ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 701, 2018-10-23 09:10

יעקב מרגי: שלום לכולם, בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 23 באוקטובר 2018, י"ד בחשון תשע"ט.

יעקב מרגי: הנושא: שביתות במוסדות אקדמיים ברחבי הארץ, דיון מהיר של חברי הכנסת: אחמד טיבי, יוסי יונה, מירב בן ארי, מיכל רוזין.

יעקב מרגי: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת עמיר פרץ שדיבר איתי על כך באופן אישי.

דב חנין: וגם אני אדוני שלחתי אליך מכתב.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: אין ספק שהנושא הזה מטריד.

יעקב מרגי: קודם כול, עם כל הכבוד לכולם, מטריד אותנו כי זה מטריד את הסטודנטים שבסוף הם משלמים את המחיר תרתי תשמע.

יעקב מרגי: בדרך כלל קולם כמעט ולא נשמע, לכן אנחנו קודם כול באים, הנה שמתי את זה בחלל החדר, שבסדרי העדיפויות שלנו הכול החשוב.

יעקב מרגי: העבודה המאורגנת חשובה לנו ונשמור עליה, אבל קודם כול בסדרי העדיפויות שלי הסטודנטים וההשכלה הגבוהה, כמובן בלי לפגוע בעבודה המאורגנת, מעמדם של הסגלים למיניהם, ואנחנו נעמוד כאן לימין כולם, אבל בצורה אחראית, מאוזנת, ולכן כדרכנו בקודש בטרם אפתח את הדיון, אתן התייחסות של דקתיים לכל חבר כנסת כי יש לנו זמן קצוב והרבה אורחים ורשימת דוברים גדולה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסי יונה, בדקתיים.

יוסי יונה: אני רוצה אפילו דקה, והשאלה אם נוכל אחר כך התייחסות לאחר שהנציגים - - -

יעקב מרגי: התייחסות, כן.

יעקב מרגי: קח את הדקה שלך, נראה אם תעמוד בה.

יוסי יונה: אדוני, אני שייך לאקדמיה אבל אני מגיע לכאן מתוך חוויה אישית.

יוסי יונה: אני הייתי מרצה מן החוץ לאוניברסיטה העברית שמונה שנים ואני יודע מה המשמעות של להיות מרצה מן החוץ כאשר אין את הביטחון התעסוקתי ואין לנו תנאים בסיסיים של עבודה ואז גם מבקשים מאיתנו לעשות מחקר כאשר רוב מעייננו נתונים להבטיח את הפרנסה שלנו.

יוסי יונה: יש לנו המון נתונים והמון ממצאים לגבי המצוקות.

יוסי יונה: מדובר כאן במכללות, אוניברסיטאיות וכו'.

יוסי יונה: דווקא הייתי רוצה לשמוע את המלינים וגם את הצדדים שעליהם מקטרגים כדי שתהיה לנו עמדה יותר מושכלת בהמשך.

יוסי יונה: אני בא לפה מתוך אמפתיה ומתוך הזדהות עם הרצון של הסגל הזוטר במכללות ובאוניברסיטאות כדי שהם יוכלו לעבוד בתנאים הוגנים.

יוסי יונה: בסופו של דבר מה שמונח אל מול עיננו זה הסטודנטיות והסטודנטים.

יוסי יונה: מרצים ומרצות, סגל זוטר שאין לו ביטחון תעסוקתי ותנאי העסקתו אינם הולמים, לא יכול להנהיג השכלה ראויה לסטודנטים, לכן זו צריכה להיות גם נקודת המוצא של הדיון שלנו.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: נפלה פה שגגה כנראה בתוכנה של מזכירות הכנסת.

יעקב מרגי: מיכל רוזין הייתה ראשונת המציעים.

מיכל רוזין: כן, אז באמת התעוררתי לפני כשבועיים ומייד התבשרנו שעם תחילת שנת הלימודים החדשה האקדמית - - -

יעקב מרגי: אחרי הנאום של משה מזרחי עוד יחשבו שישנת כל הזמן.

יעקב מרגי: עוד יחשבו שהתעוררת רק לפני שבועיים.

מיכל רוזין: יש פה אנשים שהיו רוצים שאני אישן רוב הזמן.

מיכל רוזין: אז באמת הבנו ששוב אנחנו מתחילים את השנה האקדמית עם שביתות, ואני חייבת לומר, אני באה קצת יותר כעוסה ממך.

מיכל רוזין: אולי זה עניין של אופי, כי אנחנו פה שוב כל שנה, וכל שנה אנחנו מדברים על הדברים האלה ודנים.

