשה.

יואב קיש: הם לא חייבים להסכים.

סטלה רות אבידן: זה לא שהם לא חייבים להסכים.

סטלה רות אבידן: יש תהליכים שמכוונים על ידי תהליכים עירוניים.

סטלה רות אבידן: הנושא מורכב.

יואב קיש: אני רואה את עצמי כשליח האזרחים.

יואב קיש: אני מנסה לעשות פה איזונים.

יואב קיש: אני מנסה לראות איך אני דואג לצורכי האזרח.

יואב קיש: מה התושבים צריכים?

יואב קיש: יש להם כמה צרכים.

יואב קיש: קודם כל, הם צריכים מבני ציבור.

יואב קיש: הם צריכים את בית הכנסת שלהם, את הגן שלהם.

יואב קיש: לבעלי הקרקע יש את הזכויות שלהם.

יואב קיש: אי אפשר לפגוע בהם, אי אפשר לדרוס אותם, אי אפשר לרמוס אותם.

סטלה רות אבידן: שישלמו לנו על הזכויות.

יואב קיש: היזמים במידה מסוימת מייצגים את הדיירים, את התושבים, כי הם אלה שיצטרכו לשווק להם, הם יצטרכו לשכנע אותם לקנות.

יואב קיש: את מדברת על בעלי הקרקע.

יואב קיש: בעלי הקרקע לא צריכים לחתום עם יזם בלי שהם מקסמו את העסקה שלהם.

סטלה רות אבידן: בא יזם ואומר: עיריית תל אביב מחייבת אותנו בתכנית להכניס מבני ציבור.

סטלה רות אבידן: העוגה זו עוגה של 100%.

יואב קיש: מה שעשינו פה זה בדיוק לתקן את המצב הזה.

יואב קיש: כל האירוע הזה לא יכול לקרות בלי שהעירייה משביחה בצורה משמעותית את הזכויות על המגרש.

סטלה רות אבידן: מה זה "משמעותי"?

סטלה רות אבידן: לא כתוב מה זה משמעותי.

יואב קיש: את זה נפרט.

יואב קיש: בוא נגיד שהזכויות של בעל הקרקע נותנות 10 קומות, כשהעירייה ואומרת: אני רוצה קומה.

יואב קיש: בשביל להגיד את זה היא תצטרך לתת – אני סתם נותן דוגמה - עוד שבע קומות.

יואב קיש: אם היזם חתם עם בעלי הקרקע על הסכם, יכול להיות שהיזם ירוויח מזה.

יואב קיש: אני לא יכול לדאוג לזה, זו אחריות אישית של בעלי הקרקע.

יואב קיש: ככל שתהיה השבחה עודפת כך בעלי הקרקע יקבלו עוד.

יואב קיש: זה קורה, זה קיים בהסכמים.

יואב קיש: אני לא יכול להיות אחראי שכל אחד ידע את זכויותיו עד הסוף.

סטלה רות אבידן: לי יש כמה דברים, אם אתה רוצה לקדם את החקיקה, שאנחנו מציעים.

סטלה רות אבידן: אני רוצה לדעת שהשבחת הבניין תהיה ברמה x או y.

יואב קיש: יהיה בחוק, קיבלנו את ההערה.

סטלה רות אבידן: למינהל התכנון יש מדריך.

סטלה רות אבידן: באותו פסק דין אמר השופט שכדי לעשות משהו צריך להוכיח את הצורך הציבורי של התושב באותה הפקעה מוסוות שנעשית.

יואב קיש: זה לא חייב להיות התושב, זה יכול להיות הצורך של השכונה.

סטלה רות אבידן: ביד אליהו יש איחוד וחלוקה על כל שלושה בניינים.

סטלה רות אבידן: זה אומר שבאחד מכל שלושה בניינים יכניסו גן ילדים, מתנ"ס, מה שלא יהיה.

סטלה רות אבידן: המתנ"ס הוא לא הצורך של שלושת הבניינים.

יואב קיש: עדיין צריך להיות מתנ"ס איפה שהוא.

תומר רוזנר: יש תשלומי איזון.

סטלה רות אבידן: יש צרכים.

סטלה רות אבידן: זה יכול להיות מעון, גן ילדים.

סטלה רות אבידן: לא איכפת לי שיעשו בבניין של גינדי קאנטרי קלאב לעירייה, אבל כשבא יזם, לוקח שלושה בניינים, עושה משא ומתן ואומר: תקבלו עד 25 מטר - -

יואב קיש: תגידו לאותו יזם: במתאר כמו שאתה צופה, שזה ה-100% שאתה מדבר עליו, אנחנו נקבל 25, אבל במידה ותקבל יותר, אנחנו נקבל 50% מהתוספת, 20% מהתוספת.

סטלה רות אבידן: אני מבקשת שבחוק יהיה כתוב שעל העירייה להוכיח את הצורך של הפרויקט ברמה הנקודתית וברמה השכונתית.

סטלה רות אבידן: אם הפרויקט הוא לא לצורך נקודתי מסוים, אין צורך שהוא יהיה בתוך המבנה של פינוי-בינוי.

יואב קיש: אני רואה חשיבות גבוהה לחקיקה הזאת, כי היא לא באה לטפל רק בצורך של הבניין הספציפי.

יואב קיש: אני מסכם את העניין.

יואב קיש: ראשית, יהיה מדובר בהשבחה משמעותית, אני אומר לך חד וחלק.

יואב קיש: גם בפינוי-בינוי, אם יחייבו קומה ציבורית, יהיו מחויבים לתת זכויות עודפות בצורה משמעותית.

יואב קיש: ההערה שלך נכונה, נצטרך להגדיר מה הכוונה במילה "משמעותית".

יואב קיש: זה אומר שה-100% של העוגה שדיברת עליה תגדל, מה שיאפשר לתת צורכי ציבור.

יואב קיש: גם היזם שמייצג את בעלי הקרקע אמור ליהנות.

יואב קיש: בעלי הקרקע, אתם צריכים להיות מספיק חכמים כדי להגיד שבמקרה והעוגה גדלה גם אתם תהיו זכאים לתוספת.

יואב קיש: ככה אני מאזן את העניין של הזכויות.

תומר רוזנר: ממילא בשביל פינוי-בינוי צריך הסכמה של 80%.

יואב קיש: הבעיה שיכולה להיות זה במקומות שכבר יש יזם שחתם והנושא לא נכנס.

יואב קיש: הוא יקבל עכשיו עוד חמש קומות, כשבקומה אחת מתוך החמש הוא צריך לשים גן.

יואב קיש: פה היזם ירוויח רווח עודף, כי לא הגדרתם בהסכם איתו שאם הוא יקבל יותר גם אתם תיהנו מזה.

יואב קיש: זה נכון, אין מה לעשות.

סטלה רות אבידן: העירייה צריכה להציג פרוגרמה.

לאה פדידה: אם אני דיירת של פינוי-בינוי, אף אחד לא משפה אותי?

לאה פדידה: זה מעין הלאמה של קרקע שהייתה שלי.

לאה פדידה: אלה האזרחים הכי חלשים שאנחנו רוצים לעזור להם.

לאה פדידה: איך אנחנו משפים אותם?

סטלה רות אבידן: תודה, הבנת אותי.

שרה מילוא: אם העירייה לוקחת קומה מהבניין שלי, רושמת את זה על שמה, שתשלם על זה.

יואב קיש: מה ההבדל בין פינוי-בינוי למשהו רגיל?

יואב קיש: אין הבדל.

