ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 858, 2018-10-15 09:30

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם, מתנצל על האיחור.

אלי אלאלוף: למרות שהגעתי בזמן לכנסת, זה היה באיחור רב לעומת התכנון.

אלי אלאלוף: נחזור להצעת חוק של עידוד תרומות מזון של חבר הכנסת מקלב ומספר חברים שאינם פה.

אלי אלאלוף: היום ה-15 באוקטובר 2018, ו' בחשון תשע"ט, והשעה 9:39 דקות.

אלי אלאלוף: קיבלנו הצעות לתקן את החוק כפי שהוא עבר בקריאה ראשונה מטעם משרד המשפטים, אז אני חושב שיהיה הגיוני שתפתחו בדיון.

לילך וגנר: שלום, אני ממשרד המשפטים בתחום הפלילי.

לילך וגנר: נמצאת כאן תמר קלהורה שהיא מבחינת המשפט האזרחי.

לילך וגנר: נפגשנו אחרי הדיונים שהיו בוועדה גם עם נציגי ארגון לקט ושוחחנו בנוגע לנוסח שעבר ולנוסח הרצוי על ידם.

אלי אלאלוף: הרצוי לכם.

לילך וגנר: גם על ידם.

לילך וגנר: הגענו להסכמות.

אלי אלאלוף: אתם באים להסכמה איתם?

אלי אלאלוף: מה שהם הציעו אתם מסכימים?

גדעון כרוך: אני מנכ"ל לקט ישראל.

גדעון כרוך: כן, זה בהחלט סוכם בינינו.

גדעון כרוך: ישבנו עם נציגי המחלקות וזה מסוכם בינינו.

גדעון כרוך: בהחלט מה שלילך אומרת.

לילך וגנר: בסופו של דבר, האינטרס פה הוא אינטרס משותף של כל הנוגעים בדבר.

לילך וגנר: מצד אחד, לעודד תרומות מזון שהן חיוניות לאוכלוסיות במצוקה.

לילך וגנר: מצד שני, לאפשר סטנדרט גבוה ואחיד בנושא של המזון, שחל על כולם.

לילך וגנר: האינטרס הוא אינטרס זהה של הארגונים ושלנו.

לילך וגנר: מצד אחד לעודד תרומות מזון כדי לאפשר לאוכלוסיות במצוקה לקבל מענה ומצד שני, להגן על בריאות הציבור באופן אחיד, כולל האנשים שמקבלים תרומות מזון כך שהם יקבלו מזון בסטנדרט גבוה.

לילך וגנר: עד היום, ממה שהבנו, זה מה שקרה.

לילך וגנר: מעולם לא הייתה תופעה של הרעלות מזון בהקשרים האלה.

לילך וגנר: העמותות שמחלקות מזון, מחלקות מזון באיכות גבוהה וטובה לאוכלוסיות הנצרכות ובעינינו מאוד מאוד חשוב שכל האינטרסים האלה יבואו לידי ביטוי.

לילך וגנר: מכאן הנוסח שגיבשנו ביחד ובהסכמה, שתואם גם את החלטת ועדת השרים שאנחנו כנציגי הממשלה כפופים אליה.

לילך וגנר: לכן הגענו לנוסח שבאמת משדר את כל האינטרסים האלה, אומר שהפטור מאחריות יינתן כאשר עומדים בחקיקת המזון, בחקיקה הרלוונטית לעניין הזה.

לילך וגנר: הארגונים ממילא עומדים בחקיקה הזאת וממה שהבנו, לפעמים אף מטילים על עצמם סטנדרט גבוה יותר.

לילך וגנר: מצד שני, לא פועלים בהתרשלות.

לילך וגנר: במצב כזה יינתן הפטור וברור לכולם שזה מבטיח גם את בריאות הציבור וגם את האינטרס של עידוד המזון.

לילך וגנר: אני אענה על כל שאלה בהקשר הזה.

ענת מימון: אני אשמח לשאול כיצד זה משנה את המצב המשפטי הקיים היום.

ענת מימון: גם היום, ארגון שעומד בכל הוראות הדין ולא מתרשל, לא אחראי, לא מבחינה אזרחית ולא מבחינה פלילית.

ענת מימון: אז מה בעצם אנחנו עושים בהצעת החוק הזאת?

לילך וגנר: אני מסכימה שבמידה רבה, גם היום זה המצב הקיים.

לילך וגנר: אבל הארגונים שוחחו איתנו וסיפרו על חסמים שהם נתקלים בהם בעבודה מול תורמי מזון פוטנציאליים, והקשיים שהם הציפו והעלו בהקשרים האלה.

לילך וגנר: אנחנו חושבים שלהעלות את הדברים על גבי חוק שעוסק בנקודה הזאת, יסייע בידם לתמרץ את אותם ארגונים שפחות מכירים את המצב החוקי הקיים, שאין להם עורכי דין שיכולים לתת להם ייעוץ משפטי.

לילך וגנר: הבעיה, כפי שאני הבנתי אותה, היא לא מול ארגונים גדולים כמו הצבא שתורם תרומות מזון או ארגונים גדולים שיש להם ייעוץ משפטי, שיכולים לתת חוות דעת ומבינים שהחשיפה שלהם מבחינת האחריות הפלילית והנזיקית היא ממילא לא קיימת בעצם, אם הם עומדים בכל הסטנדרטים.

לילך וגנר: מדובר בכאלה שלא מתמצאים מספיק בתחום המשפטי ורוצים לדעת שזה באמת המצב הקיים.

לילך וגנר: במידה מסוימת, ההצעה הזאת נותנת מענה לצורך הזה ולעידוד של אותם גורמים לתרום מזון בלי שהם יחששו שחרב המשפט הפלילי או הנזיקי תהיה מונפת עליהם במצבים שהם פעלו בהם כדין ולא התרשלו.

אלי אלאלוף: משרד הבריאות, יש לכם מה להגיד?

פרופ' רונית אנדלוולט: אני ראש אגף התזונה.

פרופ' רונית אנדלוולט: רציתי רק לבקש להוסיף, מעבר לכל מה שנאמר פה וכל מה שסוכם פה, את נושא האיכות התזונתית.

פרופ' רונית אנדלוולט: עשינו מחקר מאוד גדול בקרב מקבלי תרומות מזון ואחת הבעיות שאנחנו נתקלים בה היא שהם סובלים הרבה יותר ממחלות כרוניות, מסוכרת, ממחלות לב, כלי דם וכולי.

פרופ' רונית אנדלוולט: אנחנו רוצים שגם האיכות התזונתית תהיה יותר גבוהה, כלומר שלא יחלקו מזון מזיק, לא רק מבחינה תברואתית אלא גם מבחינה בריאותית.

פרופ' רונית אנדלוולט: הייתי מבקשת להוסיף גם את הנדבך הזה.

אלי אלאלוף: זה מתחיל להיות מסוכן.

פרופ' רונית אנדלוולט: אני חושבת שאנחנו לא צריכים להזיק לאנשים שאנחנו תורמים להם מזון.

אלי אלאלוף: מי אמר שאלה שמקבלים את האוכל הם חולים והם צריכים יותר זהירות?

פרופ' רונית אנדלוולט: אנחנו לא רוצים לגרום להם לתחלואה.

פרופ' רונית אנדלוולט: זה גם חלק מהעניין.

פרופ' רונית אנדלוולט: זאת אחריות שלנו, של בריאות הציבור.

אלי אלאלוף: הו, באמת.

אלי אלאלוף: אני חושב שזאת אזהרה מיותרת.

פרופ' רונית אנדלוולט: חלק גדול מהתרומות הן של מזון מזיק.

פרופ' רונית אנדלוולט: לא, לא אמרנו את זה.

אלי אלאלוף: מה השטויות האלה?