מיכל רוזין: מה שמכעיס אותי בעיקר זה שדווקא כשזה מגיע למדינה, לממשלה, לאקדמיה, דווקא פה אנחנו רואים לפעמים את העוולות הכי גדולות שקשורות לביטחון תעסוקתי: עוד הפרטה ועוד הפרטה, ואני לא מדברת כבר על ההבדלים בין האוניברסיטאות והמכללות והכול יעלה פה.

מיכל רוזין: אתם תפרטו הרבה יותר טוב ממני.

מיכל רוזין: העובדה שלא משלמים דמי מחלה, שלא מודיעים על הודעות פיטורים, כל מיני דברים שהם צריכים להיות ב-2018 כל כך טריוויאליים, ודווקא באקדמיה שאמורה להיות סמל הנאורות ויש קורסים, אני יודעת בעצמי, אני מכירה מרצים שמרצים על ביטחון תעסוקתי וביטחון סוציאלי.

מיכל רוזין: אתם יודעים, זה מזכיר לי את הימים שבעיתונים מצד אחד היו כתבות נוראיות על סחר בנשים ובסוף היו מודעות פרסום איך מגיעים לאותן נשים בסחר.

מיכל רוזין: הדיסוננס הזה שמצד אחד האקדמיה אמורה לייצג את הנאורות ובוודאי שוויון ובוודאי לתת את התנאים הכי ראויים ולא לדגול בהפרטה וניצול עובדים, ודווקא מהאקדמיה ולצערי הרב מלמעלה, מהממשלה, מהמדינה, מגיע הניצול הזה.

מיכל רוזין: אני חושבת שהגיע הזמן לשים לזה סוף ויותר מזה, צריך הסכמים ארוכי טווח.

מיכל רוזין: אי אפשר כל שנה מחדש.

מיכל רוזין: זה חלק מההתשה של האנשים.

מיכל רוזין: למה אנשים מתחלפים, מרצים אחרים, אנשים אחרים?

מיכל רוזין: אז כל פעם מחדש מתישים את המערכת.

מיכל רוזין: זו שיטה והשיטה הזאת צריכה להסתיים.

יעקב מרגי: צריך גם לכבד הסכמים.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: יש לנו את חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: תודה, אדוני.

מירב בן ארי: יש לי דז'ה וו, כי היינו פה לפני שנה בדיוק, חלק ממי שיושב כאן.

יעקב מרגי: תראי, התשנו את ארגוני המורים, התעוררו לנו הסגלים.

מירב בן ארי: אותו עניין, אותה חבורה, אותה שביתה, אותם סטודנטים שמתגוללים עליהם.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין למה הם חתמו על הסכם.

מירב בן ארי: לא מכבדים את ההסכם.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין מה זו שביתה, מכשול המסע, אז הם עשו שביתה שבעצם לא מסתיימת, זאת אומרת עד הודעה חדשה.

מירב בן ארי: מה זה עד הודעה חדשה?

מירב בן ארי: מה זה, זה עסק?

מירב בן ארי: סליחה, יש כאן סטודנטיות וסטודנטים ששילמו ממיטב כספם, שבאו לאקדמיה, ואם יש משברים ואני מאמינה שנשמע אותם, יתכבדו הצדדים וישבו.

מירב בן ארי: אגב, הבנתי שגם יש מכללות ומוסדות ציבור שבכלל לא יושבים עם ההנהלה.

יעקב מרגי: אם לא ישבו, נושיב אותם.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: אגב, אני רוצה להזכיר שאני ישבתי איתם בחדר סגור בדיוק לפני שנה כדי לפתור, והנה שוב פעם אנחנו כאן.

יוסי יונה: מירב, את מאשימה את המרצים?

מירב בן ארי: כן, גם.

מירב בן ארי: מותר לי.

מירב בן ארי: היחידים שעד היום הכניסו עובדי קבלן זה מפלגת כולנו, להזכיר לך, וכן, אנחנו בעד העובדים.

מירב בן ארי: אני מזכירה לך שעם כל הכבוד, זה לא עסק פרטי ויש כאן סטודנטיות וסטודנטים - - - אני יו"ר השדולה למען הסטודנטים וזה הכובע שאני נמצאת בו, וכן, שבו, תפתרו את הבעיות שלכם, סליחה, לא על חשבון הסטודנטים והסטודנטיות.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד, מה זו שביתה בלי הודעה?

מירב בן ארי: אנשים באו לאקדמיה.

יוסי יונה: אבל זו הגדרה של שביתה.

מירב בן ארי: אז זה לא מקובל עלי.

יוסי יונה: אבל מה יגידו המרצים?

יעקב מרגי: מירב, תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, אין לדבר בלי רשות דיבור.

יעקב מרגי: חברי כנסת יכולים מדי פעם קריאת ביניים.

יעקב מרגי: זה התפקיד שלי מדי פעם לרסן אותם.