עוזי סלמן: פינוי-בינוי זה פרויקט שבדרך כלל כולל איחוד וחלוקה, שזה אומר שלוקחים חטיבת קרקע, עושים איחוד וחלוקה ואז עושים בדיקה כלכלית.

עוזי סלמן: הפרויקט אמור לתת, להפנים לתוכו את כל צורכי הציבור.

עוזי סלמן: זה נכנס לסך כל הבדיקה הכלכלית.

עוזי סלמן: התושבים מקבלים דירה משודרגת, משוקמת, משופצת במקום הדירה שלהם וגם מקבלים צורכי ציבור.

עוזי סלמן: לא בטוח בכלל שזה באותו בניין.

עוזי סלמן: יכול להיות שחלק מצורכי הציבור בפינוי-בינוי יהיו שטחים ציבוריים פתוחים.

יואב קיש: המשמעות של איחוד וחלוקה זה שאף אחד מבעלי הזכויות הקודמות לא נפגע.

יואב קיש: יותר מזה, ההשבחה לכל אחד באופן יחסי צריכה להיות שווה.

לאה פדידה: חבר הכנסת קיש, אתה יודע כמה פרויקטים כאלה תקועים בגלל שאין כדאיות כלכלית?

יואב קיש: זה משהו אחר.

עוזי סלמן: יש חקיקה ספציפית.

יואב קיש: אני פחות מודאג בפרויקטים של פינוי-בינוי.

יואב קיש: אם הם נכנסים להגדרה של איחוד וחלוקה, זה המצב הפשוט.

יואב קיש: המצב המורכב שלנו בחוק הזה זה כשאין לנו איחוד וחלוקה, שאין לנו את היכולת לעשות איזון, לנהל בין בעלי הקרקע.

יואב קיש: אני רוצה שתחזור עוד פעם על שימושי הבריאות.

אורי דביר: תחנה לבריאות המשפחה ומרפאה שכונתית.

יואב קיש: אני שוקל מה לעשות עם מרפאה שכונתית.

יואב קיש: אם אני בגישה שנקטתי בה מלכתחילה, גישה של צמצום ורק אחר כך לפתוח, אני יכול לא להכניס את זה.

תומר רוזנר: היה לנו דיון אחר על נושא של שימושים חורגים בבנייני מגורים.

תומר רוזנר: היה דיון ארוך בנושא הזה.

תומר רוזנר: במסגרת הדיון הציגו נציגי משרד הבריאות את המחסור שקיים כבר היום בשטחים למרפאות, לכן החרגנו את זה כבר שם.

תומר רוזנר: אסרנו שימוש חורג במגורים לכל מטרה, למעט מטרות של בריאות, גני ילדים, דברים שהיה בהם מחסור.

יואב קיש: אתה אומר שספציפית הנושא הזה מאוד קשה.

תומר רוזנר: זה מה שהוצג לוועדה.

יואב קיש: איך אתם רואים את העניין של מרפאה בבית מגורים?

 << אורח >> חיים פיגלין: שישאל פה כל אחד את עצמו אם הוא היה רוצה לגור מעל מרפאה.

יואב קיש: אני מודה שלי לא מפריע לגור מעל מרפאה.

 << אורח >> חיים פיגלין: אני חושב שהבעיה של המחסור בשטחי בריאות יכולה להיפתר בבנייני מסחר, במשרדים ותעסוקה.

 << אורח >> חיים פיגלין: למה לא להכניס את זה שם?

 << אורח >> חיים פיגלין: שם זה לא מפריע.

יואב קיש: אתה צודק.

תומר רוזנר: נהוג במדינה, וזו תופעה רחבה, שדירות מגורים משמשות למרפאות, לקליניקות של רופאי שיניים, למרפאות של רופאים, של פסיכולוגים.

תומר רוזנר: אין עם זה שום בעיה.

קריאה: בן אדם שגר בשכונת מגורים רוצה ללכת לטיפת חלב, למרפאה השכונתית ולמרכז יום לקשיש בשכונת המגורים שלו.

קריאה: כדי שזה יקרה, השימוש הזה צריך להיות בשכונת המגורים.

קריאה: אם נשלח אותו לאזור תעסוקה - -

 << אורח >> חיים פיגלין: למה?

 << אורח >> חיים פיגלין: יש עירוב שימושים היום בתוך השכונות.

 << אורח >> חיים פיגלין: אפשר להכניס בתוך שטחי המסחר או מעל שטחי המסחר מרפאות.

 << אורח >> חיים פיגלין: זה גם מה שהגיוני לעשות.

 << אורח >> חיים פיגלין: לא צריך לנסוע משכונה לשכונה, זה בתוך השכונה.

קריאה: ניקח את ציר ז'בוטינסקי.

קריאה: עתיד הבניינים שם להפוך לבנייה רוויה בגלל הקו האדום שעובר שם.

יואב קיש: צריך את זה.

יואב קיש: אנחנו מכניסים את המרפאות.

יואב קיש: סיימנו עם השימושים?

אורי דביר: יש דברים שהשר הוסיף בצו.

בני ארביב: מקלטים.

יואב קיש: מקלט שכונתי זה דבר שלא מפריע.

יואב קיש: זה אפילו לא בשימוש, זה מתחת לקרקע.

יואב קיש: השאלה אם מקלט ציבורי יכול לשמש לשימושים אחרים בשגרה.

קריאה: זה יכול להיות מועדון דיירים.

קריאה: זה יכול להיות מתנ"ס שכונתי.

יואב קיש: אישרנו מתנ"ס.

יואב קיש: אוקי, מקלט זה בסדר.

בני ארביב: מעונות סטודנטים.

יואב קיש: אין בעיה.

 << אורח >> חיים פיגלין: אפשר להכניס מעונות סטודנטים.

 << אורח >> חיים פיגלין: לא הגיוני להכניס מקלט ציבורי בתוך בניין פרטי של מגורים.

יואב קיש: מה זה משנה?

 << אורח >> חיים פיגלין: זה מכביד על הקונסטרוקציה, זה מכביד על הבנייה, זה מייקר.

יואב קיש: הם ישלמו.

יואב קיש: חכה, לכסף עוד לא הגענו.

בני ארביב: מעונות דיור מוגן לקשישים, מתקני תשתית מקומיים.

יואב קיש: מה זה?

קריאה: אם יש בוסטר שעומד באמצע הרחוב, מתקן מים.

עפר גרידינגר: מתקן מים, מתקן גז.

עפר גרידינגר: מתקן אנרגיה בגז בבניין המגורים, האם אפשר שיהיה, אי אפשר שיהיה?

תומר רוזנר: זה כמו שהיום מכניסים את הטרנספורמטור של חברת החשמל בכל בניין מגורים.

עפר גרידינגר: שלא יסתור, שהחוק לא ימנע.

יואב קיש: חדר מכונות?

 << אורח >> חיים פיגלין: מי ירצה לגור מעל מתקן גז?

קריאה: גז לבניין.

יואב קיש: אני לא יודע מה רוצים ומה מתכננים, אבל לא יכניסו מתקנים.

יואב קיש: הלאה, תמשיך.

בני ארביב: מעונות לדיור מוגן.

יואב קיש: זה אמרנו שכן.

בני ארביב: דיור בהישג יד.

יואב קיש: אין שום בעיה עם מגורים.

בני ארביב: תחנות אוטובוס ורכבת.

יואב קיש: לא יהיה.

קריאה: הדוגמה ששלחנו לכם היא של תחנת הרכבת על הקו האדום של הרק"ל.

קריאה: לא היה מקום במדרכה להכניס את הפורטל ליציאה מהתחנה.

