ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1140, 2018-10-17 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: רבותיי, אני מבקש להודיע לוועדה, ומבקש כמובן שירשם בפרוטוקול.

משה גפני: אתמול העלה חבר הכנסת מיקי לוי, העלה בדיון על סעיף 46, על רשימת העמותות שאושרה לסעיף 3 – בית הכנסת המרכזי "טל מנשה", על יעקב קנדל שמופיע פה כיושב-ראש.

משה גפני: הוא אמר שהמציאות הזאת שבה יעקב קנדל - הוא לא הספיק לברר את זה - אבל הוא חשוד במתן שוחד, ולכן הוא מבקש לא לאשר בינתיים את העמותה הזאת.

יצחק וקנין: עשינו רביזיה על זה.

משה גפני: אני הסכמתי לזה.

משה גפני: כמובן, אם יש חשד, אף על פי שביקשתי שעדיף לברר את זה קודם לפני שזה עולה כאן על השולחן.

משה גפני: אבל מכיוון שלא הספיקו, והיה פגרה, וכל מה שנלווה לעניין, אמרתי, אנחנו נאשר את זה, כדי לא לעכב, אבל נגיש רביזיה רק על סעיף 3.

משה גפני: אני הגשתי רביזיה, וביקשתי מארז אורעד לברר את זה במהירות האפשרית.

משה גפני: שאלתי את היועצת המשפטית אם אפשר, היא אמרה, אם זה בירור של כמה ימים, אפשר לעשות את זה.

משה גפני: ייאמר לזכותו של ארז אורעד שהוא בירר את זה אתמול, והתברר לו - החומר לפניי, שיש שני יעקב קנדל.

משה גפני: יעקב קנדל אחד שנולד ב-1948, בעוד שמנהל העמותה יעקב קנדל, עם תעודת זהות שלו הוא יליד 1981, הוא תלמיד ישיבה שעוסק בעניין הזה.

משה גפני: הוא דיי קובל על כך, שכאילו מעמידים אותו – אני לא מכיר בכלל את כל התהליך הזה.

משה גפני: הוא מביא פה את מה שהיה חשד על יעקב קנדל שנולד ב-1948.

משה גפני: בכל מקרה, הוא הביא את התעודות שלו, יעקב קנדל האמתי שעליו אנחנו מדברים.

יצחק וקנין: אני לא מאשים את מיקי לוי, העוזרים הפרלמנטריים שלו כנראה לא בדקו - זה חמור מאוד.

יצחק וקנין: שפכנו דמו של אדם פה, בלי לדעת על מה מדובר.

משה גפני: אנחנו מתקנים את זה.

משה גפני: חוזרים בתשובה, חבר הכנסת וקנין.

משה גפני: על כל פנים, יש לו פה תעודה, תואר ראשון, בוגר מדעים, תלמיד ישיבה.

משה גפני: קיבל ציונים מאוד גבוהים - זה יעקב קנדל אחר.

משה גפני: אני מתנצל בפניו של יעקב קנדל, שעליו אנחנו דנים במקרה הזה.

משה גפני: אני כמובן מסיר את הרביזיה, וממילא אנחנו מאשרים את הבקשה שלו.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אני חייב להעיר פה הערה.

יצחק וקנין: אתמול בדיון בנושא הזה, העיר ארז למיקי לוי, על עוד מקרה שזה לא הבן אדם הזה.

יצחק וקנין: זאת אומרת, בבדיקה שהוא עשה, זה בכלל לא הבן-אדם.

יצחק וקנין: זאת אומרת, שיש פה בעיות.

יצחק וקנין: אני מבקש שהדברים ייבדקו.

משה גפני: אני רק מבקש לומר שני דברים.

משה גפני: האחד - אני מתנצל בפני יעקב קנדל מבית הכנסת "טל מנשה".

משה גפני: יחד עם זאת, אני אומר לחברי הוועדה, אסור לחשוש מהעניין הזה - אנחנו מאשרים.

משה גפני: אנחנו מאשרים עמותות.

משה גפני: פעמים רבות יש למישהו חשד שמדובר בעמותה לא חוקית, לא טובה, עם כל הכבוד למשרד האוצר, ולאגף שעליו אנחנו מדברים שעושה עבודה נאמנה, אני לא מתווכח על זה בכלל.

משה גפני: אבל צריך לברר את זה קודם לפני שזה עולה לוועדה, אבל אם לא מספיקים לברר, או שאם הבירור לא העלה - צריך להעלות את הדבר הזה.

משה גפני: אנחנו מאשרים פה הרבה עמותות.

משה גפני: אני מאוד תומך באישור עמותות.

משה גפני: אני חושב שהמדינה יצאה והשאירה את הפעילות הזאת למגזר השלישי.

משה גפני: יש עמותות שאנחנו אישרנו גם ברשימה האחרונה – איך קראו לזה - כדורגל לחסרי בית.

משה גפני: כל מיני עמותות, שמות משונים, אבל מתברר שהן עמותות שפועלות כל אחד לפי עניינו.

משה גפני: ולכן, אני בעד זה שחברי הוועדה, אם יש חשד שיעלו, ואנחנו נמשוך עמותה כזו, נברר אותה כמו שעשינו במקרה הזה.

משה גפני: אם יעקב קנדל שומע אותי, אז אני מתנצל בפניו, זה נעשה בתום לב.

משה גפני: זה לא נעשה בגלל שרוצים לפגוע.

משה גפני: אנחנו אישרנו את העמותה הזאת עכשיו ברגע זה, ואנחנו מאחלים לו הצלחה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לנושא שבסדר היום.

משה גפני: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה.

משה גפני: אגב, אני ביטלתי את הדיון היום על שינוי בתקציב, אנחנו נעשה את זה בשבוע הבא, בתיאום עם איתן ברושי – סיבות אישיות שהן חשובות מבחינת העניין.

משה גפני: זה יהיה בעזרת השם בשבוע הבא.

משה גפני: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (סמכות הרשות המקומית לפטור מארנונה למוסד מתנדב לשירות הציבור), התשע"ח-2018, פ/5248/20 – של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

משה גפני: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, יישר כוח על קביעת הדיון.

מיכאל מלכיאלי: במלה אחת אני אומר.

מיכאל מלכיאלי: עולים הרבה הצעות פה.

מיכאל מלכיאלי: ואני חושב שאין הרבה הצעות חוק שאתה אומר, תשמע, אין שום סיבה בעולם לאף אדם להתנגד.

מיכאל מלכיאלי: אני, כמי שהיה ברשויות, וישבתי מספר פעמים בוועדות ארנונה, לא כחבר אבל כמשקיף, עמותות רבות באות לעירייה ומבקשות הנחה על-פי חוק מה שמגיע להן.