פרופ' רונית אנדלוולט: אנחנו לא רוצים שיחלקו חטיפים וממתקים כי זה מזיק לבריאות.

פרופ' רונית אנדלוולט: וזה חלק ממה שמחלקים.

אלי אלאלוף: לא, יש גבול.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה להודות לך ומאוד מעריך את זה שאת הדיון במושב החורף שבא עלינו לטובה אתה פותח בנושא ערכי מאוד, נושא של נתינה.

אורי מקלב: זה מתאים ליושב-ראש.

אורי מקלב: הנושא מתאים לך בערבות ההדדית, באכפתיות ולראות איך אנחנו יכולים כחברה לתת אחד לשני ובאמת לעזור אחד לשני.

אורי מקלב: אם אפשר דקה מהזמן של הוועדה איזו תובנה שהייתה לי הבוקר בעניין הזה בדרך לכאן.

אורי מקלב: בפרשת השבוע שקראנו בשבוע האחרון היה הסיפור של המבול ותיבת נח.

אורי מקלב: מגיל קטן הסיפור הזה תופס אותנו ולא רק אותנו, שקוראים את פרשת השבוע בפרשת נח, אלא מיליוני אנשים בעולם.

אורי מקלב: היה מבול והתיבה הזאת – לא כל כך גדולה.

אורי מקלב: היא הייתה יפה ומרשימה מאוד – ובכל אופן הכילה את כל החיות, את כל הבהמות, את כל העופות.

אורי מקלב: כולם נכנסו בתיבה אחת.

אורי מקלב: חלק היו זוג, חלק שבעה זוגות מאותו מין ובסופו של דבר מדובר במשהו מרשים.

אורי מקלב: הסיפור הזה תפס אותנו אחרת בכל גיל.

אורי מקלב: כשהיינו יותר קטנים שאלנו איך האריה עם הכבש, איך הם היו ביחד?

אורי מקלב: איך הוא השתלט עליו?

אורי מקלב: איך כל אחד?

אורי מקלב: לאט לאט, עם הגיל, ראינו דברים אחרים בתוך סיפור נח.

אורי מקלב: בכל פעם שאנחנו קוראים את זה, אנחנו מסתכלים על זה אחרת.

אורי מקלב: היום אנחנו מסתכלים איך הייתה חלוקת המזון, איך הוא הסתדר עם חלוקת המזון שנה שלמה בתיבה אחת.

אורי מקלב: גם דובים, גם נמרים, גם אריות, גם היפופוטם.

אורי מקלב: איך?

אורי מקלב: לא מספרים לנו וודאי שזה היה נס.

אורי מקלב: לא נתנו כדי שבעה לכולם, אבל כולם היו שבעים, גם מקצת.

אורי מקלב: כל אחד קיבל את האוכל.

אורי מקלב: מאוד ציינו את זה שנח עבד קשה מאוד.

אורי מקלב: נח ואשתו ושלושת בניו עבדו מאוד קשה בשנה הזאת.

אורי מקלב: יום ולילה.

אורי מקלב: כשהוא יצא מהתיבה, הוא יצא צולע על רגליו כי פעם הוא איחר את המזון של האריה והאריה נתן לו מכה עם הרגל שלו והזכיר לו שהוא קצת איחר.

אורי מקלב: לכן הוא יצא צולע מהתיבה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, הוא סיפק את צרכי כולם יומם ולילה.

אורי מקלב: ונשאלת השאלה: אם כל האכילה שלהם וכל האספקה הייתה בדרך נסית – היא הייתה קצת טבעית, אבל בעיקר נסית – הוא היה חייב יומם ולילה?

אורי מקלב: לא היה מספיק שהיה עובד 18 שעות ביום?

אורי מקלב: היה צריך לעבוד 24 שעות ולא נתן כמעט שינה לעיניו?

אורי מקלב: התשובה היא שכאשר יש משהו – דור שהשחית את עצמו ולא הייתה בו נתינה אחד לשני.

אורי מקלב: לא היה דבר כזה וכל אחד דאג רק לעצמו.

אורי מקלב: אני בטוח שאם היה חוק הצלת מזון, לא היה מגיע מבול לעולם.

אורי מקלב: רק בגלל שכל אחד דאג רק לעצמו ולקח מהשני, דור כזה צריך לתקן את זה וצריך בנתינה בלתי רגילה שמיישרת את הקו הזה.

אורי מקלב: במצב שלנו, כשיש לנו עוני כל כך גדול והפערים כל כך גדולים, כשכל ילד שלישי במדינת ישראל הוא ילד רעב, הוא ילד שחסר לו מזון, הוא סובל מתזונה לקויה, וכל אדם רביעי סובל מעוני – קשישים, חלשים, מוחלשים, משפחות שלמות – אנחנו צריכים לעשות מאמץ כדי ליישר את זה.

אורי מקלב: עם ישראל מתגלה ביופיו.

אורי מקלב: אנשים שלכאורה לא חסר להם מה לאכול, אנשים בעלי מפעלים, בעלי מסעדות ובעלי בתי מלון לא יכולים לזרוק אוכל.

אורי מקלב: הם מבקשים: בואו, אנחנו רוצים לתת את זה.

אורי מקלב: כואב לנו הלב.

אורי מקלב: אנחנו מרגישים שאנחנו משחיתים את המזון והשחתה של הנפש עצמה ולא רק את המזון שאנחנו זורקים.

אורי מקלב: זה לא איזה צו: בל תשחית, שאתה אוהב להזכיר.

אורי מקלב: זה לא רק ציווי ממוני.

אורי מקלב: הציווי בל תשחית לא אומר שלא להשחית כי חבל על הכסף.

אורי מקלב: יש כאן משהו הרבה יותר ערכי.

אורי מקלב: יש עמותות שעושות עבודות קודש.

אורי מקלב: הן מייצגות את עצמן, מייצגות הרבה.

אורי מקלב: יש כאן משהו מיוחד במדינה שהיא תמיד מציינת את זה בערבות הדדית.

אורי מקלב: הבן שלי וכלתי הלכו אתמול לנחם את המשפחה בבית"ר, שנשרפו להם שני הילדים.

אורי מקלב: רואים איך שעם ישראל מגיע בהמוניו, עשרות-עשרות קילומטרים.

אורי מקלב: באים מכל חלקי הארץ בנתינה ורוצים לעזור – מה שאתם צריכים.

אורי מקלב: הם לא מכירים את האנשים.

אורי מקלב: עם ישראל ביופיו, שם אנחנו מתגלים.

אורי מקלב: מגיע לכאן משהו שאנחנו יודעים שעוזר בסדרי גודל ענקיים.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, לא מדובר כאן במשהו קטן אלא בסדר גודל ענקיים שעושים שינוי משמעותי ומהותי.

אורי מקלב: אין חולק על הדבר הזה וגם הגופים המקצועיים אומרים את זה.

אורי מקלב: כבר מזמן השתחררת ואתה מנסה להביא לוועדה.

אורי מקלב: לא מדובר בשאריות מזון שאוספים משולחנות אוכל.

אורי מקלב: מדובר באותם מגשים שעד לפני דקה מכרו ב-100 שקל לקילו או ב-120 שקל לקילו, עכשיו מורידים את המחיר, עוברת השעה ארבע וזה עובר למישהו אחר.

אורי מקלב: בתקופה האחרונה אני משתדל לבוא למזנון הכנסת בשעה שלוש.

אורי מקלב: אני רוצה לבוא ולראות ואני רואה את האנשים שעושים את הפעולה היפה הזאת.

אורי מקלב: הצדיקים שבאים ומייד אחרי השעה שלוש נותנים להם עם הניילון הנצמד וככה זה עובר.

אורי מקלב: מדובר על כך שעומדים בסטנדרטים ולא מדובר על כך שהאנשים האלה מובילים או עושים פעולה בצורה בלתי ראויה.