יעקב מרגי: איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת השותפים לדיון החשוב הזה, צריך להבחין בין הגנה על זכויות עובדי ההוראה והסגל ובין הדאגה לסטודנטים ולהשכלה הגבוהה.

איתן ברושי: כמי שהיה בין ראשי המכללה בעמק יזרעאל שלא שובתת, אני יכול לומר שלא היה צריך להגיע לרגע הזה וחבל שאנחנו מתכנסים עכשיו בעיצומה של שביתה.

איתן ברושי: צריך לומר פה, "אחוז בזה וגם מזה, אל תנח ידך".

איתן ברושי: צריך לומר שגם עם ההגנה, וטיפלנו במכללת בראודה פה לא מזמן אם אתם זוכרים, לפני הפגרה, גם עם ההגנה והדרישה לתנאים הולמים, צריך לחדש מייד את הלימודים.

איתן ברושי: לא יכולה להיות פה עכשיו שביתה אם אתם רוצים גיבוי שלנו.

איתן ברושי: אנחנו נתנה את ההתערבות שלנו בחזרה ללימודים.

יוסי יונה: איתן, תגיד, מה קורה פה?

יעקב מרגי: סליחה, יוסי, תן לו לומר את דברו.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שאין סתירה בין שני הדברים וההוכחה היא שלא כל המוסדות להשכלה גבוהה שובתים.

איתן ברושי: אם הייתה צריכה להיות שביתה כללית או שהשביתה נמנעה במקומות מסוימים, ובדקתי את זה גם בשעות האחרונות, ולכן לפי דעתי צריך לחזור לספסל הדיונים.

איתן ברושי: אני לא יודע מי מייצג פה את משרד החינוך והאוצר.

יעקב מרגי: יהיה פה גם החינוך, גם המל"ג, גם האוצר וכולם יאמרו את דברם.

איתן ברושי: אבל אני חושב שהאחריות מוטלת עליהם קודם כול ואני בעד הזכויות ותמיד פעלתי ככה וגם אני מלווה את זה גם במקומות אחרים ואני מתייצב בלי שאלה איפה אני ומפלגת העבודה.

איתן ברושי: אני מפלגת העבודה, אבל באותה מידה אנחנו אחראים גם לסטודנטים.

איתן ברושי: אנחנו צריכים לשלב את שני הדברים, לחזור מייד ללימודים ולהתייצב לצד הסגלים בשיפור התנאים.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שצריך לפנות פה לשר החינוך.

איתן ברושי: יש לו תקציב הכי גדול שהיה אי פעם במשרד החינוך.

איתן ברושי: יש לו אחריות למרות שלא תמיד הוא מכיר בה, וצריך לזכור שהמוסדות האלה הם מוסדות מוכרים.

איתן ברושי: זה לא מכללות פרטיות ולא אוניברסיטאות פרטיות.

איתן ברושי: יש ממשלה בישראל, יש תקציב שאושר.

איתן ברושי: זאת קודם כול אחריות הממשלה, האוצר, החינוך וצריך לקרוא אותם לסדר ולומר שהם לא בסדר.

איתן ברושי: הם היו צריכים למנוע את השביתות האלה ועכשיו צריך לחזור ולהתכנס ולמנוע את השביתה ולשפר את התנאים.

איתן ברושי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דב חנין.

דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש.

דב חנין: השביתה הזו היא שביתה מוצדקת.

דב חנין: אני תומך בשובתים.

דב חנין: אני קורא להם לא להרים ידיים ולא להיכנע.

דב חנין: אני חושב שמה שקורה במכללות צריך מאוד להדאיג אותנו.

דב חנין: אני מאוד מחויב לסטודנטים, אבל הדרך להגן על הסטודנטים היא להבין שהם לא יכולים לבוא ללמוד היטב אם מלמדים אותם אנשים שעובדים בתנאי עבדות.

דב חנין: על מה אני מדבר?

דב חנין: בואו נסתכל על מאבק עובדי הסגל הזוטר.

דב חנין: אתם יודעים שעובדים של הסגל הזוטר במכללות מועסקים בצורה פוגענית, תנאי השכר שלהם נמוכים ב-40% מהמקבילים שלהם באוניברסיטאות, רובם מועסקים כמורים מן החוץ, מפוטרים שנה אחרי שנה או בכל סמסטר, מפטרים אותם, מצמצמים היקפי משרה ללא שימוע באופן פוגעני, אין הצמדה אפילו ברוב המכללות או בחלק גדול מהמכללות.

דב חנין: טבלאות השכר של ות"ת, אין קרן השתלמות, אין קידום וצבירת זכויות ותק, אין שקיפות ושיתוף אקדמי לגבי סגל הוראה שעובדים כמורים מן החוץ בחלק גדול מאוד מהמכללות.