קריאה: הכניסו את היציאה מהתחנה לבניין המגורים.

קריאה: זה היה בהסכמה עם בעלי הקרקע.

עוזי סלמן: זה משביח את המגורים.

אורי דביר: המטרו באירופה יוצא בתוך בניין תעסוקה, בתוך בנייני מגורים.

יואב קיש: תעסוקה כן, לא מגורים.

יואב קיש: זה דבר שיכול לחזק את בניין התעסוקה, כי אנשים צריכים להגיע ולחזור מהעבודה.

יואב קיש: אני לא רואה את ההיגיון לכפות בבניין מגורים.

אורי דביר: בבניין מגורים של 100 קומות, למה שלא - -?

לאה פדידה: איזה 100 קומות יש?

קריאה: המשמעות של מה שאתה אומר זה שבמקום שאנשים גרים לא תהיה יציאה מהמטרו.

קריאה: זה אומר שאנחנו לא נותנים אפשרות לאנשים להגיע לשכונות.

קריאה: זה עובד יחד.

קריאה: סביר להניח שיש שם גם רחוב עם חזית מסחרית.

אורי דביר: אנחנו מאמינים שלא ישימו תחנת מטרו בבניין של שתי קומות.

אורי דביר: כנראה זה יהיה רב קומות גדול.

סטלה רות אבידן: עם עיריית תל אביב אי אפשר לדעת.

יואב קיש: אם אנחנו קובעים שלא, יכולה העיריה לבוא ולנסות לייצר הסכם מחוץ לזה.

יואב קיש: יכולה להיות סיטואציה כזאת?

תומר רוזנר: החוק הזה מסדיר.

יואב קיש: אם החוק מסדיר, אז היא לא יכולה.

קריאה: היא יכולה לרכוש את הקרקע.

קריאה: זו קרקע שהמדינה רוכשת.

קריאה: תחנת רכבת היא בבעלות של המדינה, לא של הרשות המקומית.

סטלה רות אבידן: האזרחים לא מקבלים פיצוי על הרכישה הזאת.

לאה פדידה: תומר, אפשר להגביל את זה לבניין של מעל 70 קומות?

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: ההגבלה היא של 20% מהשטח.

קריאה: התכנית ששלחתי היא בהסכמת בעלי הקרקע.

יואב קיש: את תחנת האוטובוס תוריד.

אורי דביר: אנחנו מתכוונים לרכבת.

יואב קיש: האם אנחנו מאפשרים יציאה מרכבת?

יואב קיש: בטח גם תהיה שם קומת מסחר.

יואב קיש: את זה נפתור בתלת ממד.

יואב קיש: בתלת ממד תחפור מתחת, תתאם.

קריאה: המדרגות יוצאות לרחוב, המדרגות לא יוצאות לתלת ממד.

אורי דביר: זו תחנה שאינה תחנת קצה.

יואב קיש: מה זה משנה אם זה בסוף?

יואב קיש: אתה לא רוצה שהם יצאו ללובי של הבניין.

קריאה: ברור שלא, יש תכנון.

קריאה: עדיין יש הליך תכנוני.

קריאה: בתכנון קובעים איך ייראה הלובי, איך תיראה הכניסה לבניין אחד, איך תיראה הכניסה השנייה.

לאה פדידה: תגביל את זה רק אם זה תת קרקעי.

אורי דביר: זה מסבך את כל ההליכים האלה.

לאה פדידה: זה בלתי סביר.

יואב קיש: מכיוון שאני לא רוצה לדבר באוויר, מכיוון שאני רוצה לדבר רק אחרי משהו שאני אראה בעיניים - -

קריאה: שלחנו דוגמה.

יואב קיש: כרגע אני לא מכניס את זה.

יואב קיש: אני רוצה לעבור על התכנית.

יואב קיש: אם זה ייראה לי סביר, אני אכניס את זה.

יואב קיש: כרגע אנחנו לא מכניסים את זה.

קריאה: זה בא בהסכמת יזם.

לאה פדידה: אומר חבר הכנסת קיש שאפשר לכופף בקלות יזם, הוא הרי רוצה להרוויח.

יואב קיש: לא רק להרוויח, גם לא לתת היתר אם הוא לא יעשה את זה.

קריאה: זו תכנית שאושרה לפני שנה.

יואב קיש: אני לא אפסול לכם את זה.

יואב קיש: אני רוצה לראות את זה.

יואב קיש: נעשה על זה דיון ספציפי, נפרד, סגור, רק אז נחליט.

יואב קיש: סיימנו?

אורי דביר: ספורט.

יואב קיש: לא יהיה ספורט, אולמות ספורט, מוסיקה, רעש.

אורי דביר: הכוונה לבריכת שחייה עירונית.

יואב קיש: לא יהיה.

אורי דביר: חדר כושר.

לאה פדידה: מה הבעיה בחדר כושר?

 << אורח >> חיים פיגלין: אין בעיה בחדר כושר פרטי שמשרת את הבניין.

יואב קיש: לא פרטי.

יואב קיש: אתה בשימושים ציבוריים, אני מזכיר לך.

 << אורח >> חיים פיגלין: נוצר פה רושם מוטעה, אדוני, כאילו הרשויות המקומיות מאשרות רק בנייני מגורים.

 << אורח >> חיים פיגלין: הן מאשרות בעיקר בנייני תעסוקה ומסחר, כי מזה יש להן את הבוננזה של הארנונה.

 << אורח >> חיים פיגלין: בואו נעבור לדון בכל השימושים שיכולים להיכנס.

יואב קיש: שם נתתי הכל.

עוזי סלמן: במגדלי תל-אביב יש קאנטרי למטה.

עוזי סלמן: גם בגינדי.

עוזי סלמן: יש בהרבה מקומות.

עוזי סלמן: כמו שאמרנו קודם, אנחנו מדברים על עוצמות בנייה מאוד גבוהות, על מגדלים.

עוזי סלמן: השימושים של ספורט כבר קיימים בפועל.

עוזי סלמן: לא תכניות, לא היתרים, קיימים שנים מרכזי ספורט במגדלים שנבנו.

יואב קיש: קאנטרי ציבורי מתחת לבניין?

עוזי סלמן: זה לרווחת תושבי הבניין והאזור.

סטלה רות אבידן: וגם של השכונה הצמודה.

עוזי סלמן: בהפעלה ובניהול הציבורי של עיריית תל אביב זה קיים.

יואב קיש: מאיפה נולד העניין של קאנטרי?

יואב קיש: דיברנו על חינוך, תרבות, דת, שטחי חנייה ומוסדות קהילתיים.

יואב קיש: הורדנו את הרווחה.

יואב קיש: את החינוך אישרנו.

יואב קיש: את התרבות אישרנו בלי הקונסרבטוריון והאודיטוריום.

יואב קיש: בדת אישרנו את בתי הכנסת ואת בתי התפילה.

יואב קיש: גם את שטחי החנייה אישרנו.

יואב קיש: הייתה לך איזו רשימה בצד, נכון?

אורי דביר: של מה שלא בצו, שזה כל המגורים.

רוברט טיבייב: מעונות סטודנטים, מעונות דיור מוגן לקשישים.

אורי דביר: במקלטים ביקשת שזה יהיה ללא המתקנים.

אורי דביר: הגענו לעניין של שירותי נופש וספורט.

יואב קיש: זה האחרון?

אורי דביר: זה האחרון.

תומר רוזנר: לא יהיו שטחי נופש וספורט, בין אם זה יהיה מינוים לנופש וספורט.