מיכאל מלכיאלי: העירייה, ידיה סגורות, היא לא יכולה לאשר, אלא להמליץ למשרד הפנים.

מיכאל מלכיאלי: משרד הפנים, הממונה על המחוז, בדרך כלל ברוב, ככל המקרים, מאשר רק אחרי שישה, שמונה ועשרה חודשים.

מיכאל מלכיאלי: מה שבעצם יוצא, שאותן עמותות, הרי הרשות לא מחכה, היא שולחת אחרי חודש תזכורת, ואחרי חודש וחצי עיקול לחשבון.

מיכאל מלכיאלי: בעצם, עמותות - מדברים על הוסטלים לקבוצות הכי חלשות שיש, כמעט ואין להן תקצוב מהמדינה – מה ביקשו?

מיכאל מלכיאלי: פטור מארנונה.

מיכאל מלכיאלי: העירייה אומרת, אני רוצה לתת, אני לא יכולה לתת.

מיכאל מלכיאלי: אז הם צריכים להתחיל לגייס כספים והלוואות, בסוף, זה חוזר אליהן הכסף, אבל אחרי זמן.

מיכאל מלכיאלי: ומי שלא יודע לארגן הלוואות, אז יש לו עיקולים, הוא לא יכול לשלם משכורות.

מיכאל מלכיאלי: בקיצור, אני חושב שהחוק הזה יעשה סדר.

מיכאל מלכיאלי: אני אודה לאישור ההצעה הזאת.

משה גפני: יש חיסרון בחוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: כמו בכל דבר טוב.

משה גפני: נכון.

מיכאל מלכיאלי: אמרו לי ככה.

מיכאל מלכיאלי: שאם גפני יהיה חתום, אז מיד הכול ירוץ, רוצים שהוא יהיה אובייקטיבי, ותראו שאף-על-פי-כן איך הוא מקדם את זה.

משה גפני: בבקשה.

סלי בסון: שלום לכולם, אני היועצת המשפטית של האוניברסיטה הפתוחה, ואני נציגת ור"ה.

סלי בסון: היסטורית, סעיף 5(י) זה מוסד מתנדב לטובת הציבור, זה הפטור שדרכו מוסד להשכלה גבוהה מתוקצב, מבקש פטור מארנונה.

סלי בסון: הפטור כמובן לא מלא הוא רק שליש.

סלי בסון: החוויה שלנו כמוסד להשכלה גבוהה, היא שהממונה על המחוז אינו חותמת גומי של הרשות.

סלי בסון: המוסדות להשכלה גבוהה הם מוסדות עתירות שטח, והם גם לא נותנות שרות לציבור רק לתושבי המקום.

סלי בסון: בחוויה של האוניברסיטה הפתוחה, היו שני מקרים שהרשות לא המליצה לתת לנו פטור מארנונה, יחד עם זאת, הממונה על המחוז, הפעיל שיקולים לאומיים, שיקולים ארציים, ראה שאנחנו עומדים בקריטריונים, ולא קיבל את המלצת העירייה.

סלי בסון: זאת אומרת, הוא כן הפעיל שיקול דעת ופיקוח על ההמלצות של הרשות.

משה גפני: הממונה על המחוז, משרד הפנים.

סלי בסון: נכון.

סלי בסון: אנחנו חוששים שהעברת ההחלטה הזו לרשות תפגע בנו, תוכל להביא החלטות סותרות.

סלי בסון: למשל, האוניברסיטה הפתוחה יש לה נכסים, היא מפעילה מרכזי לימוד לא רק ברשות אחת, יש לנו הרבה רשויות.

סלי בסון: ברשות אחת יכולים להיות שלושה מוסדות להשכלה גבוהה, ארבעה מוסדות להשכלה גבוהה.

סלי בסון: יכול להיווצר מצב שלחלק יינתן פטור, לחלק לא יינתן הפטור, ואז, מה התוצאה?

סלי בסון: אנחנו עכשיו נתחיל לרוץ בפרשנות, או בוויכוחים עם הרשות נרוץ לערכאות המשפטיות.

סלי בסון: השיטה הזו גם אם צודק כאן מה שנאמר לוקחת קצת זמן, היא עדיין מבחינתנו היא הוגנת, היא נכונה.

סלי בסון: היסטורית אגב, אני לא מבינה למה מוסד להשכלה גבוהה, כל שלוש שנים צריך לבקש הכרה שהוא מוסד מתנדב.

שגית אפיק: היום איך זה עובד בשטח?

שגית אפיק: אתם פונים קודם לרשות המקומית.

סלי בסון: נכון.

שגית אפיק: פונים לרשות המקומית, מגישים את הבקשה שלכם.

סלי בסון: נכון, והם ממלאים טפסים שהרשות המקומית - - - בטפסים האלה שואלים אותי כמה סטודנטים הם תושבי הרשות לומדים אצלך, וכמה הם לא תושבי הרשות?

סלי בסון: ועוד כל מיני בקשות.

יצחק וקנין: לא משנה, הפרוצדורה.

מיכאל מלכיאלי: מצאנו לזה פתרון - - -

שגית אפיק: אחרי שעברת את הרשות המקומית – אני רוצה להבין.

יצחק וקנין: אוניברסיטה, עמותה, כל גוף מתנדב מגיש בקשה לרשות.

יצחק וקנין: הרשות בוועדת ההנחות בודקת את כל הבדיקה, מעבירה את זה היום בתהליך הרגיל לממונה על המחוז לחתימה לאישור.

יצחק וקנין: הממונה על המחוז יכול לאשר, יכול לא לאשר, בדרך כלל הוא מאשר.

יצחק וקנין: הטענה שלך כרגע, אם אני מבטל את הממונה על המחוז כאשר הרשות לא מאשרת - - -

שגית אפיק: אז הם לא יקבלו.

יצחק וקנין: אז כאילו לא יקבלו.

יצחק וקנין: אבל יש פתרון – להגיש ערר על החלטת הרשות, זה היינו הך.

מיכאל מלכיאלי: למשרד הפנים.

עמר בר-לב: יש אפשרות נוספת – אם הממונה על המחוז מאשר את זה, בזה זה נגמר.

שגית אפיק: אני מבינה שאתה מחליף את הממונה - - -

עמר בר-לב: הלא מה כאן הנקודה?

עמר בר-לב: יש כאן מוסדות לאומיים בעצם, האוניברסיטאות וכאלה מוסדות לאומיים לא קשורים.

עמר בר-לב: אם שר הפנים דרך הממונה רואה במוסד מסוים על פי הקריטריונים שהוא מוסד לאומי, הוא מאשר, זה לא צריך ללכת לעירייה המקומית.

עמר בר-לב: אם לא, אז זה הולך בתהליך שמופיע כאן, ואז זה פותר את הבעיה שלהם.