דב חנין: הדרישות שלהם אלמנטריות, להעסיק את עמיתי ההוראה כמו באוניברסיטאות, לייצר מנגנונים של ביטחון תעסוקתי ומניעת פיטורים, לתת להם זכויות סוציאליות ותנאים נלווים, לפתח את הסגל האקדמי ולעודד מחקר והשתלמות, כל זה לטובת המורים, כל זה לטובת הסטודנטים, כל זה לטובת המכללות.

דב חנין: במקביל, יש גם סכסוך עבודה של הסגל הבכיר בחלק גדול מהמכללות וגם כאן התביעות הן צודקות.

דב חנין: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב ראש, בעניין הסגל הבכיר הפערים הם לא בשמיים.

דב חנין: בעניין הסגל הבכיר לפי הבנתי, קצת רצון טוב ואפשר לשבת ולפתור את העניין ולהיענות לדרישות שלהם, אבל משהו מאוד רע קורה במכללות.

דב חנין: ור"מ היום נכנס לאיזושהי מדיניות של מלחמת הרס שהמטרה שלה להרוס כמובן את המרצים, לפגוע במורים מן החוץ, לפגוע בסטודנטים ולייצר מערכות שיהיו נורא זולים לתפעול, אז אני קורא לוועדת החינוך לגנות את התנהלותו של ור"מ, להגיד שזו התנהלות שאיננה מקובלת עלינו.

דב חנין: אנחנו דואגים לעתיד המכללות.

דב חנין: ההנהגה הנוכחית של ור"מ כשלה.

מירב בן ארי: ור"מ לא דואגים למכללות?

דב חנין: לא, הם לא דואגים למכללות, הם מתנהלים בצורה כוחנית שלא מתאימה לשום מקום עבודה ובטח לא למקום אקדמי.

דב חנין: משפט אחרון.

דב חנין: אני אומר את זה מתוך ניסיון מר של מה שקרה בעניין המכללה האקדמית תל אביב יפו.

דב חנין: אנחנו ניסינו לסייע.

דב חנין: קראנו למרצים אפילו להשהות את השביתה שלהם.

דב חנין: בסך הכול מה שדרשנו זה להיכנס איתם למשא ומתן אמיתי וענייני כדי לפתור את הדרישות.

דב חנין: התוצאה הייתה, המרצים מתוך רצון טוב השהו את השביתה ומאז מורחים, מצפצפים, שום בעיה לא נפתרה.

דב חנין: מאוד מדאיג ומסוכן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב ראש.

סעיד אלחרומי: אני חושב שאנחנו כאן מתכנסים לדון בשביתה של הסגל הזוטר.

סעיד אלחרומי: זה הדיון העיקרי וזה הנושא העיקרי ולא נושא הסטודנטים והגנה על הסטודנטים כאן בישיבה הזאת, ולכן הסיפור הוא סיפור של עבדות, אנשים שעובדים ומפוטרים כל ארבעה חודשים.

סעיד אלחרומי: אני דיברתי אתמול עם אחד מהסגל הזה, ד"ר במכללה בדרום ואני לא אקרא בשם המכללה, שאומרת לי כבר שנים, כל ארבעה חודשים היא מפוטרת מחדש ומעסיקים אותה חודשיים-שלושה אחר כך.

סעיד אלחרומי: אי אפשר לתכנן שנה שלמה, אי אפשר להעסיק ד"ר שמלמדת כבר חמש או שש שנים במכללה, להעסיק אותה שנה.

סעיד אלחרומי: אתם רוצים לפטר אותה בסוף שנה?

סעיד אלחרומי: תנו לה זמן, תעשו לה שימוע, קרן השתלמות, כל התנאים הבסיסיים שכל עובד ניקיון היום מקבל בכל מקום אחר, לכן אנחנו צריכים בקול רם להגיד, חבר'ה, תפסיקו עם זה, טובתם של הסטודנטים בשיפור מצבם של הסגל הזוטר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני, אני מאוד אוהב את חברתי ממפלגת כולנו, אבל יש עוד אנשים שטיפלו בעובדי קבלן.

מאיר כהן: יושב כאן עמיר שכבר 30 שנה מטפל בעובדי קבלן.

מירב בן ארי: דב חנין אמר לי שאנחנו לא עושים שום דבר, אז העמדתי אותו על טעותו.

מאיר כהן: גם הוא טועה.

מאיר כהן: צריך להיות קצת זהירים.

מאיר כהן: לא נוכל לפתור את הבעיה אם האוצר לא ירים את הכפפה הזאת.

מאיר כהן: הסיפור זה האוצר.

מאיר כהן: זה בדיוק הדבר שאנחנו מדברים בו במקומות אחרים.

מאיר כהן: אותם מורים שנמצאים כתף אל כתף בתוך חדרי המורים.