אורי מקלב: הם צריכים לעבוד כולם עם רישיונות.

אורי מקלב: מי שמחלק אוכל ומי שמביא אוכל, יש לו סטנדרטים ויש לו רגולציה.

אורי מקלב: הוא מחויב לזה, לכול הוא מחויב.

אורי מקלב: אנחנו באים עכשיו ורוצים לייצג את החלשים.

אורי מקלב: האם אדוני וחבריי מסכימים איתי שיש הבדל במהות בין אדם שמוכר מנה פלאפל, שיש לו אחריות גדולה, לבין אדם שעבר ברחוב, ראה איש רעב ותרם לו מנה פלאפל.

אורי מקלב: אותה מחויבות יש למי שמכר את הפלאפל לבין מי שקנה פלאפל ותרם אותה.

אורי מקלב: האחריות היא מלאה.

אורי מקלב: אני באמת שואל האם אנחנו חיים במדינה דיקטטורית?

אורי מקלב: האם יש דיקטטורה פקידותית?

אורי מקלב: אני מאוד מעריך את זה ואני מבין שמאוד רואים את הצד הפורמלי.

אורי מקלב: ארצות הברית, שהיא לא פחות מאיתנו מבחינה תקנונית, ניהולית ופורמלית, כבר מזמן ראתה שלמרות שהיא מקובעת מאוד, היא יודעת להתגמש במקרה הזה.

אורי מקלב: ואנחנו לא יודעים להתגמש בעניין הזה?

אורי מקלב: אנחנו לא רואים את מערכת האיזון בין חשש שהוא מאוד קיצוני ולא מצוי לבין החסמים שאנחנו רוצים לעשות?

אורי מקלב: מי מגן על הילד החלש ועל המשפחה החלשה שלא יקבלו, חס וחלילה?

אורי מקלב: מי מדבר על כך שהם יקבלו משהו לא טוב?

אורי מקלב: אנחנו מדברים על אדם שתורם מזון ובזה נגמרת המחויבות שלו.

אורי מקלב: מי קובע את זה?

אורי מקלב: מי קובע מה צריך הילד?

אורי מקלב: פקידות או אנחנו, הנבחרים, שאנחנו מייצגים אותם?

אורי מקלב: במערכת האיזונים הזאת אולי יש גם שיקול.

אורי מקלב: יש מערכת איזונים והשכל הישר מבחינתנו הוא שצריך להתיישר ולראות את המשקל הערכי והמעשי שהוא הרבה יותר כבד, מול חששות כאלה.

אורי מקלב: לזה אנחנו רוצים להגיע.

אורי מקלב: אני לא יודע אם הגיעו או לא הגיעו להסכמים.

אורי מקלב: אני לא יודע ואני לא שואל אותם אם זה היה בכפייה, אם זה היה מחוסר ברירה.

אורי מקלב: או שהם אומרים שעדיף ציפור אחת ביד משתיים על העץ.

אלי אלאלוף: אני לא מאמין שזה היה בכפייה.

אורי מקלב: אבל ברור שהם הגיעו לפגישה כשהעמדה הנחרצת של המשרד הייתה נגד.

אורי מקלב: את זה אנחנו יודעים וזה לא סוד.

אורי מקלב: בחוק הזה יש במובן ההצהרתי והמהותי וזה מביא אותנו לעוד תוספת.

אורי מקלב: חבל שלא נגיע להרבה יותר שלמות, למשהו הרבה יותר רחב בעניין הזה.

אורי מקלב: אני מאוד מעריך את זה שאתם מסתפקים בזה.

אורי מקלב: אתם רוצים להתקדם עוד צעד וזה חשוב לכם ואתם רואים בזה משהו חשוב מאוד?

אורי מקלב: אני מעריך את זה ואני רוצה להיות שותף.

אורי מקלב: גם אתה רוצה להיות שותף.

אורי מקלב: השאלה היא למה אנחנו לא רוצים לעשות את זה הרבה יותר מושלם.

אלי אלאלוף: אני אשמח שנציגי לקט יגידו לנו מה עמדתם.

אלי אלאלוף: תרשו לי רק לעבור נושא בזכות החבר מקלב.

אלי אלאלוף: בשבוע שעבר הייתי באפריקה מטעם הכנסת עם חברי הכנסת נגוסה ויוסי יונה.

אלי אלאלוף: מאז, אני מתחיל להסתייג מהמילה עוני כשזה נוגע למדינה שלנו.

אלי אלאלוף: אני מתבייש שאני שייך לאנושות הזאת.

אלי אלאלוף: היינו בשתי מדינות, אחת בהשפעה אנגלית ואחת בהשפעה צרפתית.

אלי אלאלוף: הערבית המרוקאית שלי לא שווה, לא הדלי ולא הידית שלו.

אלי אלאלוף: המדינות הקולוניאליסטיות לשעבר ממשיכות ליהנות ולהוציא משם את המעט שיש במקום להשאיר למדינה ולעמים האלה.

אלי אלאלוף: אבל אני חושב שגם אצלנו מתחיל להיות over dose של חוקים ושל אזהרות ושוכחים בכלל את החלק האנושי שלנו.

אלי אלאלוף: מי שתורם לא יעיז מראש לתרום משהו מקולקל.

אלי אלאלוף: ואם זה יהיה מקולקל, אני בטוח שזה לא ביודעין.

אלי אלאלוף: הייתי במפעל הזנה – ניהלתי את זה כמה שנים טובות.

אלי אלאלוף: קרו לנו מקרים שתבלין מסוים קלקל חלק מהמגש, אבל שום דבר לא נעשה בזדון.

אלי אלאלוף: פה אנחנו לוקחים בחשבון מראש שכל מי שתורם, יש לו גם איזו כוונה לא תמיד כנה, נקייה וכולי.

אלי אלאלוף: זה פשוט לא יאומן.

אלי אלאלוף: כשאני רואה את האזהרות האלה ואת התיקונים וחוסר הרוגע שיש אצלם עם הצעת החוק המקורית שלנו, אני לא מבין את זה.

אלי אלאלוף: אני לא מבין בשביל מה הרדיפה שלכם אחרי החוק הזה.

אלי אלאלוף: כבר כמה שנים עוסקים בחוק.

אלי אלאלוף: התעסקו לפניי ואני ממשיך.

אלי אלאלוף: זה דבר שהיה צריך להיות מהיר מאוד וחבל על כל יום שלא מנצלים את זה.

אלי אלאלוף: נאמרו פה מספרים ותאמינו לי, יש יותר במציאות.

אלי אלאלוף: היא עוד קשה אז למה אנחנו ממשיכים כל הזמן להביא לנו הצעות תיקון לתיקון של החוק שעוד לא עבר?

אלי אלאלוף: תנו לנו לנסות את זה ואם יהיה צורך אחר כך לתקן חוקים, אנחנו נתקן חוקים.

אלי אלאלוף: כרגע אני חושב שאנחנו מגזימים בשמירה כביכול על האינטרס הציבורי ובסוף, תכלס, לא מחלקים אוכל או שמחלקים אותו חלקית לעומת היכולות של השפע הישראלי.

אלי אלאלוף: ויש לנו שפע, לשמחתנו.

אלי אלאלוף: אני מציע באמת שנפסיק ובכל מקרה נסיים את זה היום.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, אני לא אתן שום משחק.

אלי אלאלוף: האחריות היא על לקט ואני אומר לכם בשיא הכנות.

אלי אלאלוף: אני אוהב את חברי הכנסת, אבל אתם הסוכן המרכזי ובכבוד רב בניתם לעצמכם את המעמד הזה.

אלי אלאלוף: אם אתם תחליטו שזה מתאים, אני אומר לך שהיום אנחנו גומרים.

אלי אלאלוף: אבל אם לא, גם גומרים היום.