שגית אפיק: לא, אבל אתה לא יכול לבטל את הסמכות של הרשות המקומית, בסוף היא נותנת את ההנחה.

עמר בר-לב: הסיבה שהציעו כאן ערר, אם הערר התקבל - - -

שגית אפיק: למי הערר הולך?

מיכאל מלכיאלי: למשרד הפנים, אגב, בדיוק כמו היום.

עמר בר-לב: משרד הפנים מבטל את הסמכות של הרשות המקומית, למה לעשות את זה דרך הערר?

שגית אפיק: אני רואה שאתם הכנסתם כאן סעיף שבמקום הסמכות שמתבטלת עכשיו לשר הפנים, אתם אומרים, שר הפנים יקבע בתקנות תנאים וכללים למתן אישור למוסד מתנדב לשרות ציבור.

שגית אפיק: אם אתם תקבעו בכללים האלה כמי שזכאים להנחה הזאת, זה לא פותר לכם את הבעיה?

סלי בסון: לא, זה לא פותר.

שגית אפיק: כי אז באמת החישוב כמו של חבר הכנסת מלכיאלי - - -

מיכאל מלכיאלי: אין להם אפשרות.

משה גפני: בבקשה, אם אפשר גם שאני אבין בסופו של דבר מה הוויכוח פה.

משה גפני: היום המצב הוא שמי שמאשר את ההנחה בארנונה, זו הרשות הפנים ושר הפנים.

שגית אפיק: לא.

יצחק וקנין: הרשות המקומית ממליצה לממונה על המחוז.

משה גפני: זה שר הפנים, שר הפנים האציל את סמכותו לממונה על המחוז, נכון, זה המצב?

שגית אפיק: כן.

שגית אפיק: גם אם הרשות המקומית ממליצה לו אל תאשר את הגוף הזה לצורך הנחה, עדיין הממונה הוא אובייקטיבי, הוא אומר, אני חושב שצריך.

משה גפני: זה המצב כרגע.

משה גפני: אבל המצב הזה מבחינת

משה גפני: כם הוא נוח.

משה גפני: שינוי – אני לא אומר שזה כזה ראה וקדש, רק כדי להבין על מה מתנהל הדיון על מה הוויכוח.

משה גפני: אתם חוששים שאם החוק של חבר הכנסת מלכיאלי מתקבל, הממונה על המחוז הוא יורד מתוך העניין.

משה גפני: הרשות רשות המקומית יורדת.

מיכאל מלכיאלי: היא נשארת לבד - - - מסוכסכת איתם, לא תאשר להם.

שגית אפיק: לא מסוכסכת.

שגית אפיק: יש להם שטח גדול, היא לא רוצה לתת להם - - -

משה גפני: אז היה יכולה לא לתת?

מיכאל מלכיאלי: אחרי שייקבע קריטריונים, איך הם יכולים לא לתת.

משה גפני: בא מלכיאלי ואומר, שר הפנים יקבע קריטריונים, והקריטריון של מוסד ציבור ייקבע לא על ידי הממונה על המחוז, או על ידי הרשות המקומית, אלא שר הפנים יקבע את זה.

משה גפני: וברגע שהוא יקבע את זה, לא יכולה לבוא הרשות המקומית, ולהגיד, אני לא נותנת לאוניברסיטה בגלל שיש לה שטח גדול.

סלי בסון: אבל כבר היום זה קורה.

משה גפני: אני לא יודע מי שר הפנים, אני יודע מי היום שר הפנים.

משה גפני: אני שואל את המציע.

משה גפני: שר הפנים מחר יהיה מישהו שאנחנו לא יודעים מי הוא.

משה גפני: על כל פנים, שר הפנים מתקדם, הוא הולך להיות ראש ממשלה.

משה גפני: יש שר פנים, אנחנו תמיד דנים על החוק, אנחנו אומרים, בוא ניקח בחשבון, שמה היום אנחנו מבינים שזה בסדר, ואין בעיה, מחר יכול להיות בעיה.

משה גפני: שר הפנים יקבע קריטריון, בקריטריון הוא קבע, תבוא הרשות המקומית ותגיד, על-פי הקריטריון שהשר קבע, זה לא מוסד ציבור, מה יקרה?

מיכאל מלכיאלי: ערר למחוז.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו משאירים את האופציה של המחוז, מי שמקלים לו על-פי הקריטריונים של משרד הפנים, לא הצטרך לאישור השר.

יצחק וקנין: הוא מנסה לחסוך ל-98% מהעמותה את הסאגה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אותם אנשים שיש להם בעיות כמו שאת מציינת נשאר עם אותו הליך.

ליאור פינקל-פרל: אני מנכ"לית מנהיגות אזרחית, ארגון הגג של עמותות בישראל, אנחנו מאגדים מאות עמותות וארגונים מכל הסוגים.

משה גפני: של המגזר השלישי?

ליאור פינקל-פרל: כבר היום אנחנו נתקלים בבעיה בהקשר הזה סביב חוק שנחקק לפני שנתיים שבעצם בא לתקן לאקונה קודמת, שמאפשר פטור מארנונה מארגונים ארציים.

ליאור פינקל-פרל: זאת אומרת, הלאקונה בעבר לא אפשרה לארגונים.

יצחק וקנין: אני אסביר לכם.

יצחק וקנין: זה תיקון מאוד חשוב מה שעשה דודי אמסלם.

יצחק וקנין: דרך אגב, בעבר זה היה קיים, בא מנכ"ל משרד הפנים באחד השלבים וקבע דבר כזה - שאם הארגון, פעילותו, לא מתמקדת ברשות או חלקה - בוא נגיד מתוך 100% של הפעילות, 20% מהפעילות נעשית בתוך הרשות, 80% זה - - - נגיד שזה איגוד ארצי שנותן פעילות בכמה מקומות, ו-20% מהפעילות שלו היא נעשית ברשות מסוימת, אז בגלל שרוב הפעילות היא מפוזרת בכל הארץ, לא ניתן לו את ההנחה, וזה עוול נוראי שגרם לארגונים.

יצחק וקנין: הדבר הזה התגלגל, התגלגל, עד שבאו לדודי אמסלם מספר מוסדות, כולל ישיבות, כל מיני מקומות כאלה שבאו ואמרו, רבותיי, עד כאן, לא יכול להיות דבר כזה.

יצחק וקנין: מה זה משנה?

יצחק וקנין: אני עושה מעשה פילנתרופי, אני עוזר לנכים, אני עוזר לאוטיסטים, אני עוזר בכל הארץ, למה שאני לא אהיה זכאי בגלל שאני נותן את זה ארצי?

משה גפני: והוא העביר את החוק והכל תוקן.

משה גפני: לפני כן, מה הייתה עושה הרשות, שולחת את זה למחוז, המחוז אומר, לא, אתה בא.