יואב קיש: מה לגבי מוסדות קהילתיים?

יואב קיש: לא דיברנו על זה עדיין.

קריאה: המתנ"ס השכונתי.

יואב קיש: רק מתנ"ס?

 << אורח >> חיים פיגלין: אנחנו מבקשים שזה לא יהיה במגורים.

יואב קיש: אישרנו מרכז קהילתי בתרבות.

יואב קיש: מה ההבדל בין מוסדות קהילתיים למרכז הקהילתי בתרבות שאישרנו?

יואב קיש: אין הבדל.

יואב קיש: הגענו לקאנטרי.

לאה פדידה: יש הבדל בין בריכת שחייה עירונית לקאנטרי.

לאה פדידה: קאנטרי זה מחיר יקר יותר, לא יבואו המונים.

לאה פדידה: אני נוטה לא להסכים לבריכת שחייה עירונית.

קריאה: מדובר בקאנטרי עירוני.

לאה פדידה: יש הבדל מהותי בין בריכת שחייה עירונית לקאנטרי.

יואב קיש: נכון, את צודקת.

יואב קיש: בריכת שחייה זה גם רעש, ילדים.

לאה פדידה: לבריכת שחייה כולם באים, זה מחיר נמוך של כרטיס.

לאה פדידה: קאנטרי זה לכמות מסוימת של משתמשים.

יואב קיש: בוודאות לא בריכה.

יואב קיש: אם אתם רוצים להשאיר שימוש של חדר כושר - -

קריאה: אם הבריכה נמצאת בקומה מינוס אחת במגדל של 20 קומות, אני לא יודע כמה רעש זה עושה לשכנים.

יואב קיש: לא.

לאה פדידה: יש ביוקנעם בריכה עירונית ויש קאנטרי.

יואב קיש: גם לא אולם כדורסל, גם לא מגרש קט-רגל, גם לא מגרש טניס.

כרמית יוליס: למרות שזה בניין כזה מורכב, כל כך רווי, עם כניסות נפרדות?

יואב קיש: אם יבוא שר האוצר אחרי שנתיים ויגיד שבמציאות שקורית אין שום בעיה ואפשר להכניס גם בריכה, נעשה.

לאה פדידה: אני לא בעד בריכה.

לאה פדידה: קאנטרי זה משהו אחר.

קריאה: בלונדון מיניסטור יש מגדל מגורים למעלה, למטה אולם מופעים, מסחר, שימושים נוספים.

סטלה רות אבידן: שוב תל-אביב.

 << אורח >> חיים פיגלין: יש פרויקטים של שימושים מעורבים.

 << אורח >> חיים פיגלין: בפרויקט של שימושים מעורבים, אדוני, אתה צודק, אין מניעה לאשר.

 << אורח >> חיים פיגלין: הזכירו פה את דיזינגוף סנטר.

כרמית יוליס: אנחנו כיוונו לסיטואציות האלו.

יואב קיש: אני גם לא יודע מי היה הבעלים של הקרקע ב"צוותא", מה הייתה הדינמיקה.

יואב קיש: זה עירוני?

עוזי סלמן: לא.

יואב קיש: תפסיקו להגיד שזה עירוני.

יואב קיש: נותנים לי דוגמאות.

יואב קיש: יש הבדל בין בעלי קרקע פרטיים שלוקחים פרויקט, מחליטים לבנות.

יואב קיש: שיעשו בריכה ציבורית וייקחו כסף מהעירייה.

יואב קיש: עם כל הכבוד, אין מודל ציבורי שכופים על יזם ללכת למקומות האלה, בטח לא בשלב הראשון.

יואב קיש: לא יהיה.

יואב קיש: אנחנו הולכים לכיוון הפשוט ומוציאים את שימושי הספורט מהבניינים.

אורי דביר: האם אפשר שבחוק ייקבעו הסלים הרחבים ובתקנות יוגדרו השימושים הספציפיים?

יעקב אשר: איזו ועדה?

כרמית יוליס: הוועדה הזאת.

יואב קיש: ועדת הפנים.

כרמית יוליס: זה פחות מתאים לחקיקה ראשית.

יואב קיש: אני רוצה ההיפך.

יואב קיש: אני רוצה שמה שהגדרתי ייכנס לחוק.

יואב קיש: יהיה כתוב שבתקנות השר יוכל לשנות, להוסיף ולהחזיר.

יואב קיש: הגמישות תהיה בהוצאה מרשימה ובהכנסה לרשימה בסיסית שקיימת בחוק.

אורי דביר: האם את שירותי הרווחה נוכל להכניס בתקנות?

יואב קיש: אם תבקש נדון בהם.

יואב קיש: הם לא יהיו בשלב הראשון של החוק.

קריאה: אני רק רוצה לדון על משהו מאוד מצומצם בשירותי רווחה, על מרכז יום לקשיש.

קריאה: זה מרכז קהילתי.

יואב קיש: אישרנו מועדון לקשיש בתרבות, אז עכשיו ברווחה?

תומר רוזנר: כל הדיון הזה היה על בניין שעיקרו למגורים, אני מזכיר.

תומר רוזנר: תהיה את רשימת השימושים שהיושב-ראש פירט, עם אפשרות של שר האוצר לשנות בתקנות ובאישור הוועדה את רשימת השימושים מתוך השימושים הציבוריים המותרים בסעיף 188.

תומר רוזנר: הוא יוכל להכניס, לשנות, להוסיף או לגרוע.

תומר רוזנר: בתכנית ייקבע שימוש ספציפי, שזה שימוש של ברירת מחדל, עם אפשרות לרשות המקומית או לכל גורם אחר לבקש שימוש חורג מתוך רשימת השימושים המותרים.

תומר רוזנר: אם היא תרצה לשנות את זה בשלב המידע להיתר או בשלב מאוחר יותר, היא תצטרך לבקש שימוש חורג, כאשר תינתן ליזמים ולאחרים אפשרות להתנגד.

יעקב אשר: כשאתה מדבר על בניין מגורים, אתה מדבר על הקונטור של הבניין?

יואב קיש: קומה קרקע, קומה חמש, קומה שתיים.

יעקב אשר: קומת מרתף.

יואב קיש: בדיוק.

יעקב אשר: השאלה אם לא צריך לעשות איזו שהיא הבדלה?

יעקב אשר: אם זה בניין שאתה מכניס את הדברים לתוך קונטור הבניין, מקומת הקרקע והלאה - -

יואב קיש: זו הכוונה, קומה ציבורית.

יואב קיש: אנחנו מתייחסים בחוק למבנה מעורב שיש בו גם שטח פרטי וגם קומה ציבורית.

יעקב אשר: זה בסדר.

יעקב אשר: מה קורה אם זה מחוץ לקונטור של הבניין?

תומר רוזנר: יכול להיות.

תומר רוזנר: החנייה יכולה לחרוג מהקונטור.

יעקב אשר: היא לאו דווקא בקונטור.

יעקב אשר: היא יכולה להיות מתחת לשפ"פ.

תומר רוזנר: זה יכול להיות גם וגם.

יעקב אשר: זה יכול להיות גם אלף ואלפיים מטר מרובע מחוץ לבניין, שאז זה פותח לך אפשרויות אחרות.

קריאה: ולכן אנחנו חושבים שזה צריך להיות כמה שיותר רחב.

תומר רוזנר: שים לב שאנחנו מגבילים.

תומר רוזנר: האפשרות לקחת קומה ציבורית היא עד 20% מהשטחים שמוסיפים.

תומר רוזנר: אי אפשר יותר מ-20% מהשטחים שמוסיפים.