מאיר כהן: פער של 40% זה סכום כסף אדיר.

מאיר כהן: אני לא רואה את המכללות, לא את ראשי המכללות ולא רואה את הסגלים למיניהם יכולים להתמודד, אלא עם קבלת החלטה של משרד האוצר שאנחנו מתקנים את זה.

מאיר כהן: אם לא לצמצם לגמרי, לפחות לתת מתווה של כמה שנים.

מאיר כהן: אני מאוד מבקש ממך, אנחנו נוציא כאן קיטור וזה בסדר גמור וזה תפקידנו, אבל אם צריכה לצאת קריאה מכאן - - -

יעקב מרגי: זה לא הולך להוצאת קיטור, זה הולך לדחוף אותם לעבר הפתרון.

מאיר כהן: בדיוק.

מאיר כהן: היות ואני יודע מה אנחנו עושים כאן ומה אתה עושה, אני חושב שצריך לקרוא מייד לשר האוצר ולשר החינוך להגיע לישיבה הבאה לכאן, כי אנחנו צריכים את שניהם.

מאיר כהן: שניהם, יש להם נשמה ומקום טוב, גם שר האוצר וגם שר החינוך, ואם רוצים לפתור את הבעיה הזאת, אז הם צריכים לתת מתווה לחמש שנים איך אנחנו מתקנים את העניין.

מאיר כהן: תודה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: סאלח סעד, בבקשה.

סאלח סעד: אדוני היושב ראש, אני חושב שכאן הסטודנטים הם בני ערובה סך הכול למהלך שקורה כאן.

סאלח סעד: אנחנו צריכים להבין דבר אחד, שמהבחינה הזאת הסגל הזוטר עם כל הכבוד, אני מאוד מעריך אותם אבל הם צריכים להבין דבר אחד, שהסטודנטים הופכים להיות בני ערובה כאן.

סאלח סעד: אני מבקש מור"מ ותת"ת והאוצר לשבת דחוף ככל האפשר.

סאלח סעד: כאן בוועדת החינוך נוכל אנחנו לסגור בישיבה אחת עם יושב ראש ועדת החינוך ועם חברי ועדת החינוך וצריכים להגיע להסכם כמה שיותר מהר.

סאלח סעד: לא יעלה על הדעת שהסטודנטים יהיו בני ערובה למהלכים כאלה.

סאלח סעד: יחד עם זאת, אנחנו צריכים גם להבין את הסגל הזוטר שהתנאים שלהם הם תנאים ממש כמו עבדים.

סאלח סעד: הם לא חברת כוח אדם, כי חברת כוח אדם לפעמים נשארים 11 חודשים עד שמפטרים אותם.

סאלח סעד: כאן כל סמסטר מפטרים אותם.

סאלח סעד: זה לא הולך ככה.

סאלח סעד: אין תנאים סוציאליים, אין להם כל הדרישות המינימליות שלהם, אז אני מבקש אדוני היושב ראש, דחוף ביותר לקרוא לשר החינוך, שר האוצר, הור"מ והות"ת לשבת בחדר אחד, לסגור את הסוגיה הזאת כמה שיותר מהר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: אחד המציעים, אני חייב לציין.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: שביתה היא כלי לגיטימי במאבק לשיפור תנאי שכר, במיוחד כאשר תנאי השכר הם לא הולמים.

אחמד טיבי: אי אפשר שכל פעם כשיש שביתה מישהו יבוא ויגיד, חבר הכנסת ברושי, שאתם פוגעים בקהל איקס, כי ככה אתה מבטל את נשק השביתה.

אחמד טיבי: למשל, הייתה שביתה של רופאים, חבר הכנסת ברושי.

אחמד טיבי: בשביתת רופאים אפשר לטעון שזה מעשה לא אנושי כי יש חולים שנפגעים, אבל מי כמוך יודע שהשביתה של הרופאים הייתה צודקת והניבה תוצאות.

אחמד טיבי: חלק גדול מהחולים גילו אמפתיה לרופאים שלהם ששבתו.

אחמד טיבי: כך גם עם הסגל הזוטר, עמיתי, חבר הכנסת ברושי, נציג מפלגת העבודה, לכן אני קורא ליושב ראש הוועדה ולחברי הוועדה לקרוא גם לשר האוצר, גם לשר החינוך, גם לור"מ, ות"ת, ואולי לחבר הכנסת ברושי, להיכנס לחדר אחד ולסיים את העניין.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

אחמד טיבי: אגב, אני שמרתי על איפוק.

יעקב מרגי: אתה באמת היית מאופק היום, רק אני התאפקתי לא להגיד לך, ההבדל שבשביתת הרופאים לא יכולתי לעשות שביתת מגן של כל הלקוחות.