משה גפני: הרשות הייתה מאשרת את ההנחה, דרך אגב, מי שתקע אותה, זה המחוז תקע אותה, משרד הפנים, אבל זה שונה, שונה כבר.

ליאור פינקל-פרל: רציתי להגיד, שדווקא היום יש הרבה מאוד מקרים שבהם זה הפוך – הרשות עדיין לא מאשרת את זה, למרות הקריטריונים המאוד ברורים שנקבעו, שאגב, מאוד רחבים - רווחה, בריאות וחינוך עד גיל 25, ועדיין אנחנו חוזרים אחר כך לממונה על המחוז.

מיכאל מלכיאלי: זה נשאר לכם, זה יישאר.

ליאור פינקל-פרל: הערר.

מיכאל מלכיאלי: נכון, מה ההבדל.

עמר בר-לב: מה העמדה שלכם, לא הבנתי, אתם בעד?

עמר בר-לב: אתם נגד?

ליאור פינקל-פרל: אנחנו חושבים בצורה קצת יותר ממוקדת ומנומקת.

ליאור פינקל-פרל: ההצעה כפי שהיא היום, חותכת את כל האפשרות, ומשאירה את כל הכוח בידי הרשות.

מיכאל מלכיאלי: לא.

ליאור פינקל-פרל: לא, אז זה לא מופיע כאן.

ליאור פינקל-פרל: זה מה שאני אומרת, צריך לנמק את מה שאמרת.

מיכאל מלכיאלי: את מחזקת את מה שנאמר כאן.

משה גפני: לא הבנתי, אז את מתנגדת לחוק?

ליאור פינקל-פרל: לא, אני אומרת שצריך להוסיף את הנימוק שכרגע הוצף.

מיכאל מלכיאלי: הסיפור של הערר.

יצחק וקנין: אם הרשות לא תאשר, יהיה אפשר להעביר על החלטת הרשות הממונית.

ליאור פינקל-פרל: במידה ויש התנגדות של הרשות.

שגית אפיק: אין הליך כזה, זה הליך מינהלי, זה ההליך.

שגית אפיק: אין דבר כזה הגשת ערר לשר.

משה גפני: אני גם חושב זה הליך משפטי.

ליאור פינקל-פרל: אז אם זה הליך משפטי, אז זו בעיה עבורנו, כי אנחנו לא נתחיל ללכת לבית-משפט.

משה גפני: בסדר, ננסה להגיע למיצוי הדיון, ולראות איך אנחנו פותרים.

נדב שמיר: אני מהמועצה להשכלה גבוהה, מהייעוץ המשפטי.

נדב שמיר: המועצה להשכלה גבוהה זה הגוף שהוקם מטעם המדינה לפקח על המוסדות להשכלה גבוהה.

נדב שמיר: יש כמה סוגי מוסדות – יש מוסדות מתוקצבים, ויש מוסדות לא מתוקצבים.

נדב שמיר: היום חוזר מנכ"ל משרד הפנים קובע שהמוסדות המתוקצבים הם בתוך רשימת הפטור מבחינת הקריטריונים.

נדב שמיר: אנחנו אומרים שאפילו המצב הקיים היום הוא מיותר.

נדב שמיר: מה זה מוסד מתוקצב?

נדב שמיר: מוסד מתוקצב זה מוסד שהמועצה להשכלה גבוהה, הגוף על-פי חוק שמורכב ממומחים שהיושב-ראש שלו זה שר החינוך, קבעו שיש צורך ציבורי במוסד הזה.

נדב שמיר: המדינה מתקצבת את המוסד הזה, וכל תכנית ותכנית שבו נקבע שהמשק צריך אותה, ויש צורך בה.

נדב שמיר: כל התהליך הזה שמוסד להשכלה גבוהה מתוקצב צריך לעבור דרך הרשות המקומית ודרך שר הפנים כדי שיקבעו אם הוא מתנדב לשרות הציבור, כאשר כבר הרגולטור הייעודי קבע שהוא לשרות הציבור, והוא חיוני לציבור, הוא מיותר.

נדב שמיר: לכן, אנחנו חושבים שהחוק הזה צריך להחריג בכלל את המוסדות להשכלה גבוהה, אין שום סיבה שהם יעברו דרך הרשות המקומית ושר הפנים, כאשר יש רגולטור ייעודי שכבר קבע שהמוסד הזה הוא מתנדב לשרות הציבור.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אני עו"ד, המרכז לשלטון המקומי.

 << אורח >> יוסי אוחנה: כשהצעת החוק הנוכחית עלתה לוועדת שרים, אנחנו תמכנו בה מן הטעם שזו אכן פררוגטיבה של הרשות המקומית לקבוע, וצריך לתת לה את הפררוגטיבה הזו.

 << אורח >> יוסי אוחנה: הנוסח הזה סוכם יחד אתנו, עם משרד הפנים ועם האוצר, בהאי לישנא, בלשון הזו, ולא בהרחבות שמבקשים להכניס פה בדלת האחורית להצעת החוק הזו, שיהיה ברור.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אנחנו סיכמנו יחד עם משרד הפנים ויחד עם האוצר, כזה ראה וקדש, להצעת החוק שעלתה של חבר הכנסת בהאי לישנא, אמרנו מקובל עלינו.

 << אורח >> יוסי אוחנה: מה שאני שומע פה, אדוני, שמנסים לעשות מחטפים.

 << אורח >> יוסי אוחנה: הרשות המקומית זה לא איזה דמון שלוקח את הכסף מהאנשים ככה סתם בלי סיבה.

 << אורח >> יוסי אוחנה: הרי אנחנו לא איזה קלגס, לוקחים כסף מהמל"ל, לוקחים כסף מהאוניברסיטה הפתוחה, לוקחים כסף מהעמותות.

 << אורח >> יוסי אוחנה: הארנונה הזאת שאנחנו גובים, כולם יודעים, משמשת לצרכי התושבים, אם הם לא ישלמו, תושבים אחרים ישלמו יותר - זו המציאות.

 << אורח >> יוסי אוחנה: מה שאנחנו באים ואומרים, רבותיי, יש אכן היגיון ושום שכל בהצעת החוק הנוכחית, שהסמכות לקבל את ההחלטה היא תהיה של הרשות המקומית.

 << אורח >> יוסי אוחנה: שים לב לכך שהרשות המקומית לא מקבלת החלטה כאהבת נפשה, יש קריטריונים שקבע משרד הפנים מי רשאי לקבל את הפטור, ומי לא רשאי לקבל את הפטור.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אנחנו מקבלים את ההחלטה בהתאם לקריטריונים האלה.

 << אורח >> יוסי אוחנה: גם נכון להיום כשאנחנו בודקים בקשה כזו, אנחנו בודקים אותה בהתאם לקריטריונים שקבע משרד הפנים, ובהתאם לזה, מעבירים את ההמלצה למנהל המחוז.