אלי אלאלוף: בבקשה, אנשי לקט.

אלי אלאלוף: יש לכם אחריות לא קטנה.

גדעון כרוך: אני מנכ"ל של לקט ישראל.

גדעון כרוך: אני לא אצא ידי חובתי אם אני לא אודה לכמה אנשים וברשותך, גם לך, אדוני היושב-ראש, על התמיכה בחוק והדחיפה החזקה.

גדעון כרוך: כמובן, ליוזם החוק, חבר הכנסת מקלב ולחברי הכנסת אבקסיס, חיליק בר ושולי מועלם, שהייתה בהתחלה גם בזה.

גדעון כרוך: הם באמת דחפו את החוק הזה.

גדעון כרוך: וגם תודה לאנשי משרד המשפטים שאני חושב שבשבוע האחרון עבדנו איתם בצורה מאוד נמרצת כדי להגיע להסכמות לגבי החוק.

גדעון כרוך: אני חושב שזה מאוד חשוב.

גדעון כרוך: בל נשכח שהחוק הוא לעידוד והצלת מזון.

גדעון כרוך: עידוד היא מילה מאוד מאוד חשובה בעינינו כי אנחנו רוצים לפתוח פתח לאותם ארגונים שעד היום לא תרמו או התנדנדו ולא לקחו את היוזמה כמו שיש פה, בכנסת, שתורמים מזון ממזנון הכנסת הבשרי כבר כשנה.

גדעון כרוך: אנחנו רוצים לקרוא לאותם ארגונים, ואני חושב שזה מה שהחוק יעשה וזאת הכוונה שלנו, לפתוח את הדלתות לאותם מקומות שמתנדנדים ושלא יודעים להחליט האם כן או לא, האם הם מכוסים חוקית או לא.

גדעון כרוך: יש לנו מאגר של שמות וארגונים מאוד רציניים שרוצים ומחכים, כי עד היום לא היה להם את הכיסוי הזה.

גדעון כרוך: החוק הזה מאוד מאוד ישפיע על היקף התרומה והלוואי ונוכל כלכלית לבוא ולאסוף את כל המזון הזה, שלהערכתי ייפתח בפנינו כבר ברגע שהחוק יאושר סופית.

גדעון כרוך: אני חושב שיש פה אמירה מאוד מאוד ברורה של הכנסת וזה צעד ראשון.

גדעון כרוך: יש עוד צעדים שאפשר לעשות ואולי אדוני צודק בזה שאפשר לבחון ולראות האם זה משפיע או לא משפיע.

גדעון כרוך: אם זה לא משפיע, בואו נשנה את החוק כך שהוא כן ישפיע.

גדעון כרוך: ואם זה משפיע – מצוין ונחדד את זה עוד יותר.

גדעון כרוך: אני חושב שיש פה אמירה מאוד מאוד ברורה של הכנסת.

גדעון כרוך: יש פה הזדמנות לסגירת פערים חברתיים שנפערים וקיימים באמצעות ארגונים כמו לקט ישראל, שבאמת בא ועושה את זה.

גדעון כרוך: יש עוד הרבה מאוד ארגונים טובים שעוסקים בנושא הזה.

גדעון כרוך: זאת הזדמנות שלא הייתה עד היום.

גדעון כרוך: אנחנו מצטרפים עם החוק הזה להרבה אומות בעולם שזה כבר קיים בהן וזה מעמיד אותנו במקום שווה.

גדעון כרוך: אני חושב שיש פה אמירות רבות מעבר לחוק עצמו.

אלי אלאלוף: ומה דעתכם לתיקון המוצע של משרד המשפטים?

גדעון כרוך: אני חושב שהתיקון המוצע זה מה שאנחנו סיכמנו.

גדעון כרוך: הצלחנו להגיע לסיכום עם משרד המשפטים, גם עם האזרחי והפלילי ביחד, שזה נוח לנו.

גדעון כרוך: החוק הזה, כפי שהוא כרגע, נוח לנו להתחיל איתו את העבודה.

גדעון כרוך: שוב, אני מתחבר למה שאמרת שנראה איך זה עובד ואפשר לבחון את הנתונים.

אורי מקלב: אני חושב שהיושב-ראש התכוון בדיוק לכיוון השני, שאם חס וחלילה יש בעיה, נשנה את זה כמו שרגולציה עושה.

אלי אלאלוף: אני התכוונתי לא לשנות, אבל אם הוא, הצרכן המרכזי, מסכים, אני סומך עליו.

אלי אלאלוף: הם מספיק אחראים.

אלי אלאלוף: אני שוב אומר שהאחריות עליכם.

אלי אלאלוף: אני כל כך שמח שלפעמים המחוקק הוא בתיאום מלא עם הגוף המשתמש בחוק ואני אהנה גם מזה.

אלי אלאלוף: נראה בזה גם צעד חיובי ובמיוחד שישבתם.

אלי אלאלוף: לא ידענו על כך.

אלי אלאלוף: אני לא קיבלתי דיווח על ישיבות משותפות ואני מברך על כך.

אלי אלאלוף: שלא תחשבו שמפני שלא הייתי, זה לא טוב.

אלי אלאלוף: לא, חס ושלום.

אלי אלאלוף: אם זאת העמדה שלכם, בואו נסכם.

גדעון כרוך: יש לי רק עוד שאלה אחת לגבי החוק.

גדעון כרוך: ביום חמישי האחרון נוסף שם מונח חדש: נזקקים.

גדעון כרוך: אני מקווה שזאת לא הכוונה להגדרת נזקקות לפי תקנות שירותי הסעד.

אלי אלאלוף: אנחנו נקרא את ההצעה האחרונה.

פנינה בן דוד: אני מהתאחדות המלונות בישראל.

פנינה בן דוד: אדוני, אתה ממש הוצאת לי את המילים מהפה.

פנינה בן דוד: כל מה שאמרת, אני חתומה עליו.

פנינה בן דוד: גם לנו היו שיחות עם המשרדים, בעיקר עם משרד המשפטים.

פנינה בן דוד: אנחנו עדיין תומכים בהצעה הראשונית של החוק מכיוון שכמו שאני מבינה את סעיף 2(א) שמדבר על הגופים התורמים, הוא סעיף סתמי שלא נותן שום דבר נוסף מבחינה חוקית למה שקיים היום.

פנינה בן דוד: אם אנחנו מדברים רק על אמירות או רוח הכנסת, זה מאוד נחמד, אבל אם אנחנו באמת רוצים לעשות שינוי חקיקתי שייתן גב מבחינה חוקית לאלה שתורמים, אני לא רואה את זה כאן אלא אם כן תסבירו לי אחרת.

פנינה בן דוד: הייתי רוצה להבין מה אומר הסעיף הזה.

אלי אלאלוף: ברשות

אלי אלאלוף: כם, אני רוצה לעבור לקריאת ההצעה המתקנת ואחר כך נצביע עליה או לא נצביע עליה.

אלי אלאלוף: אני בעד להצביע.

אלי אלאלוף: משרד הבריאות, אדון גורדון, בבקשה.

אלי גורדון: בוקר טוב, אני מנהל שירות המזון, משרד הבריאות.

אלי גורדון: הייתי רוצה לעדכן ולהתייחס לסוגיה הזאת.

אלי גורדון: כזכור לך, אדוני היושב-ראש, הוועדה הזאת אישרה לפני שנתיים חוק הגנה על בריאות הציבור – מזון, כשלמעשה ההסדרים הראשונים כבר ניתנו בתוך החוק הזה.

אלי גורדון: מספר סעיפים מתקשרים לכך שלמעשה תהיה קודם כל הגדרה מיהו הארגון, קביעת סמכות לשר הבריאות לקבוע תנאים באמצעות תקנות לעניין רישיון, דרך הרישוי, אמות מידה וכך הלאה.