יואב קיש: את השימושים הגדרנו.

יואב קיש: לכולם ברור איך זה יהיה.

יואב קיש: עכשיו אנחנו נכנסים לשלב של מתי אומרים מה, איך משנים.

יואב קיש: אנחנו מבקשים שכבר בשלב התכנון תהיה הגדרה של קטגוריה וברירת מחדל.

שלום זינגר: זה לא מעשי.

יואב קיש: למה לא מעשי?

שלום זינגר: כי בין התב"ע לבין השלב שבו יוצא ההיתר יכולים לעבור עשר שנים.

יואב קיש: אני אגיד עכשיו מה אני מוכן להציע.

יואב קיש: בתב"ע יהיה השימוש, כאשר השימוש יהיה מהאשכול ומברירת מחדל.

יואב קיש: בשלב בקשת המידע, שפה אנחנו כאילו התקדמנו כמה שנים, אני מרשה לעירייה לשנות כל עוד היא באותו אשכול.

יואב קיש: כל עוד זה באותו אשכול זה לא מוגדר שימוש חורג.

יואב קיש: אם היא לא נתנה מהאשכול, ברירת המחדל נכנסת, כאשר אז אם העיריה תרצה לשנות התהליך יהיה דרך שימוש חורג.

יואב קיש: יכולה להיות סיטואציה שבה הייתה בקשה למידע אבל נתתם באשכול שימוש אחר.

יואב קיש: גם פה יכול לקחת עוד הרבה שנים עד שהולכים לבנייה.

יואב קיש: פה אתם כבר מקובעים.

יואב קיש: פה, אם תרצו, תבקשו שימוש חורג.

שלום זינגר: כיום יש מגבלת זמן שהמידע בחוק ובתקנות להיתר תקף.

שלום זינגר: אם אני היום בא לבקש מידע להיתר, זה מחייב את העירייה לתקופה - -

יואב קיש: כמה?

שלום זינגר: שנה או שנתיים.

שלום זינגר: בתקופת המידע הזאת זה בסדר.

שלום זינגר: אתה יכול מיד אחרי התכנית לבקש מידע להיתר.

שלום זינגר: אם עברה התקופה שמוגדרת בחוק שהמידע להיתר מחייב אותי, את הרשות - -

יואב קיש: אני מקבל.

יואב קיש: אנחנו נשארים באותו מנגנון.

יואב קיש: המחויבות של העיריה היא קודם כל לאשכול.

יואב קיש: כל תזוזה מהאשכול דורשת שימוש חורג.

כרמית יוליס: אלא אם כן מגדירים כמה אשכולות.

יואב קיש: הגדרנו חינוך, תרבות.

כרמית יוליס: לא, שהתכנית תאמר או חינוך או תרבות.

יואב קיש: אין דבר כזה.

יואב קיש: את קובעת ברירת מחדל, נכון?

יואב קיש: ברירת מחדל זה שימוש פרטני בתוך אשכול.

יואב קיש: גם אם לא קבעת לי, האשכול של ברירת המחדל הוא האשכול הרלוונטי.

כרמית יוליס: ברירת המחדל רלוונטית רק כשלא השיבו על המידע להיתר.

יואב קיש: לא.

סטלה רות אבידן: אחרי 10 שנים יכול להיות שכבר נבנו דברים אחרים, שאין צורך בכלל במבנה - -

יואב קיש: אז לא יהיה, במידע להיתר הם יגידו שלא צריך.

סטלה רות אבידן: אני מבקשת שיהיה כתוב שהעירייה תצטרך להוכיח על פי בדיקה, פרוגרמה את הצורך במבנה בהוצאת ההיתר.

יואב קיש: שמענו, נתייחס לזה בהמשך.

יואב קיש: רשויות התכנון יצטרכו לעשות מאמץ תכנוני שהן לא עושות היום.

יואב קיש: במקומות שהם רוצים קומה ציבורית, הם יצטרכו להגדיר אשכול ושימוש ספציפי.

יואב קיש: אני נותן גמישות לעיריות בניצול השימוש הספציפי בתוך האשכול, כדי שביום שיש בקשה למידע הם יוכלו לשנות בתוך האשכול לשימוש אחר.

יואב קיש: לא הכל פתוח להם.

תומר רוזנר: אם רוצים לצאת מהאשכול - שימוש חורג.

כרמית יוליס: זה בסיטואציה שהתכנית קבעה רק אשכול אחד.

אורי דביר: אם התכנית הגדירה אשכול חינוך ואשכול תרבות, אז בתוך שני האשכולות הם יכולים לזוז.

יואב קיש: היא הגדירה אשכול חינוך, אשכול תרבות.

אורי דביר: וברירת מחדל של גן ילדים.

יואב קיש: ואז אני בחינוך.

עפר גרידינגר: אתה יכול לעשות שתי ברירות מחדל.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: בבקשה למידע הוא יכול להישאר באותו אשכול, רק לשימוש אחר.

יואב קיש: אם הוא לא שינה, השימוש של ברירת המחדל בתוקף.

 << אורח >> חיים פיגלין: אנחנו מבקשים שבתקופת ההקמה של הפרויקט לא תהיה אפשרות לשנות שום דבר, לא בשימוש חורג ולא - -

יואב קיש: זה ברור.

תומר רוזנר: זו המשמעות של מתן המידע.

יואב קיש: מתן המידע מחייב עד תום תקופת המידע.

 << אורח >> חיים פיגלין: לא.

יואב קיש: אם לא בנית, אם לא התחלת בהיתר בנייה - -

 << אורח >> חיים פיגלין: אם אני במהלך בנייה.

יואב קיש: ברגע שיש לך היתר בנייה זה נגמר, לא יהיו שינויים מהיתר בנייה.

 << אורח >> חיים פיגלין: זה צריך להיות כתוב, כדי שלא יזרימו פתאום שימוש חורג.

יואב קיש: ברור שאם התחילו לבנות פרויקט לפי דף מידע אז אי אפשר לזוז, אבל מה אם עברו 10 שנים ויש גן ילדים שהוא לא צריך?

יואב קיש: זו שאלה שצריך לחשוב עליה.

תומר רוזנר: אנחנו לא מסתכלים רק על היזם, אנחנו מסתכלים גם על התושבים שגרים באזור.

תומר רוזנר: התושבים לא צפו מראש.

תומר רוזנר: אם ישנו להם מגן ילדים לבית ספר זה פחות ישנה להם, אבל אם ירצו לשים בתוך הבניין שלהם מרפאה אז יצטרכו שימוש חורג, כשהתושבים יוכלו להתנגד.

קריאה: מה המשמעות של השימוש החורג כשזה ציבורי?

תומר רוזנר: כמו כל שימוש חורג אחר.

תומר רוזנר: נקבע שימוש ספציפי בתכנית, אחר כך נקבע שימוש ספציפי בהיתר.

תומר רוזנר: עיריית תל אביב מתמחה בקביעת שימושים ספציפיים בהיתר.

תומר רוזנר: היא דורשת שינוי מהשימוש בהיתר שהיא נותנת לפרטים, היא אומרת להם: נכון שהתכנית מאפשרת מגורים, מסחר או כל דבר אחר, אבל ההיתר קובע שאפשר פה רק חנות מכולת.

תומר רוזנר: אם בעל חנות המכולת כבר לא רוצה מכולת, הוא רוצה לעשות בית קפה, הוא צריך להגיש בקשה לשימוש חורג מהיתר.

חוה ארליך: זה אומר שבין המידע להיתר אין אפשרות לשנות בין האשכולות.