 << אורח >> יוסי אוחנה: מה נפקא מינה, אם הרשות המקומית בודקת את הבקשה בהתאם לקריטריונים שקבע משרד הפנים, מאשרת אותה, כן או לא.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אם יש להם בעיה לגבי הקריטריונים, זה משהו אחר, אבל הם לא יכולים להיכנס בהצעת החוק זו.

 << אורח >> יוסי אוחנה: מה שהם מנסים לעשות עם הפטורים, זה לא רלבנטי.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אנחנו אומרים, רבותיי, יש קריטריונים שקבע משרד הפנים, אנחנו בודקים את הבקשה בהתאם לקריטריונים.

 << אורח >> יוסי אוחנה: צריכים לקבל, ועדת ההנחות מאשרת, לא צריכים לקבל, ועדת ההנחות לא מאשרת.

שגית אפיק: אז המצב שהם טוענים לגביו, אני רואה עכשיו את הקריטריונים, בקריטריונים כתוב שמוסד להשכלה גבוהה זכאי.

שגית אפיק: הם אומרים שאף על פי שזה מופיע בקריטריונים, שאמנם הם לא בדרגת תקנות כמו שמבוקש פה בהצעה, עדיין הרשות המקומית מוצאת לנכון שלא להעניק להם, ואז בא הממונה וחושב שכן צריך להעניק להם.

שגית אפיק: אני רק אומרת לכם, שאם זה יהיה בתקנות, שזאת רמה גבוהה יותר מהקריטריונים שיש היום, מצבכם יהיה יותר טוב, זו דעתי.

שגית אפיק: לעניין שאתה מעלה, אתה לא עונה על זה.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אני יכול להתייחס למה שאמרת, זה לא כצעקתה.

 << אורח >> יוסי אוחנה: חברתי פה אמרה שהיא מכירה שני מקרים, שני מקרים בכל הארץ שהרשות לא אישרה בהתאם לקריטריונים של משרד הפנים.

שגית אפיק: לא, אחת הציגה מוסדות להשכלה גבוהה, והשנייה הציגה את ארגוני הגג, זה כמה מקרים.

 << אורח >> יוסי אוחנה: שלושה מקרים.

 << אורח >> יוסי אוחנה: ארבעה מקרים מבין 230 רשויות, בוא לא נצייר את זה כצל הרים כהרים.

 << אורח >> יוסי אוחנה: כשהרשות המקומית יושבת ובשלושה מקרים לא אישרה על פי הקריטריונים של משרד הפנים – אני אומר, לא צריך לראות צל הרים כהרים.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אם היו שלושה מקרים, ארבעה מקרים מבין 230 רשויות, יותר, אם אנחנו ניקח גם את המועצות המקומיות לא אישרו, עכשיו הרשות, המועצה, אני לא מכיר את המקרים לגופם, לא אישרה בהתאם לקריטריונים של משרד הפנים.

 << אורח >> יוסי אוחנה: בא משרד הפנים ואמר, רבותיי, אף על פי שהקריטריונים שלי קובעים ככה, אני מחליט שאני נותן להם, אז נותן להם.

 << אורח >> יוסי אוחנה: לא הבנתי מה הבעיה עם זה.

שגית אפיק: כי עכשיו מבטלים את הסמכות של שר הפנים.

 << אורח >> יוסי אוחנה: גברתי, לא מדברים פה על עשרות מקרים שלא אישרו להם ונגרם עוול, לא צריך להציג את הדברים בצורה הזו.

משה גפני: מה אתה חוזר כל הזמן על כמה אישרו כמה לא אישרו?

משה גפני: אתה תמכת בהצעת החוק הזאת?

 << אורח >> יוסי אוחנה: כן.

משה גפני: למה תמכת?

משה גפני: הרי אין הרבה מקרים, למה צריך לשנות את החוק?

משה גפני: תמכת, אנחנו עכשיו דנים רק על הפרטים, אנחנו לא דנים על העיקרון.

משה גפני: אז מה אתה חוזר על העיקרון?

משה גפני: אומר חבר מלכיאלי, שיש הרבה מאוד מקרים, גם היא אומרת, שיש הרבה מאוד מקרים שהרשויות המקומיות לא מאשרות.

משה גפני: למה אתה מדבר על המספר, או על העיקרון?

משה גפני: העיקרון מאושר.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אדוני, אני לא העליתי את המספר.

 << אורח >> יוסי אוחנה: פה עלה קול צעקה לגבי המספר, והיועצת המשפטית - - - אנחנו תמכנו בהצעה כמו שהיא.

 << אורח >> יוסי אוחנה: הרי בכל מקרה, נכון להיום, אנחנו מעבירים את ההמלצה למשרד הפנים.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אנחנו מסכימים לזה שההחלטה תהיה שלנו על פי הקריטריונים של משרד הפנים, כמו שאומרת הצעת החוק, אין מה להוסיף ואין מה לגרוע פה.

שגית אפיק: הוא לא מסכים למנגנון הערעור.

 << אורח >> יוסי אוחנה: רבותיי, בוא נעשה סדר.

 << אורח >> יוסי אוחנה: מנגנון הערעור לא כתוב בהצעת החוק הזו.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אם אתם מדברים עכשיו על מנגנון אחר למצוא את שביל הזהב, יש פה איזה רעיון, אני עדיין לא יודע מה המנגנון שאתם מדברים עליו.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אני שמעתי ממציע ההצעה שיש איזשהו סוג של מנגנון שבא לפתור את הסיטואציה.

שגית אפיק: אתה יכול להסביר רק את המצב, את התהליך בזמנים שהעמותות נתקעות שאתה מנסה לפתור בהצעה.

מיכאל מלכיאלי: באה עמותה איקס, יכולה להגיש לרשות בחודש ברביעי, באפריל.

מיכאל מלכיאלי: עד ה-1 לאפריל יכולים להגיש את הבקשה, לך ושוב מביא את כל הערמות.

מיכאל מלכיאלי: בא לרשות, לפני אוגוסט, משרד הפנים לא נותן אישור אף פעם.

מיכאל מלכיאלי: מה שקורה זה, שאחרי אוגוסט, הרבה יותר מ-90% מקבלים את ההנחה בארנונה.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה קורה עד אוגוסט?

מיכאל מלכיאלי: אותה עמותה תפרנית צריכה לשלם את כל הכסף, ואם אין לה, כולם בעיקולים.

שגית אפיק: אי אפשר לקצר את התהליך הזה מלכתחילה?

- - -

מיכאל מלכיאלי: למה בכל זאת לוקח לו זמן?