אלי גורדון: רציתי לעדכן שבימים אלה אנחנו מקימים שולחן עגול יחד עם כל בעלי העניין, לרבות עמותות וגופי פיקוח שעוסקים בעניין בנוסף לשירות המזון במשרד הבריאות כדי להגיע לשלב שבו נתחיל לקבוע אמות מידה ועקרונות לתקנות עתידיות, שאמורות להסדיר את כל הנושא של הרישוי.

אלי גורדון: להזכירכם, נכון להיום, לפי החוק שלנו, ארגונים פטורים מחובת רישוי וכשנגיע לוועדה אני אבקש אורכה לשנתיים בהתאם לאותו החוק.

אלי אלאלוף: אתה יכול כמה שאתה רוצה.

אלי אלאלוף: אני לא פה.

אלי גורדון: אנחנו מאמינים שזה יהיה יותר מוקדם.

אלי גורדון: זה המצב המשפטי.

אלי אלאלוף: רק שזה לא יעכב את הפעלת החוק בינתיים.

אלי אלאלוף: עם תקנות אני נזהר.

אלי אלאלוף: כן, גברתי.

בקי כהן קשת: אני מקשת, רבנים לזכויות אדם.

בקי כהן קשת: אנחנו מברכים את חברינו מלקט, כמובן, שעושים עבודת קודש ומשתדלים לסייע לרבים אחרים לתרום צדקה ולעסוק בטיפול במצב מאוד קשה שיש במדינת ישראל.

בקי כהן קשת: אנחנו גם שמחים שהחוק הזה מבטא את הערכים היהודיים ואפילו את ההלכה, באמת צורך גדול שיש.

בקי כהן קשת: הלכות שמדברות גם על הצדקה, שכולם מכירים, וגם על בל תשחית.

בקי כהן קשת: זה נורא שיש כל כך הרבה שפע בארץ וכל כך הרבה השחתת מזון.

בקי כהן קשת: החוק הסב את תשומת ליבנו לרעיון של אחריות וברור שצריך להגן על הבריאות של הציבור.

בקי כהן קשת: מי שחי בעוני בוודאי שצריך לקבל הגנה, וגם ראינו שיש סוגיות שונות של אחריות שחלות.

בקי כהן קשת: ביקשנו להשוות את זה לנושא של שומר חינם לעומת שומר שמקבל כסף עבור עבודתו.

בקי כהן קשת: כפי שאמר חבר הכנסת מקלב, מי שמוכר את הפלאפל מרוויח כסף ומי שמעביר אותו בלא תשלום לאדם שיושב לידו ורעב, מצבו אחר.

בקי כהן קשת: ביקשנו לראות בסוגיה הזאת אור והדרכה לעניין שעומד בפנינו.

בקי כהן קשת: תודה.

אלי אלאלוף: חברות וחברי הכנסת, רוצים עוד רשות דיבור?

אלי אלאלוף: בבקשה.

דן סיידה: אני הגעתי לדיון הזה בפעם הראשונה.

דן סיידה: קראתי אותו ונחשפתי אליו, כמובן, בתקשורת כאזרח לפני כן ועכשיו כחבר כנסת.

דן סיידה: אני לא חושב שנתקלתי בימיי הקצרים פה במשהו שהוא כל כך צודק, מתבקש ונצרך.

דן סיידה: אני חושב שהיושב-ראש ביטא את זה בצורה הכי ברורה בעולם, איך מונעים ביורוקרטיה ויוצאים למהלך כזה כמה שיותר מהר.

דן סיידה: חבל על כל הזמן וכל השנים שזה התעכב.

דן סיידה: יבורך כל מי שעסק בזה וכל מי שהוציא את זה מהכוח לפועל.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: הקראתם כבר את החוק?

שולי מועלם-רפאלי: כי לא ברור לי על איזה משרד מדובר בהצעת החוק הזאת.

אלי אלאלוף: אנחנו מייד נעבור להקראה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה להעיר?

אלי אלאלוף: אם כך, אנחנו נעבור לקריאה של ההצעה האחרונה שבאה ממשרד המשפטים.

אלי אלאלוף: בבקשה.

ענת מימון: הנוסח שבפניכם הוא ב"עקוב אחרי שינויים" ביחס לנוסח שעבר בקריאה הראשונה, כי יש שינוי בנוסח.

ענת מימון: אני אציג את הסעיפים.

ענת מימון: פה אנחנו מתאימים את ההגדרה להגדרה שיש בחוק הגנה על בריאות הציבור (מזון), בסעיף 159, ואני אקריא את ההגדרה החדשה.

ענת מימון: בסעיף 2 שינינו את השם מ"סייג לאחריות" ל"אחריות תורם מזון וארגון לחלוקת מזון", כיוון שאנחנו לא מסייגים כרגע את האחריות.

ענת מימון: אני אסביר, אדוני.

ענת מימון: בנוסח שעבר בקריאה ראשונה למעשה יצרנו איזשהו סייג ואמרנו שאנחנו רוצים ליצור סטנדרט קצת שונה כדי לעודד את תרומות המזון.

ענת מימון: שם נקבע שהאחריות לא תהיה אלא אם כן מדובר על רשלנות חמורה או מעשה שנעשה בכוונה.

ענת מימון: זה היה בקריאה הראשונה ובעצם כל המעשים האחרים נהנו מאיזושהי הגנה וסייג לאחריות.

ענת מימון: הנוסח שמונח בפניכם עכשיו קובע שלא תהיה אחריות כל עוד אותו תורם או ארגון מילאו אחר הוראות הדין ולא התרשלו.

ענת מימון: כמו שאמרתי בפתיחת הישיבה, מבחינת המצב המשפטי זה המצב המשפטי שקיים כבר היום.

ענת מימון: כלומר, החוק הזה בעצם כותב את מה שקיים.

ענת מימון: הוא אומר שמי שממלא אחר הוראות החוק ולא מתרשל, לא יהיה אחראי באחריות אזרחית או פלילית.

אורי מקלב: הוא מגיש את זה בצורה חיובית.

אורי מקלב: מי שתורם לא יישא באחריות אזרחית, רק במקרה של רשלנות חמורה.

אורי מקלב: זה נותן את האופן החיובי ואת הצד החיובי בעניין הזה וצריך לחדד את זה.

אורי מקלב: גם המומחים כמו לקט אומרים שזה נותן הרבה באופן הזה.

אורי מקלב: צריך לציין את זה הצהרתית ואמירתית כדי שלא יישאר רק הרושם - - -

אלי אלאלוף: בואו נאפשר את השלמת הקריאה.

ענת מימון: כן חשוב להגיד מבחינת הסעיף, שאם יבואו ויבדקו אחר כך מה עשינו בסעיף הזה, לא שינינו את מצב האחריות המשפטית.

אורי מקלב: כן, נכון.

אורי מקלב: משפטית את צודקת אבל אנחנו צריכים לשמוע בחלק הזה את האמירה וההצהרה שהן מאוד חשובות.

לילך וגנר: רציתי רק לדייק ולומר שזה עולה בקנה אחד עם חקיקה אמריקנית שהובאה כדוגמה, שגם היא עושה במידה רבה את מה שהחוק שלנו עושה.

לילך וגנר: זאת אומרת שאם התורם עמד בחקיקת המזון ועמד בכל הסטנדרטים החלים עליו, הוא לא אחראי.

אורי מקלב: אם נעמוד בחקיקה האמריקנית, אז אני מקבל את זה.

אורי מקלב: אבל זה לא בדיוק.

אורי מקלב: יש שם דברים אחרים.

ענת מימון: אם בחקיקה האמריקנית זה עודד תרומות מזון וסייע לארגונים - - -

אורי מקלב: שם יש אמירה הרבה יותר חזקה.