יעקב מרגי: אי אפשר, אבל אם מישהו יגזים בנשק השביתה, נעשה לו השבתת מגן.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני מודה לך שאתה מאפשר לי להשתתף בישיבה הזו.

יעקב מרגי: הדמוקרטיה לא נגמרה לגמרי.

עמיר פרץ: אני לא חבר ועדה והעובדה שהזמנת אותי, אז אני מאוד מודה לך על כך.

עמיר פרץ: א', אני רוצה באמת להתייחס במשפט אחד לשאלת שביתה ושאלת זכות השביתה.

עמיר פרץ: אני חושב שיש פה טעויות רבות בהתייחסות למה זו שביתה.

עמיר פרץ: ראשית צריך לזכור, בכל שביתה עמדתו ומעמדו של המעסיק יהיה הוא אשר יהיה, הרבה יותר חזקה ואם יש מהלכים שלא ננקטים על ידי המעסיק, זה מתוך רצון להשיג בסוף השביתה מצב נוח יותר מבחינתו.

עמיר פרץ: למה הדבר מכוון?

עמיר פרץ: יושב פה סגל זוטר שהם מנהלים שביתה בתנאים הכי קשים שיש, מדוע?

עמיר פרץ: קודם כול אין להם קרן שביתה.

עמיר פרץ: חברים שדורשים מהחברים שלהם לצאת לשביתה כשהם יודעים שבסוף החודש מחצית משכרה של המשפחה לא יהיה, כלומר, הם כבר בעמדת חולשה מאוד קשה.

עמיר פרץ: כשאני ניהלתי שביתות אמרתי לכל עובד, תצא כמה שתצא, אתה את השכר שלך בבית תקבל, וידעתי שהשביתה תחזיק מעמד.

עמיר פרץ: היו לנו שביתות של 100 יום ו-150 יום, שביתות מאוד קשות, ולכן קודם כול צריך להבין, העובדים שנמצאים כאן בשביתה ברגעים אלה הם בעמדת נחיתות מאוד קשה.

עמיר פרץ: דבר נוסף, אם באמת האחריות של המעסיקים, אותם ראשי מכללות, ראשי אוניברסיטאות, הם כל כך חרדים לגורלם של הסטודנטים, ילכו נא בבקשה לבית הדין ויבקשו צו מניעה.

עמיר פרץ: אם באמת יסתבר שהחברים האלה הפרו כללים בהסכם שנחתם, בבקשה נראה איך הם מוציאים פסק דין שמורה לשובתים האלה לחזור לעבודתם.

עמיר פרץ: אנחנו מדינה שיש בה כללים.

עמיר פרץ: מדוע זה כל כך חשוב?

עמיר פרץ: כי רק מעסיק שיודע שהעובדים שלו תחת לחץ של אי תשלום משכורת, מרשה לעצמו לא ללכת לבית הדין, כי מה עושה בית הדין בדבר הראשון כשבאים אליו?

עמיר פרץ: הוא אומר, עכשיו אני מאלץ אתכם לשבת, וכותב את הדין, והפעולה הזאת היא פעולה מניעה.

עמיר פרץ: הרבה מאוד פעמים כאשר היו שביתות עובדים מול מעסיקים, גם העובדים לא רצו להיראות כחלשים שפונים לבית הדין, גם האוצר לא רצה להיראות חלש.

עמיר פרץ: דאגנו שגורם שלישי יגיד שהוא גורם נפגע ויגרום לכך שכל הצדדים מגיעים לבית הדין.

יעקב מרגי: אנחנו הבאנו לכאן עד מומחה.

עמיר פרץ: בדיוק, במעמד מומחה.

עמיר פרץ: כל ההסכמים שנחתמים עם הסגל הזוטר, הפוטנציאל שלהם זה שביתה בתחילת שנת הלימודים.

עמיר פרץ: די בסעיף הזה שאומר שלא חייבים להודיע להם כבר במהלך אפריל-מאי על כך שלא תהיה להם עבודה בשנה הבאה, אז הוא מגיע באוגוסט, אולי הוא מגיע בספטמבר, אולי באוקטובר ואומרים לו, בוקר טוב, אנחנו מצטערים להודיע לך, אתה לא נמצא בציוות שלנו.

עמיר פרץ: מה נותר לו לעשות?

עמיר פרץ: הרי כל הציוותים האחרים במכללות האחרות כבר תפוסים.

עמיר פרץ: אדוני היקר, המקום כבר לא פנוי.

עמיר פרץ: די בסעיף הזה כדי להבין שההסכמים האלה הם הסכמים שמזמינים מלכתחילה שביתה.