יואב קיש: מהמידע עד סוף הבנייה.

חוה ארליך: אם במידע הרשות יודעת שהיא רוצה משהו אחר שהוא לא באותו אשכול, איזה הליך יהיה?

יואב קיש: שימוש חורג.

חוה ארליך: איך?

חוה ארליך: במידע?

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: היא לא יכולה לקבוע שימוש אחר באשכול אחר, היא צריכה לפתוח בהליך של שימוש חורג.

חוה ארליך: אבל איך?

חוה ארליך: עוד אין בקשה.

תומר רוזנר: היא תגיש את הבקשה.

חוה ארליך: איך?

חוה ארליך: עוד אין פרויקט.

חוה ארליך: היזם עוד לא הגיש את הבקשה.

יואב קיש: את אומרת שבא יזם, הגיש בקשה למידע לפני היתר.

יואב קיש: בשימוש המוקדם היה כתוב לו: תרבות- מועדון נוער.

יואב קיש: עכשיו העירייה יודעת שהיא לא רוצה מועדון נוער.

יואב קיש: אם היא רוצה מועדון לקשיש, ספריה או מרכז קהילתי, שכולם בתחום התרבות, היא יכולה לשנות, אין בעיה.

יואב קיש: אם היא פתאום החליטה שהיא רוצה שטחי חניה במקום, היא משאירה את הדיפולט, שזה מה שהוא מחויבת, ועכשיו היא צריכה להגיד: אני מעוניינת בנוהל שימוש חורג לטובת שטחי חנייה.

יואב קיש: היא צריכה להתחיל את זה במקביל.

שלום זינגר: אי אפשר שימוש חורג, כי לשימוש חורג יש שני דברים: אל"ף, יכול להגיש אותו מי שביקש את ההיתר.

שלום זינגר: העירייה לא מבקשת היתר.

תומר רוזנר: נאפשר לה.

שלום זינגר: אני חושב שמה שתומר מתכוון הוא הליך דומה ל-149.

שלום זינגר: אל תקרא לזה שימוש חורג, כי שימוש חורג מוגבל בזמן.

תומר רוזנר: אני יכול להשתמש במנגנון של שינוי שימוש, כבר פיתחנו אותו בהקשר אחר.

שלום זינגר: תדבר על תהליך של פרסום לפי 149.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: התנגדויות, פרסום, זו הכוונה.

יואב קיש: אין כוונה ללוחות זמנים.

יואב קיש: התיקון מתקבל, שלום.

יואב קיש: השאלה אם אפשר לעשות את ההליך הזה לפני בכלל שהוגשה בקשה למידע.

שלום זינגר: התשובה היא כן.

קריאה: זה לא תמיד עירייה, מכיוון שלא תמיד יודעים מתי היזם יבוא לבנות את הפרויקט.

בני ארביב: יש לא מעט תכניות, כמו שאדוני אמר קודם, שקובעות מספר אשכולות.

בני ארביב: זה הכרחי, כיוון שבין מועד אישור התכנית למועד הביצוע חולפות עשרות שנים.

בני ארביב: תכנית יכולה לקבוע חינוך, דת, ספורט.

בני ארביב: מעטים מאוד המקרים שיש צורך ספציפי בשלב אישור התכנית.

בני ארביב: בשלב ביצוע ההפקעה צריך להצביע על צורך ספציפי, אבל בשלב אישור התכנית מדברים על אשכולות.

בני ארביב: מה המשמעות של האשכולות אם התכנית התירה בקומה הציבורית גם חינוך וגם דת?

לאה פדידה: היא לא יכולה, היא יכולה מאשכול אחד.

תומר רוזנר: התכנית יכולה לקבוע מספר אשכולות.

תומר רוזנר: היא תקבע שימוש ברירת מחדל שנובע מאשכול מסוים.

תומר רוזנר: היא תוכל לשנות את ברירת המחדל בתוך האשכול ללא צורך בהליך נוסף.

תומר רוזנר: אם היא תרצה לשנות מאשכול לאשכול, היא לא תצטרך לעשות שינוי תכנית, היא תצטרך לפנות בהליך פרסום.

בני ארביב: בהליך הדומה לשימוש חורג.

בני ארביב: היא יכלה לעשות את זה גם אם לא היה נקבע בתכנית האשכול הנוסף.

יואב קיש: לא היית צריך לעשות שינוי תכנית?

בני ארביב: לא, שימוש חורג.

כרמית יוליס: כשקבעת את זה בתב"ע ידעת שאתה צריך פה איזה שהוא מנעד שייתן לך איזו שהיא חירות לעת הביצוע.

תומר רוזנר: היא לא יכולה בהליך של שימוש חורג.

תומר רוזנר: היא לא מבקשת את ההיתר.

סטלה רות אבידן: היא דורשת מהיזם את השימוש.

אורי דביר: תומר, מה אנחנו מרוויחים מזה שהיא לא יכולה לשנות בתוך האשכול?

יואב קיש: אני אגיד לכם מה את מרוויחים.

בני ארביב: בשלב אישור התכנית מוסד התכנון קובע שני אשכולות, הוא לא יודע מה יהיה בהמשך.

בני ארביב: הוא יכול להגיד ברירת מחדל ככל שלא נמסר מידע להיתר, לא מעבר לזה.

בני ארביב: ברמה התכנונית הוא לא יודע אם צריך גן ילדים או בית כנסת.

בני ארביב: הוא בוחן את ההתנגדויות לשני השימושים האלה עד תום.

בני ארביב: שני השימושים האלה מאושרים מבחינתו.

בני ארביב: זה היתר.

בני ארביב: היתר, בין אם לגן ילדים או לבית כנסת, הוא היתר תואם תכנית.

יואב קיש: אני אגיד לך למה.

יואב קיש: בכל החוק הזה אני עושה איזון בין הצרכים הקהילתיים, הצרכים של השלטון המקומי, ופוטנציאל ההיתכנות שהדבר הזה יקרה ולא ייתקע מבחינת היזמים.

יואב קיש: יש חשיבות גבוהה מאוד, להבנתי, לוודאות כבר בשלב הזה אצל היזמים.

יואב קיש: כמה שאני אגדיל את הספקטרום, את כמות השימושים האפשריים ואת ברירות המחדל, כך אני אקטין את נושא הוודאות אצל היזם ואני אעורר קשיים מהותיים ודרמטיים אצל היזם.

יעקב אשר: גם ליזם עצמו יש חופש פעולה, הוא עוד לא מכר את הדירות.

יעקב אשר: אם בבניין הזה יהיו הרבה מאוד אנשים דתיים, אז הוא ידע שהוא צריך בית כנסת אחד או שני בתי כנסת.

יעקב אשר: אם יהיו זוגות צעירים, הוא יצטרך הרבה גני ילדים.

יעקב אשר: אין בעיה בגמישות הזאת.

יואב קיש: אני נותן את הגמישות.

יואב קיש: איפה הגמישות קיימת?

יואב קיש: אם קבעו שם משהו לקשיש וזה בכלל בנייה לזוגות צעירים, תבוא העירייה ותגיד: אני רוצה להחליף לגן ילדים.

יואב קיש: לא יהיו שום התנגדויות, כולם יסכימו, כולם ירצו, כולם יגידו שזה טוב.

יעקב אשר: אז מה הבעיה שלך לשים את שניהם?

יואב קיש: אני אגיד לך מה הבעיה.

יואב קיש: אם יהיה כתוב גן ילדים והוא ישווק לזוגות צעירים, אני לא רוצה שהם יוכלו באותה גמישות להעביר.