מיכאל מלכיאלי: הוא לא מכיר את האנשים, הוא צריך לשלוח רואה חשבון, והם עובדים בקצב שלהם.

משה גפני: ולכן, מה?

מיכאל מלכיאלי: ולכן אני אומר, אם החוק הזה יעבור, כלומר, לרשות יהיה סמכות על-פי הקריטריונים שהיו מחוזר מנכ"ל, נמצא או ייקבע, לא משנה, אז הרשות תוכל לתת את הפטור, ועד ל-1 לאפריל הוא מקבל פטור במקום - תחסוך ממנו את כל הסאגה.

משה גפני: ואם הוא לא נותן, הרשות המקומית?

מיכאל מלכיאלי: ועדת ערר, נמצא דרך.

משה גפני: בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר.

אני רוצה לחדד את הדברים ולהצטרף להצעת החוק המצוינת הזאת, ולומר דבר אחד.

זה משהו היסטורי שזה הוחלט בזמנו שזה צריך להגיע למחוז, דבר שאין בו היגיון.

אם נלך בהיגיון הזה, גם בארנונה למגורים – הרי איך זה עובד?

יש קריטריונים, הרשות עושה את זה בעצמה, זה חוסך זמן.

רשויות גם עושות את זה היום בתהליך של בקשות שאתה יכול אפילו לשלוח בדואר.

יש ועדת מסים שמטפלת בבעיות שהן לא בתוך הקריטריון, אלא מחוץ לקריטריון, ואז יש ועדה של העירייה שהיא ועדה סטטוטורית שנותנת את ההנחות האלה.

כאן, לבוא היום ולשלוח את העמותות למחוז, זה דבר שהוא לא הגיוני.

שגית אפיק: חלק מהן אומרות שזה מגן עליהן.

לגבי נושא ההגנה, כדי שלא יהיה שרירות לב, אין שום בעיה, ושאלתי גם את חבר הכנסת מלכיאלי, אני לא חושב שיש בעיה, שיהיה מנגנון ערעור – זה אומר שאחוז מסוים, קטן מאוד, חצי אחוז או אחוז מתוך 200 בקשות התעכבו, ובסופו של דבר הצדק ייעשה.

אבל אין שום סיבה לטרטר את האנשים, להיות בלוח זמנים של המחוז, אחר כך בלוח זמנים של העירייה, וחוזר חלילה, ובינתיים גם מצטבר חובות.

את יודעת מה, גם אם יש תשובה שלילית לבן-אדם, או למוסד, הוא רוצה לדעת את זה בתחילת הזמן, כי הוא מחשב את דרכו, הרי זה הכול חישוב של תקציב של עמותה, כמו שאתה מנהל עסק, אתה רוצה לדעת מה קורה, בינתיים סוחבים אותך שמונה חודשים ובסוף אתה חייב מתחילת השנה.

אין שום בעיה לעשות מנגנון ערעור.

משה גפני: אנחנו סבורים שאת הקריטריון צריך ליידע, לאשר בוועדת הכספים, זה נותן לזה גם תוקף ציבורי, נותן לזה גם מצב שהוא לא יהיה פתאום שר פנים שהוא מחליט קריטריונים, אני לא יודע איזה.

אני ודאי מסכים.

משה גפני: אתם לא מסכימים....

מיכאל מלכיאלי: היות ויו"ר ועדת הכספים היום הוא בסדר, אנחנו לא יודעים מי יהיה יו"ר ועדת הכספים פעם הבאה, לכן, אנחנו מעדיפים.

מיכאל מלכיאלי: ..

שגית אפיק: התקנות האלה יכולות להגיע מיד אחרי אישור החקיקה.

שגית אפיק: יש חשיבות לזה.

משה גפני: על-פי החלטת ועדת שרים אני לא יכול עוד לאשר את זה, אני צריך נוסח.

מיכאל מלכיאלי: זה הנוסח.

שגית אפיק: אבל אין בו את הערר.

שגית אפיק: אני לא חושבת שיש לנו אפשרות להכניס ערר בשלב הזה.

למה לא?

שגית אפיק: כי אין הליך כזה, ההליך הוא הליך מינהלי.

מיכאל מלכיאלי: אם לא יהיה לא נקדם את זה.

חנה חובב מירסקי: עו"ד בשם עיריית ירושלים, המחלקה המשפטית, ברשות כבוד היושב-ראש, אני מבקשת להעלות את הנקודה שאנחנו סבורים שיש מקום לנתק דווקא את הסמכות מהרשות, זאת אומרת, את הסמכות הסופית, כיוון שהיו מקרים שבהם הייתה איזושהי סטייה מהקריטריונים, אם זה בזמן ההגשה שזה בכל זאת אושר.

חנה חובב מירסקי: חושבים שיש מקום - - -

מיכאל מלכיאלי: מה זה אושר?

מיכאל מלכיאלי: זו לא מועצה - - -

את מייצגת עירייה ומביעה אי-אמון בעירייה?

משה גפני: ולכן, מה את מציעה?

חנה חובב מירסקי: אנחנו סבורים שיש מקום כן בסופו של דבר להשאיר את הסמכות הסופית בידי משרד הפנים.

משה גפני: והרשות המקומית מה, לא יהיה לה סמכות?

חנה חובב מירסקי: כהמלצה.

מיכאל מלכיאלי: אתם לא מאמינים לעצמכם?

מיכאל מלכיאלי: יש לכם מחלקה משפטית - - -

את מדברת נגד המוסד שאת משרתת.

מיכאל מלכיאלי: יש לכם אגף מאוד נוקשה – לא יאומן.

סלי בסון: ברשות חברי הוועדה, יושב-ראש הוועדה, אני ממש מבקשת לחזור לשאלה, סוגיה, כיוון שהיא עלתה, וחבר הכנסת גם הביע, אני לא מצליחה להבין למה מוסד להשכלה גבוהה כל שלוש שנים צריך לבקש רשות שהוא מוסד להשכלה גבוהה והוא מקבל היתר.

סלי בסון: אם ישללו ממני את ההכרה, תשללו ממני את הפטור, למה כל שלוש שנים אני מגישה 50 קלסרים.

מיכאל מלכיאלי: צודקת.

מיכאל מלכיאלי: גם בתי כנסת, כל שנתיים מטרטרים אותם.

סלי בסון: אבל אתה כל פעם צריך להוכיח שאתה בית כנסת?

מיכאל מלכיאלי: כן, כל פעם צריך תמונות, ולך למועצה הדתית, תביא רב, תביא דיין.

סלי בסון: אבל אני, אני לא צריכה להביע, אני עדיין מוסד להשכלה גבוהה.

מיכאל מלכיאלי: גם אנחנו - - - בית כנסת.

מיכאל מלכיאלי: מסכים אתך.

מיכאל מלכיאלי: גם בית הכנסת עומד על תילו.