עמיר פרץ: דבר נוסף, מי שדואג לסטודנטים צריך שהמרצים שלו יהיו מרצים מרוצים שבאים לעבודה מתוך הכרה ומחויבות לסטודנטים שלהם, שיודעים שהמבחן היחיד שיש להם זה איזה תוצאות הם ישיגו עם הסטודנטים שלהם.

עמיר פרץ: אני חלילה לא מטיל ספק לא בכישרונם, לא ביכולתם של המרצים בסגל הזוטר, אבל אין לי ספק שכל אחד כאן שימצא דרך ללכת למקום עם הסכם טוב יותר, יעזוב, ותהיה שחיקה ואז יכול להיות שגם הסטודנטים יהיו אלה הנפגעים העיקריים.

עמיר פרץ: דבר אחרון, אדוני, אני חושב שעשית נכון שאתה מכנס את הפגישה.

עמיר פרץ: אין לי ספק שאתה תצטרך למצוא את הדרך שבה הצדדים יצטרכו לשבת.

עמיר פרץ: אני מצטער על כך שמצד אחד לראשי המכללות יש את ועד ראשי המכללות שלהם ומצד שני הוועדים של הסגל הזוטר וגם סגלים אחרים בתוך האקדמיה כל כך מפולגים ומפוצלים.

עמיר פרץ: אם אני הייתי צריך להנהיג את השביתה הזאת, הייתי אומר להם, קודם כול תחתמו לי על מסמך שאתם מלוכדים ומאוחדים ומקבלים את הסמכויות, לכן אני מציע לכם שבתום השביתה אל תחפשו מה מפריד ביניכם.

עמיר פרץ: אין מצב שיש ארגוני עובדים שהם דומים במאה אחוז.

עמיר פרץ: נסו ליצור מכנה משותף שכאשר תעשו פעולה כלשהי, יבואו בצדק אחרים שיטענו מדוע במקום אחר לא שובתים, וזה עקב אכילס מבחינתכם, לכן אני מבקש מכם, אחת המסקנות שלכם, תסתיים השביתה כפי שתסתיים, אבל שבו ותהיו מספיק בוגרים להגיע למצב שיהיה לכם ארגון אחד שיופיע כאן בזמן מתאים, הרבה לפני שאתם מקבלים את מכתבי הפיטורים.

עמיר פרץ: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ור"מ.

יעקב מרגי: בסוף נשמע את ות"ת, אוצר, מל"ג.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

שלמה בידרמן: בוקר טוב, שמי שלמה בידרמן, אני יושב ראש ועד ראשי המכללות.

שלמה בידרמן: אנחנו מקיימים משא ומתן שוטף ורציף עם הוועדה המייצגת, הוועדה המתאמת של ארגוני הסגל הבכיר שאיננה מאגדת, דרך אגב, את כל המכללות אלא רק את חלקן.

שלמה בידרמן: אנחנו מקיימים את המשא ומתן הזה כבר החל מחודש פברואר.

שלמה בידרמן: אנחנו סוברים שהסגל הזוטר ראוי לתנאי העסקה חודשיים כפי שהדרישה הזאת הועלתה כאן.

שלמה בידרמן: דרך אגב, חמש מכללות מתוך ה-21 הרלוונטיות כבר חתמו על הסכם.

שלמה בידרמן: הוועדים של הסגלים הזוטרים באותן מכללות חתמו על הסכמים עם ההנהלות, הסכמים ארוכי שנים שמסדירים בעצם תעסוקה חודשית עם כל התנאים שהוזכרו כאן ועם מתן ביטחון תעסוקתי נאות.

שלמה בידרמן: אנחנו, דרך אגב, רואים את הסגל הזוטר כעתודה חשובה לפיתוח הסגלים של המכללות.

שלמה בידרמן: אמרנו את זה.

שלמה בידרמן: במכללות, דרך אגב, שההסכמים האלה מבוצעים, אנחנו גם לא רק מדברים אלא עושים.

שלמה בידרמן: חלק מהסגל הזוטר נקלט eventually בתוך המכללות כסגל בכיר.

שלמה בידרמן: עבורנו המעמד של סגל זוטר במכללות הוא אפילו יותר חשוב מהמעמד שלו באוניברסיטאות בשל המבנה הדי ספציפי והדי ייחודי שיש לצורת העסקה ולדרך העסקה להוראה במכללות הללו.

שלמה בידרמן: אנחנו מאוד מקווים שאנשי הסגל הזוטר, המועצה המתאמת שלהם תמשיך איתנו את המשא ומתן.

שלמה בידרמן: אני מבין שהם בשביתת אזהרה.

יעקב מרגי: כמה זמן המשא ומתן מתקיים?

שלמה בידרמן: המשא ומתן מתקיים מתחילת השנה האזרחית הזו, פחות או יותר.

יעקב מרגי: בגלגוליו הקודמים והישנים - - -

שלמה בידרמן: אני לא יודע על גלגוליו הקודמים.