שולי מועלם-רפאלי: האמירה בחקיקה האמריקנית הרבה הרבה יותר דרמטית.

שולי מועלם-רפאלי: מתוך האמירה שם יש עידוד מאוד גדול לתרומות מזון.

אלי אלאלוף: לתרומות בכלל.

שולי מועלם-רפאלי: לתרומות בכלל ולתרומות מזון בפרט.

שולי מועלם-רפאלי: הגב שניתן בעולם המשפטי לרעיון תרומות המזון בחקיקה האמריקנית מאוד מרשים, והלוואי שמה שאת אומרת יתקיים גם פה ויובן כך על ידי תורמי המזון הפוטנציאליים שהמערכת המשפטית, כמובן החקיקתית, עומדת מאחוריהם בכל גב.

אורי מקלב: וזאת אמריקה הקפיטליסטית.

אלי אלאלוף: תרשו לנו לגמור את הקריאה.

פנינה בן דוד: עוד חידוד.

פנינה בן דוד: המילים "הוראות כל דין" – הכוונה למה שמשרד הבריאות יקבע בתקנות?

ענת מימון: כל הוראות הדין שחלות נכון למועד.

ענת מימון: כרגע זה מה שקבוע היום, שזה הפרק של איכות המזון שחל על הארגונים.

ענת מימון: בהמשך, כשייקבעו הוראות, ההוראות יחולו, כמובן, ההוראות שחלות על ארגונים לחלוקת המזון.

אורי מקלב: הובלת מזון זה בהוראות אחרות?

ענת מימון: זה בהוראות נפרדות.

שולי מועלם-רפאלי: עבדנו על זה פה ימים רבים.

ענת מימון: מה שחל על אותו ארגון.

ענת מימון: אנחנו לא משנים את מה שחל על אותם גופים.

ענת מימון: מה שחל, צריך לקיים.

ענת מימון: אנחנו פשוט מצלמים את המצב המשפטי.

פנינה בן דוד: יש לי הנחיות ממשרד הבריאות איך אני צריכה לקרר את המזון, איך אני צריכה לשמור עליו.

פנינה בן דוד: אם אני עומדת בכל מה שמשרד הבריאות - - -

ענת מימון: הוראות כל דין, כולל הנחיות.

פנינה בן דוד: זה צריך להיות יותר ברור.

ענת מימון: "הוראות כל דין החלות עליו" זה הכי רחב שאפשר.

ענת מימון: זה כולל את כל ההוראות.

אלי אלאלוף: שלא יהיו שתי מערכות, זאת לתרומה וזאת - - -

אורי מקלב: אפשר להשתמש בפרוטוקול של הוועדה לאמירות שאנחנו אומרים עכשיו וגם בנאום שיגידו במליאה כשהיושב-ראש יציג את זה.

אורי מקלב: אני מניח שנציין את הדברים האלה בצורה יותר ברורה.

אלי אלאלוף: אני ממליץ שאחד מכם, מי שרוצה, יציג את זה במליאה.

ד"ר תמר קלהורה: אם הרגולציה שחלה עליכם או על כל מי שמכין מזון או תורם מזון תשתנה בעוד עשר שנים, זאת תהיה הרגולציה שתחול עליו באותה עת.

ד"ר תמר קלהורה: לכן באמת הנוסח הזה הוא הנוסח הרחב ביותר שיכולנו למצוא, שמשקף את החובה שמתעדכנת ומשתנה תדיר.

ד"ר תמר קלהורה: זאת בתקווה ובהנחה שדברים כאלה לא משתנים חדשות לבקרים.

ד"ר תמר קלהורה: זה תמיד הרגולציה כפי שהיא חלה במועד של התרומה ובמועד של המעשה.

שולי מועלם-רפאלי: וצריך להגיד שאנחנו סומכים עליכם.

שולי מועלם-רפאלי: אתם תורמי מזון משמעותיים ואנחנו בטוחים שזה יכניס יותר ויותר חברים מהארגון שלך אל המהלך הזה.

פנינה בן דוד: אני גם מקווה.

פנינה בן דוד: הרי מבחינה חוקית אין כל שינוי ואם רשת כלשהי תרצה לקבל ייעוץ משפטי ויגידו לה שלא היה כאן שום שינוי לעומת המצב הקודם - - -

שולי מועלם-רפאלי: ממילא אלה הסטנדרטים שאתם עומדים בהם כבר היום.

שולי מועלם-רפאלי: חבל לי שאת לוקחת את זה למקום הזה.

שולי מועלם-רפאלי: ממילא אתם עומדים בסטנדרטים האלה, ממילא אנחנו חושבים שאתם עושים את זה הכי נכון וטוב שאפשר.

פנינה בן דוד: את צודקת, אבל אני מנסה להגיד אין לי כאן את התמיכה החוקית הנוספת שקיוויתי לה וזה נשאר כמו היום.

אלי אלאלוף: תאפשר לנו להתקדם, בבקשה.

שרון גוטמן: בהגדרה של ארגון לחלוקת מזון הושמטה, ואני לא יודעת אם זה בטעות, ההגדרה של תשלום סמלי.

שרון גוטמן: היא חלק מההגדרה.

ענת מימון: אני חושבת שנפנה לסעיף 159 בכל מקרה.

ניר קפלן: אני גם מהתאחדות המלונות.

ניר קפלן: אחת הבעיות שלנו היא העניין של התביעות הייצוגיות.

ניר קפלן: אנחנו היום מושא להרבה תביעות ייצוגיות, שחלקן נמחקות בסוף, כלומר אלה תביעות בלי עילה.

ניר קפלן: בחלקן אנחנו גם מתפשרים כדמי סילוק.

ניר קפלן: לפעמים זול לנו יותר להתפשר מאשר לנהל את ההליך הזה.

ניר קפלן: החשש העיקרי שלנו הוא מתביעות ייצוגיות – מישהו אכל משהו אחרי שהאוכל כבר עזב אותנו, והוא יתבע בתביעה ייצוגית אותנו ואת אחת העמותות שהובילה את המזון.

ניר קפלן: ואז לך תוכיח שזה לא אצלך ואם היו צרה או קלקול באוכל, זה נגרם בזמן ההובלה.

ניר קפלן: האוכל עזב אותנו בסדר ובזמן ההובלה הייתה בעיה.

ניר קפלן: בעצם אין לנו כאן שום הגנה.

ניר קפלן: אני רוצה שאתם כחברי כנסת נכבדים תהיו מודעים לבעיות שלנו ולצד שלנו בעניין הזה.

ניר קפלן: אנחנו בעד תרומות מזון, אבל בגלל העניין של הייצוגיות יש לנו בעיה.

ניר קפלן: חזקת התקינות המינהלית בחוק זה יציר הפסיקה.

ניר קפלן: כלומר, חזקה שכל רשות מינהלית פועלת באופן נכון ותקין, אלא אם יוכח אחרת.

ניר קפלן: שנית, אנחנו רואים שבסדר הדין האזרחי, למשל, יש מה שנקרא תביעה מקוצרת בסדר דין מקוצר.

ניר קפלן: אם יש הסכם ואדם מפר את ההסכם וההוא שיש לו חוזה הגיש תביעה, הצד השני אין לו זכות להגיש כתב הגנה.

ניר קפלן: הוא צריך אישור של השופטים כדי להגיש כתב הגנה.

ניר קפלן: השאלה אם אין מקום להביא הגנה ולשנות קצת את המצב המשפטי.

ניר קפלן: לא משהו שישנה סדרי עולם, אבל כן משהו שיסייע לנו להגדיל את היקף התרומות.

ד"ר תמר קלהורה: אני דיברתי עם החברים מהתאחדות המלונות.

ד"ר תמר קלהורה: אני גם רפרנטית של משרד התיירות וגם רפרנטית נזיקין.