יואב קיש: אני רוצה אותו בתהליך.

יואב קיש: הדרך שלי להכניס אותו לתהליך היא בלהקטין את חוסר הוודאות, לאפשר הליך - זה לא שימוש חורג - בהסכמות.

יואב קיש: ברגע שיש הסכמות אין לי בעיה.

יואב קיש: בסוף יש לי שני גורמים מאוד חזקים, החבר'ה האלה והחבר'ה האלה, כאשר ה"סטלות" הם החלשים בסיפור.

סטלה רות אבידן: אני לא מרגישה שזה מחזק אותנו.

שרה מילוא: זה לא עוזר לנו.

יעקב אשר: שכחת עוד חבר'ה בדרך.

יעקב אשר: כשאתה עושה פרסום, מתחילות התנגדויות.

יעקב אשר: ההתנגדויות הן לא של כל הבניין.

יעקב אשר: מספיק אדם אחד בן 50 או 60 שיגיד שהוא לא רוצה גן ילדים, שהוא רוצה בית כנסת או מכון לשופרות.

יעקב אשר: אתה מסבך תהליכים.

 << אורח >> חיים פיגלין: אני רוצה לשקף את מה שקורה בשטח.

 << אורח >> חיים פיגלין: היום יש מצב שהרשויות מבטיחות שטח בבניינים.

 << אורח >> חיים פיגלין: זה כבר קורה בפועל.

 << אורח >> חיים פיגלין: החוק הזה יכול אולי להקטין את התופעה.

 << אורח >> חיים פיגלין: הרשויות מבטיחות להם שטח של קומה ציבורית.

 << אורח >> חיים פיגלין: הן לא יודעות עוד מה הן רוצות לעשות בו, אין להן שום שימוש, השטח הזה נשאר בפרויקטים בלתי מאוכלס, ללא שימוש, חור שחור.

 << אורח >> חיים פיגלין: הם לא צריכים אותו.

 << אורח >> חיים פיגלין: הם שמים את היד רק כי הם יכולים.

 << אורח >> חיים פיגלין: הם לא צריכים את זה.

 << אורח >> חיים פיגלין: זה נשאר שנה, שנתיים, חמש.

 << אורח >> חיים פיגלין: חבל לתת לדברים האלה יד.

 << אורח >> חיים פיגלין: אם הרשות לא יודעת בעת מתן תיק המידע להיתר מה היא רוצה, כנראה שהיא לא צריכה את השטח.

 << אורח >> חיים פיגלין: אני חושב שזה פשוט אסון שיישארו חורים שחורים שלא צריך אותם.

 << אורח >> חיים פיגלין: זה מה שקורה לנו.

יואב קיש: היא יכולה להגיד בתיק מידע: אני לא רוצה, אני מוותרת.

 << אורח >> חיים פיגלין: היא לעולם לא תגיד את זה.

 << אורח >> חיים פיגלין: עוזי מכיר את הפרויקטים שבהם אני מתאר את התופעה הזאת.

 << אורח >> חיים פיגלין: זה קיים.

 << אורח >> חיים פיגלין: יש לעירייה שם שטחים שהיא לא צריכה, הם ללא שימוש.

יואב קיש: אני רוצה להקטין את חוסר הוודאות בפרויקט, כאשר את זה אני רוצה לעשות על ידי ברירת מחדל.

יואב קיש: את השימושים הגדרנו, אני לא חוזר על זה.

יואב קיש: אתם צריכים בשלב התכנון להגדיר ברירת מחדל.

לאה פדידה: ואשכול.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: מצידי גם כמה אשכולות.

יואב קיש: ברירת המחדל מחוברת לאשכול באופן טבעי.

יואב קיש: זה מאפשר לעיריות את הגמישות בתוך האשכול הספציפי.

יואב קיש: תצטרכו לחשוב איזה אשכול ספציפי יותר חשוב באותו תכנון.

יואב קיש: ברגע שהיזמים, הקבלנים, בעלי הקרקע מבקשים דף מידע להיתר, הם לא יופתעו מאשכול שהם לא ידעו עליו.

יואב קיש: אם במהלך התקופה העירייה רוצה לשנות - אולי עוד לפני שהגשת בקשה להיתר - היא יכולה לפעול בהליך דומה לשימוש חורג.

שלום זינגר: 149.

יואב קיש: התחייבות העירייה לשימוש הספציפי בתוך האשכול רלוונטית למשך תקופת הזמן של המידע.

יואב קיש: אם עבר התוקף של המידע להיתר, אתה צריך לבקש חדש.

 << אורח >> חיים פיגלין: ברגע שהגשתי בקשה להיתר הם לא יכולים לשנות, כי זה מעכב את ההיתר, אי אפשר יהיה להוציא היתר.

יואב קיש: אתה ממשיך עם ההיתר.

יואב קיש: אם הם רוצים לשנות, הם מקדמים את ההליך שלהם של שינוי ייעוד.

יואב קיש: אני מניח שאם אתה רוצה לבנות מהר והם גם רוצים שינוי מהר, יהיה דין ודברים, ינסו למצוא פתרון לעניין הזה.

סטלה רות אבידן: האזרח הקטן לא יכול לעקוב.

תומר רוזנר: הוא לא צריך לעקוב, יש פרסום במקום, מודעות בדואר רשום.

קריאה: אין התנגדות לזה שהוודאות נוצרת בשלב של הבקשה למידע.

קריאה: שם היזם מגיע מספיק מוכן לקדם את הפרויקט והעירייה - -

יואב קיש: יש גם חשיבות לאשכול לפני זה.

יואב קיש: יש עסקאות במגרשים האלה.

קריאה: אני מבקש שייכנס שהעניין של שינוי האשכול לא ייצור מצב שיהיה עיכוב להיתר.

קריאה: אנחנו יודעים מניסיון שלרשות המקומית יש את הזמן שלה.

קריאה: אנחנו בתור יזמים יכולים להיתקע בגלל שהם רצו להחליף מאשכול אחד לשני.

יעקב אשר: הוא סותר את עצמו מבחינת האינטרס שלו, אבל בסוף הוא צודק.

יעקב אשר: בכל תהליך כזה, תקרא לו 149, תקרא לו 148, תייפה אותו, אתה נכנס לסאגה שאתה לא יודע איך אתה גומר אותה.

יעקב אשר: מה קורה במצב כזה?

יעקב אשר: העירייה לא תשנה את דעתה, כי יש לה לחץ כזה או אחר שהיא צריכה אותו.

יעקב אשר: ליזם מתקתק הזמן שהוא לא מוסר את הדירות.

יעקב אשר: אתם מוסיפים רגולציה.

יעקב אשר: אם יש טווח של דברים שבו מראש אתה יודע שזה יכול להיות הכי גרוע - -

קריאה: עם זה שהם רבים על אם זה יהיה גן ילדים או חדר כושר אין שום בעיה, רק שההיתר יצא.

יעקב אשר: יש דברים שכשאתה מפשט אותם הם הולכים יותר נכון, במיוחד בסוג כזה.

יעקב אשר: אם אתה מתעכב בבנייה בשלוש-ארבע שנים, יכול להיות שיצא שכרו בהפסדו.

יעקב אשר: במקום שהיזם מפסיד גם הציבור מפסיד, אין אפס בדברים האלה.

יואב קיש: אני מסכים.

יעקב אשר: כשאנשים באים לקנות את הדירות, הקבלן יכול לומר להם: זה יכול להיות בית כנסת או גן ילדים.

יעקב אשר: אתה תוחם את זה לשלושה-ארבעה דברים.