סלי בסון: היסטורית - - -

מיכאל מלכיאלי: זה לא קשור להצעת החוק, אדוני, את צודקת אלף אחוז.

נדב שמיר: אנחנו המועצה להשכלה גבוהה, הרגולטור של המוסד להשכלה גבוהה.

נדב שמיר: אנחנו לא מייצגים פה את המוסד להשכלה גבוהה.

נדב שמיר: אנחנו מכירים במוסדות.

נדב שמיר: כיום, הקריטריון הוא מוסד מתוקצב, זה יותר מאשר מוסד להשכלה גבוהה סתם.

נדב שמיר: מוסד מתוקצב, המל"ג קבע שהמדינה צריכה אותו, שהוא חיוני למשק.

נדב שמיר: אני לא מבין למה הוא צריך לעבור את כל המסלול הזה שרשות מקומית ושר הפנים - - -

מיכאל מלכיאלי: זה לא קשור לפה.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע כמה - - -

נדב שמיר: יש לכם אפשרות לתקן עיוות.

משה גפני: גבירותיי ורבותיי, הייעוץ המשפטי אצלנו בא בדברים עם היועצת המשפטית, דיברה עם משרד הפנים - הגיעה לנוסח, יש ויכוח רק לגבי דבר אחד – הוויכוח הוא על אישור ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו סבורים שאישור ועדת הכספים מקל על העניין, אני לא הולך עם זה עד הסוף.

משה גפני: בין הראשונה, השנייה והשלישית, אנחנו נדבר בינינו.

משה גפני: אם נגיע למסקנה שצריך להוריד את זה, נוריד את זה.

משה גפני: אם נגיע למסקנה של להשאיר את זה, אני חושב שצריך להשאיר את זה, אני גם אסביר לכם למה.

משה גפני: אם נגיע למסקנה שצריך את זה, אז צריך לעשות את זה מהר – לקבוע את הקריטריונים, נאשר את זה וזהו.

משה גפני: בכל מקרה, הנוסח הזה הוא נוסח של הקריאה הראשונה.

משה גפני: אני מודיע כאן שזה לקראת הקריאה השנייה והשלישית, אנחנו נמשיך להידבר, אני גם אדבר אתך.

משה גפני: אם יהיה צורך אני אדבר גם עם שר הפנים.

משה גפני: שר הפנים זה אריה דרעי.

משה גפני: אני מציע גם לארגונים וגם לשלטון המקומי, אם תרצה להעיר משהו, אני כמובן אאפשר לך.

משה גפני: בכל מקרה, השלטון המקומי חשוד שהוא לא רוצה את החוק.

 << אורח >> יוסי אוחנה: להיפך.

משה גפני: אמרתי חשוד.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, לי יש עצה שלא נוגעת למה שמלכיאלי הציע, אלא מה שהחבר'ה מהמל"ג, דיברו על זה לגבי התקופה שעליה ניתן הפטור.

יצחק וקנין: אני לא חושב שזה מנותק מהצעת החוק, כי בכל זאת ההצעה קובעת שניתן פטור לארגון כזה, לאוניברסיטה, לעמותה.

יצחק וקנין: אני הייתי מגדיל את הפרק זמן הזה משלוש שנים לחמש שנים לפחות.

יצחק וקנין: כי כל שלוש שנים שאתה בא ועובר את כל הסאגה, זה אולי יפתור את הבעיה, לפחות פעם בחמש שנים הבקשה.

יצחק וקנין: אני לא חושב שזה מנותק מההצעה.

משה גפני: זוהי הצעה טובה.

ביאן ותד: אני מאגף התקציבים.

ביאן ותד: אנחנו מתנגדים להעביר את זה בקריאה ראשונה עם הנוסח הקיים כיום עם ועדת הכספים.

ביאן ותד: ועדת השרים העביר את החקיקה במהות של להעביר סמכות מהמחוז לרשויות המקומיות, ולא דובר על מנגנון פיקוח שצריך שנדון בו לעומק ולא להעביר אותו כמות שהוא עכשיו.

משה גפני: נעשה את זה בין הקריאה הראשונה, לשנייה והשלישית.

שגית אפיק: מה זה קשור לאגף תקציבים.

שגית אפיק: היום יש קריטריונים, אתם רוצים להעביר אותם לגדר חקיקת משנה - - -

משה גפני: למה אתם מתנגדים בנוסח הזה?

ביאן ותד: מתנגדים לאישור ועדת הכספים.

משה גפני: לא יאומן.

ביאן ותד: כי מדובר על פיקוח - - - ועדת שרים - - -

משה גפני: לא יודע, אני לא מכיר ועדת שרים, תגידי לי מה הבעיה עם ועדת כספים, הרי להיפך, זה פיקוח ציבורי, אתם צריכים לקפוץ על המציאה.

משה גפני: אני לא בטוח שאני הולך עם זה עד הסוף.

משה גפני: אמרתי לחבר הכנסת מלכיאלי, אמרתי ליועץ השר, אם תהיה התעקשות אנחנו נוריד את זה.

משה גפני: אבל אני חושב שצריך את זה, אבל מה זה נוגע אליכם.

ביאן ותד: מדובר במנגנון פיקוח שאנחנו לא דנו בעומק ובהשלכות שלו.

משה גפני: זה חידוש.

שגית אפיק: - - - אגף תקציבים.

משה גפני: היה ראיון אתי בעיתון "כלכליסט", ראיתי את זה רק אתמול, שהכותרת שם שאגף התקציבים נוהג לא בהגינות עם התקציב, אני חשבתי שזה חריף מדיי, לא צריך ככה להגיד.

משה גפני: אני חושב שאתם באגף התקציבים מתנהגים בעניין חסר היגיון.

אולי זו תגובה לראיון.

..

שגית אפיק: אם היינו מוסיפים פה זכות ערר, כמו שהתבקש, והיינו עוקפים לכאורה את המגבלה, היינו נותנים זכות ערר לשר הפנים, גם אז היית מתנגדת.

ביאן ותד: אני, מבחינתי, זו היחידה המקצועית של משרד הפנים, כי הם מבחינתם ויתרו על כל הסמכות, והעבירו אותה לרשות.

ביאן ותד: אם הם רוצים ללכת על מנגנון של ערר להחזיר חלק מהסמכות שלהם, זו יחידה מקצועית.

ביאן ותד: בסופו של יום, הדיון הזה מתמקד בנושא של סמכות, העברת סמכות מהשלטון המרכזי לשלטון המקומי.

שגית אפיק: אבל גם בסמכות השר להתקין תקנות - - -

משה גפני: מה הוויכוח איתה, אני נורא מצטער.

רעות פרקש צימרינג: גם אנחנו מתנגדים.