ד"ר תמר קלהורה: לכן אני מכירה היטב את מצב תביעות הנזיקין נגד בתי מלון.

ד"ר תמר קלהורה: לקראת הדיון הזה ערכתי שוב חיפוש יסודי ביותר, גם בעזרת המתמחה שלי וגם בעצמי, האם אי פעם הוגשה תביעה – לא ייצוגית, כי אנחנו יודעים שאין וגם חבריי הודו בזה – נגד בתי מלון על מזון מקולקל של אורח.

ד"ר תמר קלהורה: לא של תורם.

ד"ר תמר קלהורה: לא מצאתי.

ד"ר תמר קלהורה: יש תביעות לא מעטות נגד בתי מלון על כך שאנשים מחליקים בבריכה, נופלים במדרגות ובלובי.

ד"ר תמר קלהורה: לא מצאתי תביעה אחת של אורח על מזון מקולקל.

ד"ר תמר קלהורה: ממילא לא מצאתי תביעות של אנשים שקיבלו תרומת מזון מבית מלון.

ד"ר תמר קלהורה: אגב, גם לא מצאתי תביעות נגד עמותות, אבל אם אנחנו מדברים על הסיכון של בתי המלון, הוא תיאורטי לחלוטין.

ד"ר תמר קלהורה: גם לגבי תובענות ייצוגיות.

אורי מקלב: החמרנו לאחרונה את האפשרות לתביעות ייצוגיות.

ד"ר תמר קלהורה: צריך להבין שאדם שאין לו מה לאכול, הקושי שלו להגיש תביעה אישית שלו על כך שקרה לו משהו, הוא הרי עצום.

ד"ר תמר קלהורה: אין לו איך להרים תביעה כזאת.

ד"ר תמר קלהורה: קל וחומר שהוא לא מסוגל להרים תובענה ייצוגית כשהוא צריך גם להוכיח נזק של כל הקבוצה.

אורי מקלב: יש עורכי דין שמתפרנסים מזה.

אלי אלאלוף: בוא לא נשמיץ עורכי דין.

ד"ר תמר קלהורה: בשיחה שהייתה לנו עם נציגי בתי המלון הם העלו כבר את העניין של סדר מקוצר.

ד"ר תמר קלהורה: כל דבר שהמשמעות שלו היא לשים מכשול דיוני בפני האנשים הכי עניים בחברה, שאין להם מה לאכול, בדרכם לנסות ולממש את מה שהם חושבים שקרה להם באחריות של מישהו אחר, ולהקשות על דרכם לבית המשפט, נראה לנו בעייתי מאוד.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם, אני אוהב לתקן.

אלי אלאלוף: כשמתייחסים לעניים, מייד עניים הם האנשים הכי עניים, כאילו אין להם שום דבר.

אלי אלאלוף: יש גם משפחות שלא מתפקדות והן לא עניות.

אלי אלאלוף: יש גם אנשים מבוגרים, זקנים, שכסף הוא לא הבעיה.

אלי אלאלוף: הבעיה היא התפקוד.

אלי אלאלוף: היופי של לקט זה שהם מגיעים גם לאלה.

אלי אלאלוף: אז תחשבו שעניים הם אנשים חלשים, חלשים מאוד.

אלי אלאלוף: הלוואי שלא יהיו חלשים וצריך לעזור להם במידה והם זקוקים.

אלי אלאלוף: כל מי שזקוק לעזרה, צריך לרוץ ולתת לו את זה.

ד"ר תמר קלהורה: אדוני, אם יורשה לי.

ד"ר תמר קלהורה: מניסיון של עשרים שנה של עיסוק בתביעות נזיקין, המחסום להגשת תביעה הוא הרבה פעמים לא פונקציה של האם יש לי כסף או אין לי כסף.

ד"ר תמר קלהורה: המחסום הוא הרבה פעמים פסיכולוגי.

ד"ר תמר קלהורה: אבל אם אתה מצרף למחסום הפסיכולוגי שיש גם לאנשים שיש להם את כל היכולות ואת כל הכסף - - -

ד"ר תמר קלהורה: ההסתברות שבתי המלון יעמדו בפני תביעה, כל שכן תביעה ייצוגית, נמוך ביותר.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

גדעון כרוך: אני בדיוק מכוון לדברים שאתה אמרת מכיוון שבחוק נוספה עכשיו הגדרה של נזקקות, ואנחנו רק רוצים להבהיר שלא הכוונה לפי תקנות שירותי הסעד שדורשות אישור של פקיד רווחה.

גדעון כרוך: נזקקות היא לאו דווקא מה שדורש אישור של פקיד רווחה אלא כל מי שמגיע לעמותה.

גדעון כרוך: זה המצב שקיים כרגע.

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר ואומר שהעניים הם לא כולם חלשים.

אלי אלאלוף: הם יותר חזקים מהחזקים כביכול.

אורי מקלב: הם לא צריכים להיות דווקא הזכאים של משרד הרווחה.

נועם פליק: אני מהלשכה המשפטית של משרד הרווחה.

נועם פליק: ברגע שאין הפניה לתקנות שירותי הסעד ומבחני נזקקות, זה לא חייב להיות נזקק לפי התקנות האלה.

נועם פליק: גם התקנות שמדברות על נזקקות הן לאו דווקא רק עניים.

נועם פליק: זה גם מחמת גיל ומחמת מוגבלות התפתחותית.

ניר קפלן: לעניין המחסום הדיוני וכולי, גם לאנשים עניים או חלשים או נזקקים על פי כל ההגדרות יש אפשרות לפנות לסיוע המשפטי של משרד המשפטים ויש עוד ארגונים.

ניר קפלן: זה לא שהחזקים בחברה ירמסו את החלשים ולחלשים לא תהיה אפשרות לפנות לבית המשפט.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, קודם כל מגיעות לכם מחמאות, לארגון בתי המלון.

אלי אלאלוף: באמת כל הכבוד כי לא חיכיתם לחוק כדי לפעול, אבל החוק מאפשר ליותר לפעול.

אורי מקלב: בואו נשאל אותם, היושב-ראש, כמה הם תורמים.

אורי מקלב: מה מצב בתי המלון, תורמים או לא תורמים?

פנינה בן דוד: לקט ישראל יגידו לכם את המספרים.

אלי אלאלוף: גם זה חלק מהצניעות.

גדעון כרוך: סדר גודל של 25,000 ארוחות בחודש רק ללקט ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: הם תורמים המון.

אלי אלאלוף: שוב, ברכות לכם ותודות לכם.

פנינה בן דוד: תמכנו כי אנחנו רוצים להגדיל את זה.

אלי אלאלוף: לשמחתנו אנחנו בתקופת שפע בתיירות בישראל, אפילו במקומות העניים.

פנינה בן דוד: אנחנו תרמנו גם כשלא היינו בשפע.

ענת מימון: סעיף 3 הוא סעיף חדש שנוסף.

ענת מימון: בדומה למודל שיש בחוק לעידוד של שילוב וקידום נשים בעבודה, מדובר באיזושהי הכרה.

ענת מימון: אנחנו לא מדברים על הארגונים אלא על עסקים שתורמים מזון, שתהיה להם התעודה הזאת.

ענת מימון: אולי גם ציבורית זה יכול לעזור ולקדם.

אלי אלאלוף: הייתי רוצה להוסיף נוהל.

אלי אלאלוף: במידת הצורך, משרד הבריאות יכול לעשות את זה בתיאום עם משרד רלוונטי אחר, שמתעסק בגופים שתורמים.

אלי אלאלוף: למשל, משרד התיירות או משרד הכלכלה.

אלי אלאלוף: זה גם מוסיף להם.

אלי אלאלוף: תנסו לנסח את זה בהתאם.

אורי מקלב: קודם כל, אני באמת רוצה להודות.