יעקב אשר: 50% מהאנשים כבר קנו את הדירות.

יעקב אשר: במצב הזה מי שיפסיד זה הם.

יעקב אשר: אנחנו באים כאילו לעזור להם, אבל אתה תקוע בין האינטרס העירוני והלחץ של מה הם שצריכים, ובין האינטרסים של 50% מהאנשים.

יעקב אשר: צריך לתת מרחב מסוים.

יעקב אשר: מה שמעבר למרחב הזה יכול להיות רק אחרי תקופה מסוימת, רק אחרי שהעירייה עשתה עבודת שטח והחליטה לשנות.

יואב קיש: המרחב הוא באשכול.

יעקב אשר: ואם זה יהיה שני אשכולות, מה קרה?

יואב קיש: אני ממילא רוצה ללכת למתווה שהיזם ימסור לעירייה מעטפת, לא גמרים.

יואב קיש: ככה אתה פותר הרבה מאוד מהבעיות האלו.

יעקב אשר: אמרתי להם את זה אחרי הישיבה הקודמת.

יעקב אשר: ככה עשיתי בבני ברק.

יואב קיש: אפשר שתישאר קומה שיהיה ויכוח על השימוש שלה, אין בה עוד גמרים.

יואב קיש: אתה יכול להמשיך עם ההיתר, לא לעכב.

יואב קיש: אני לא רוצה שני אשכולות, כי יש משמעות כבדה לכל אשכול ואשכול, אלה דברים שונים.

יעקב אשר: זה שאתה אומר שיש שני אשכולות, או שאמרו מקודם שאם יש יותר אשכולות ניתן את כל האשכולות, זה לא ככה.

יעקב אשר: בבניין מגורים של שכונה יש צרכים של לימוד, יש צרכים של תפילה, יש צרכים של דברים כאלה ואחרים.

יעקב אשר: אתה לא בא סתם עם אשכול ותוקע אותו באיזה שהוא מקום.

יעקב אשר: אם אתה נותן אפשרות בזמן המידע לשני אשכולות, אז כל אדם יידע מה יש בתוך האשכולות האלה, יידע מה הכי גרוע ומה לא.

יעקב אשר: אמרת לגבי הנושא של המעטפת.

יעקב אשר: את המעטפת נכון לעשות גם בגלל שלא כדאי להיכנס אחר כך עם היזם לריהוט, לפה ולשם.

יעקב אשר: בסוף אף אחד לא מרוויח מזה.

יעקב אשר: יש הבדל גדול בין שאתה עושה מעטפת לגן ילדים לבין שאתה עושה מעטפת למשהו אחר.

יעקב אשר: מעטפת זה לא רק קירות, זה גם הכנה לאינסטלציה, הכנה לזה, הכנה לפה והכנה לשם.

יואב קיש: השינויים במעטפת פחות קשים.

יעקב אשר: אני לא אומר את מה שאני אומר כהסתייגות, אלא כמשהו למחשבה והחלטה שלנו ביחד.

יעקב אשר: אם אנחנו מגבילים לשני אשכולות, ואני אענה לגברת ששאלה למה אני לא שם את כל האשכולות - -

יואב קיש: מה אתם, הקבלנים, הייתם רוצים בסיטואציה שהעירייה רוצה לשנות, דבר שיכול לעכב אתכם?

יואב קיש: היית רוצים לקבל את השינוי של העיריה באשכול אחר?

 << אורח >> חיים פיגלין: היינו מעדיפים שלא תתאפשר אפשרות לשינוי מרגע מסירת המידע עד גמר ההקמה של הפרויקט.

יעקב אשר: זה בסדר.

תומר רוזנר: זה ברור.

 << אורח >> חיים פיגלין: שיינתן שימוש.

יואב קיש: אם היא רוצה לעבור אשכול בשלב המידע.

בני ארביב: לאשכול שהותר בתכנית, האם זה שימוש חורג?

יואב קיש: משלב המידע ברור שלא ישנו, ברור שהולכים לבנייה והיתר.

יואב קיש: בשלב המידע נתנו להם גמישות בתוך האשכול.

יואב קיש: באה העירייה ואומרת: יכול להיות שאנחנו רוצים אשכול אחר.

יואב קיש: בזה שאנחנו מחייבים אותם להישאר באותו אשכול, אנחנו מכריחים אותם ללכת לבקשת שינוי שימוש בשלב המידע.

יואב קיש: אתם, הקבלנים, במלכוד, כי אתם מוצאים את עצמכם נתקעים בגלל עירייה שרוצה לעשות שינוי שימוש.

יואב קיש: מה אתם מעדיפים?

 << אורח >> חיים פיגלין: אנחנו מעדיפים שלא תתאפשר גמישות כזאת לעירייה.

 << אורח >> חיים פיגלין: אנחנו כבר בתכנון.

 << אורח >> חיים פיגלין: השימושים משפיעים על התכנון.

יואב קיש: לא, אתה בשלב בקשת המידע.

 << אורח >> חיים פיגלין: כבר בשלב בקשת המידע אנחנו בתכנון, אנחנו עם אדריכלים וצוות יועצים.

יעקב אשר: מה עוזר לך 149 לעניין הזה?

 << אורח >> אורלי הראל: יש הבדל בין ההליך התב"עי להליך של הוצאת היתר הבנייה.

 << אורח >> אורלי הראל: בהליך של התב"ע מגוון השימושים צריך להיות רחב, כי הטווח בין השלב שבו מכינים את התב"ע והיא מתאשרת בוועדות התכנון מקומית ומחוזית לבין השלב של הוצאת ההיתר יכול לקחת עשר שנים ו-15 שנים.

 << אורח >> אורלי הראל: בטווח הזה יש שינויים בתפישות עולם, לא יודעים מה.

 << אורח >> אורלי הראל: שלב המידע צריך להיות מאוד מאוד ברור.

 << אורח >> אורלי הראל: לתת, כמו שאתם אמרתם, אשכול אחד זה בסדר בשלב המידע - היזם יודע מה הוא רוצה, העיריה צריכה לדעת מה היא רוצה.

יואב קיש: אנחנו מדברים על בקשת היתר למידע.

יואב קיש: שם זה באותו אשכול.

 << אורח >> אורלי הראל: אותו אשכול.

יואב קיש: מה אם את רוצה לעבור אשכול?

 << אורח >> אורלי הראל: אני מדברת על השלב המקדמי יותר.

 << אורח >> אורלי הראל: לא לעצור בשלב התב"ע באשכול אחד, כי אולי היום הבדיקה אומרת שצריך בית ספר, אבל בעוד 15 שנים - -

יואב קיש: לזה לא הסכמנו.

יואב קיש: אתם צריכים לחשוב על זה.

יואב קיש: כרגע אני משאיר את מה שקבענו, שזה יישאר באשכול, כאשר לעירייה יש גמישות באשכול.

יואב קיש: לכל שינוי מהאשכול יש משמעויות כבדות על היזמים, לכן יהיה צריך לייצר הליך נפרד.

יואב קיש: עשינו פה עבודה היום, הגדרנו רשימת שימושים מצומצמת לבנייני מגורים, שזאת הייתה מטרתי מלכתחילה.

יואב קיש: כדי להקל ולאפשר לכם גמישות בלהבין שלא חרב העולם שעכשיו מחליפים פה שימוש, אם תבואו ותגידו לנו שעם כל השימושים, את אלה שהגדרנו בבנייני מגורים, אין לכם בעיה כרגע, אז נפתח את זה.

יואב קיש: תודה רבה, הישיבה נעולה.