רעות פרקש צימרינג: כתוב, שר הפנים יקבע בתקנות, זה חובה עליו לקבוע בתקנות, אנחנו לא רואים את הצורך - - -

שגית אפיק: איך תפתרו את הבעיה שעלתה כאן, יש לכם אופציה לערר לתת להם, אופציה אחרת?

רעות פרקש צימרינג: להגיש עתירה מנהלית.

 << אורח >> יוסי אוחנה: שלוש הערות.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אחת – אנחנו תומכים בהצעת החוק.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אם הקשבתי טוב לחברי הכנסת שדיברו פה, עיקר הבעיה היא לא בקרב הרשויות, הרשויות מאשרות.

 << אורח >> יוסי אוחנה: עיקר הבעיה של העמותות, הן באישור של מנהל המחוז.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אני אומר שוב, אם הבנתי נכון, זה חברי הכנסת.

 << אורח >> יוסי אוחנה: עיקר הבעיה היא לא בקרב הרשויות אלא בעצם מנהל המחוז.

 << אורח >> יוסי אוחנה: הרשויות מאשרות וזה מתעכב אצל מנהל המחוז.

 << אורח >> יוסי אוחנה: לכן אנחנו מסכימים שהסמכות תעבור אלינו על מנת להקל עליהם שלא הצטרכו לרוץ פעמיים.

 << אורח >> יוסי אוחנה: כל הרחבה נוספת של מנגנון ערר, או להכניס סוגי מוסדות אחרים זה לא בהצעת החוק הזו.

 << אורח >> יוסי אוחנה: אגב אורחא, גם אם מנהל המחוז לא מאשר להם, הסמכות שלהם היא לערער לבית המשפט, זה אותו דבר.

סלי בסון: הממונה על המחוז, אני מזכירה, שוקל שיקולים ארציים לאומיים, רוחביים.

סלי בסון: הרשות המקומית – הוא אמר, אני מסכימה, זה נופל על קופה ציבורית, מה פתאום?

סלי בסון: אוניברסיטה גדולה עם המון מדשאות ושטחים יושבת אצלי, אני צריך להגדיל ארנונה לתושבים שלי.

סלי בסון: אגב, ייצא אחר כך מהמל"ג, מישהו צריך לתקצב את זה.

משה גפני: אני מציע כך, זה תלוי בחבר הכנסת מלכיאלי, זו לא הצעת חוק ממשלתית.

משה גפני: אנחנו מציעים את ההצעה הזאת כפי שהצענו.

משה גפני: אנחנו נדברנו אתכם, לא יודע למה משרד האוצר פה הוא צד, אבל אנחנו לא הולכים להוציא עוד כסף.

משה גפני: אני מודיע עכשיו שזה לא יהיה הנוסח הסופי, הנוסח הסופי יהיה בהסכמה - לא יובא שלא בהסכמה.

משה גפני: כרגע כדי להתקדם, אנחנו מוציאים את הנוסח הזה שעליו דיברנו, על זה הייתה הדברות.

משה גפני: אנחנו נאשר את זה כמות שהוא.

משה גפני: נעבור את הקריאה הראשונה, לא נתקדם לקריאה שנייה והשלישית שלא בהסכמה גם אם זה יהיה בניגוד לדעתנו, אנחנו נעשה את מה שאפשר.

משה גפני: אני חושב שוועדת הכספים היא גורם חיובי, וזה לא משנה מי שיהיה פה, בגלל שבכל אופן יש פה בקרה ציבורית.

משה גפני: אם אתה וחבר הכנסת מלכיאלי תתעקש על זה, זה יירד.

שגית אפיק: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (סמכות הרשות המקומית לפטור מארנונה למוסד מתנדב לשירות הציבור), התשע"ט–2018

שגית אפיק: (1) בפסקה (1), במקום "יתאשר ע"י שר הפנים" יבוא "יאושר על ידי קיבל את אישור מועצת הרשות המקומית", המילים "לא יתנה שר הפנים" יימחקו, ואחרי "עד גיל 25," יבוא "לא יותנה" ובמקום "ואולם לא יתנה שר הפנים" יבוא "ואולם לא תתנה הרשות המקומית";

אחרי פסקה  יבוא: "(4) לא תאשר מועצה של רשות מקומית פטור לפי פסקה (1), אלא אם כן התקיימו במוסד מתנדב לשירות הציבור התנאים שקבע שר הפנים לעניין זה, והונחה בפניה חוות דעתה של ועדת ההנחות של הרשות המקומית;

אחרי פסקה  יבוא: (6) בסעיף קטן זה –

אחרי פסקה  יבוא: (1) בעירייה, כמשמעותה בסעיף 149 לפקודת העיריות;

שגית אפיק: ביאן, לפי המייל ששלחת לנו, אין להצעה עלות תקציבית, נכון?

ביאן ותד: נכון.

משה גפני: תודה רבה.

ביאן ותד: אבל שזה יהיה בהסכמה עם משרד האוצר כמו שהיה בוועדת שרים - - -

משה גפני: אנחנו נעמוד על העניין של הסכמה עם המציע.

משה גפני: המציע עמד מול ועדת השרים, הוא עומד מול שר הפנים.

משה גפני: זה לא יובא לקריאה שנייה ושלישית מבלי שתהיה הסכמה של המציע על-פי ועדת השרים.

משה גפני: אני, יש לי תמיהה לגבי הנושא של אגף התקציבים בעניין.

משה גפני: אין לזה עלות תקציבית, זאת שאלה מקצועית.

משה גפני: מה שיגיד משרד הפנים, מבחינתי, יהיה מאוד חשוב.

משה גפני: אני חושב שהגענו אתם להסכמה, והיה אם לא, אז אנחנו לקריאה השנייה והשלישית.

יצחק וקנין: לפני שמצביעים, תשקלו את העניין של חמש שנים ולא שלוש שנים, יש לזה משמעות.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: הצבעה

משה גפני: נגד – אין

משה גפני: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (סמכות הרשות המקומית לפטור מארנונה למוסד מתנדב לשירות הציבור), התשע"ט–2018, אושרה.

משה גפני: ההצעה אושרה.

משה גפני: אני חוזר על מה שאמרתי.

משה גפני: אנחנו נביא את זה לקריאה ראשונה, לא נביא את זה לקריאה שנייה ושלישית, אלא על פי החלטת ועדת השרים לחקיקה, שחבר הכנסת מלכיאלי עומד מולה, ואנחנו לא נתקדם בלי הסכמה.

משה גפני: אני מקווה שתהיה מהר הסכמה ונסיים את זה.

ליאור פינקל-פרל: אני מציעה שההידברות תיעשה גם עם הגופים הרלבנטיים לחקיקה.

ליאור פינקל-פרל: תודה.

משה גפני: תודה רבה לכולם.

משה גפני: הישיבה נעולה.