אורי מקלב: זה סעיף שנכנס רק אתמול ובמקרה הזה לא הגיעו להסכמה לא עם משרד המשפטים ולא עם לקט.

אורי מקלב: זה סעיף של המחלקה המשפטית שלנו, של הכנסת.

אורי מקלב: זה סעיף של ענת.

ענת מימון: לקחתי אותו ממקום אחר.

אורי מקלב: כן, אבל הרעיון הוא מפה.

אורי מקלב: זה סעיף שלנו.

אורי מקלב: אם אורח ירצה לתבוע את בתי המלון תביעה ייצוגית או לא ויראה את האות, הוא יגיד: המלון הזה תורם, הוא עושה גם מעשים טובים.

אורי מקלב: אני באמת חושב שזה נכון ואני גם רוצה להודות תודה מיוחדת למשרד הבריאות.

אלי אלאלוף: לשר הבריאות, ובמקרים מסוימים בתיאום עם משרד אחר.

אורי מקלב: אתמול הלכנו לחפש את הדבר הזה.

אורי מקלב: יש משרד שהתנגד ואמר: לא, זאת הוצאה כספית ואין לנו זמן.

אורי מקלב: משרד אחר טרם ענה.

אורי מקלב: הלכנו למשרד הבריאות והחלק הפקידותי הציע והסכים.

אורי מקלב: אני מודה לכם.

אורי מקלב: משרד הבריאות אמר:

אורי מקלב: אני לוקח את זה על עצמי באמת בצורה קלה.

אורי מקלב: אני מעריך את זה מאוד.

אלי אלאלוף: אפשר לעבור להצבעה?

ד"ר תמר קלהורה: לפני ההצבעה רק לוודא, צריך שיהיה כתוב משרד הבריאות.

ענת מימון: כן, כן, הקראתי את זה בנוסח.

אלי גורדון: קביעת אמות מידה וכולי זה משהו שלוקח זמן.

אלי גורדון: צריך לקחת בחשבון את התזמון.

אלי גורדון: כשהחוק ייכנס לתוקפו ברור שזה לא יהיה באופן מיידי.

אלי אלאלוף: עם הניסיון שלך, כשאתה מבקש שנתיים, זה נראה לי - - - תתאמצו.

אלי אלאלוף: בחוק כזה שהוא לא רווחי לאף אחד, הוא רק רווחי ללב ולרגש של האדם, תעשו כך שזה יהיה בזמן מקוצר.

אלי גורדון: הכוונה שלנו, אדוני היושב-ראש, שהכול ייכנס לאותו שולחן עגול שנקים ואמות המידה ייקבעו שם.

אלי גורדון: אני מבקש שסעיף 3 יהיה ב-1 בינואר 2020.

אלי אלאלוף: בסדר, מקובל.

אלי אלאלוף: 1 בינואר 2020.

אלי אלאלוף: ברשותכם, מי בעד הצעת החוק כפי שהוקראה?

אורי מקלב: אני ממלא את מקומו של חבר הכנסת אייכלר.

אורי מקלב: בעד ההצעה לאשר את הצעת חוק עידוד תרומות מזון, התשע"ח-2018 – פה אחד

אורי מקלב: נמנעים – אין

אלי אלאלוף: הצעת החוק עברה פה אחד.

אלי אלאלוף: אני באמת רוצה לברך את כולכם.

אלי אלאלוף: גם אם היו ויכוחים, זה מהלך אדיר של תרומה לשם שמיים ואני באמת גאה שאני שותף ליוזמות של החברים שלי.

אלי אלאלוף: בבקשה, שולי מועלם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד שהרבה מאוד פעמים אנחנו בעצם מתרגמים בעבודה בוועדה המצוינת הזאת – תודה רבה לך – את הערכים שכולנו מאמינים בהם.

שולי מועלם-רפאלי: ערכים של ערבות הדדית, ערכים של מוסריות אנושית, ערכים של זה וזה מרוויחים, מה שקרוי היום במחוזותינו win win situation.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק הזאת בדיוק מתחברת אל תפיסת העולם שלנו, שרואה בערבות ההדדית את בסיס הקיום של מדינת ישראל, מדינת הלאום שאנחנו זוכים להקים כאן.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכל מי שהיה שותף לתהליך שעבר החוק, עבר איזושהי התפתחות אישית גם בתפיסות עולם של שבירת כל מיני אקסיומות שהיו נהוגות גם במשרדי הממשלה וגם בארגונים.

שולי מועלם-רפאלי: אני שמחה מאוד על עבודה משותפת.

שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת שכבר היום הדברים נעשים בארגון לקט, בארגון בתי המלון ובארגונים רבים נוספים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודה מאוד לחבר הכנסת אורי מקלב שלקח את הדבר הזה וכמו שליחים ששואפים אל אותו מקום, המשיך את הצעת החוק הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם, נביא אותה לידי סיום.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם.

אורי מקלב: מעבר לתודה לך שזה נעשה במשמרת שלך, אין ספק שאתה דחפת את ההצעה כשהבאת אותה לקריאה הראשונה וזה הניע את המערכת.

אורי מקלב: היום אנחנו מגיעים לשלב של סיום, כפי שאמרת גם בתחילת הדיון.

אורי מקלב: הבאת את זה כסיפתח של מושב החורף בפעילות של הוועדה הזאת.

אורי מקלב: זה באמת החלק הערכי שיבלוט בעבודת הוועדה.

אורי מקלב: אני גם רוצה להגיד שהצעת החוק הזאת הגיעה בכנסת התשע-עשרה על ידי חברת הכנסת שולי מועלם.

אורי מקלב: אולי לא כולם יודעים, היא לא התחילה את הכהונה שלה בכנסת העשרים ולכן הצעת החוק לא נמצאת פה מכיוון שהיא לא הייתה חברת כנסת בזמן שזה הוגש.

אורי מקלב: ראיתי לנכון להמשיך את הדרך שהיא התחילה בה.

אורי מקלב: אומנם יש כאלה שאומרים אשם המסיים, אבל בסופו של דבר גם היא חלק מהסיום והיא התחילה אותו.

אלי אלאלוף: מתאים לה, מתאים לה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם בכנות כמה טלפונים וכמה פניות של אנשים – אתה גם יודע את זה.

אורי מקלב: גם אליך פנו הרבה אנשים.

אורי מקלב: אנשים שלא נמצאים במערכת ואין להם שום אינטרס מעבר להכרת תודה ושרוצים שהעניין הזה יקרה.

אורי מקלב: אפילו ראשי ממשלה לשעבר מרימים טלפונים ואומרים: אני רוצה להרגיש חלק ושותף לזה ואני באמת מאחל לכם ומדרבן אתכם שתמשיכו בעשייה הזאת.

אורי מקלב: לקט וכל העמותות הנוספות שאתם מייצגים פה, בידיכם הדבר.

אורי מקלב: אני מציע שנקיים ישיבה בעוד תקופה מסוימת כדי לראות מה ההיקפים, איך הם גדלו, איך זה פועל ואיך זה עושה טוב לעם ישראל.

אלי אלאלוף: אם כולם גומרים בנימה כמעט אישית, אני אגמור בנימה מאוד אישית.

אלי אלאלוף: השם שלי עבר כמה גלגולים.

אלי אלאלוף: במרוקו קראו לעלוף, עם עי"ן.

אלי אלאלוף: על הנרתיק תפילין של אבא שלי כתוב ל"ע –לעלוף.

אלי אלאלוף: כשהאחים שלי, כשהם הגיעו להחלטות משפחתיות אמרו: לא מתאים לנו.

אלי אלאלוף: בואו נקרא אלאלוף, שזה צרפתי.

אלי אלאלוף: המילה לעלוף פירושה מי שמאכיל.

אלי אלאלוף: אז תודה רבה ששיתפתם אותי וחזרתי לשם שלי.