שלמה בידרמן: יכול להיות שזה גלגול ראשון של משא ומתן ארצי.

שלמה בידרמן: קיימנו עד עכשיו 12 או 13 פגישות.

שלמה בידרמן: היו נקודות שבהן התקדמנו, היו נקודות שבהן יש לנו מחלוקות.

שלמה בידרמן: אנחנו צריכים להמשיך לברר את הדברים האלה.

שלמה בידרמן: יש מעורבות פעילה של ות"ת ושל משרד האוצר שלדעתנו היא קונסטרוקטיבית מאוד.

שלמה בידרמן: אני חושב שאפשר לגשר על הפערים ולסגור הסכם שתהיה בו מהפכה להשכלה הגבוהה מפני שהוא יעניק את הביטחון התעסוקתי ואת התנאים, עבודה חודשית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ד"ר רוברט אלבין, תציג את עצמך בבקשה.

רוברט אלבין: שמי רוברט אלבין, אני יושב ראש המועצה הארצית והסגל הבכיר במכללות הציבוריות.

רוברט אלבין: חברים יקרים, קודם כול תודה רבה לך היושב ראש על זימון הישיבה הזו, ולשאר חברי הכנסת שכל אחד אמר את עמדתו.

רוברט אלבין: בוקר טוב גם לך, פרופסור בידרמן.

רוברט אלבין: לא רואה פה כל כך את נציגי הות"ת והאוצר.

יעקב מרגי: יש, הם כאן.

רוברט אלבין: אם הם כאן, אז בסדר.

רוברט אלבין: מאה אחוז.

יעקב מרגי: תעשו טובה, תתמקדו בעצמכם.

יעקב מרגי: יש פה מי שרואה את כל התמונה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: בלי הערות סרק.

יעקב מרגי: חבל על הזמן, כי הזמן אוזל ואנחנו נסכם את הדיון באמצע.

רוברט אלבין: השאלה שעולה היא שאלה מאוד פשוטה.

רוברט אלבין: אנחנו בשנה שעברה ישבנו עם הצדדים לאחר שביתה בת יום ונחתם מסמך שהוא מסמך עקרונות, שהמטרה שלו הייתה לקבור את השביתה ולאחר מכן להמשיך להתפנות לשאר המשא ומתן שיביא לגיבושו של הסכם קיבוצי מלא ורחב.

רוברט אלבין: לאחר כיומיים וחצי של דיונים אחרי שנסחבנו שנתיים בדיונים בהלוך ושוב, כי הם הבינו שהשביתה קרבה והם היו לחוצים, הם חתמו על איזשהו מסמך עקרונות שמבחינתנו סיים את השביתה של השנה שעברה.

רוברט אלבין: מותר היה להמשיך לדבר.

רוברט אלבין: מה שקרה זה שהם ניתקו מגע.

יעקב מרגי: מי זה הם?

רוברט אלבין: הם זה הור"מ, הות"ת והאוצר.

רוברט אלבין: הם ניתקו מגע.

יעקב מרגי: ביחד.

רוברט אלבין: הם ניתקו מגע.

יעקב מרגי: כמה זמן?

רוברט אלבין: כחודשיים וחצי.

רוברט אלבין: לאחר שאצלנו קרו בחירות פנימיות, נבחרתי אני על פי קודמתי וההנהלה החדשה.

רוברט אלבין: המסמך הראשון ביום הראשון לאחר היבחרי, שלחתי אותו לכל החבר'ה האלה ואמרתי להם, אנחנו מזמינים אתכם להמשיך את הדיונים מהנקודה המדויקת שבה הם הופסקו.

רוברט אלבין: מאותו רגע ועד עצם השנייה הזאת נענינו בסירוב מוחלט.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הבנו את הסיבה.

מירב בן ארי: ענת זו הקודמת?

רוברט אלבין: כן.

מירב בן ארי: היינו כאן בדיון עם ענת.

מירב בן ארי: היא זאת שהייתה כאן והיא זאת שניהלה גם את הדיון - - -

יעקב מרגי: פורום מתאם של סגל ההוראה במכללות.

מירב בן ארי: כן, אני זוכרת את זה בדיוק כמו שזה היה אתמול.

יעקב מרגי: רועי צורף, בבקשה.

רועי צורף: שלום, בוקר טוב.

רועי צורף: אנחנו מייצגים את ארגון הגג של המכללות.

רועי צורף: אנחנו 14 מכללות שיש להן ארגון יציג, שמאוגדות בארגון שמנהל משא ומתן מספטמבר, יושבים עם ור"מ, האוצר, ות"ת, בחדר.

יעקב מרגי: כמה מכללות ציבוריות יש?

רועי צורף: 21 אבל רק ב-14 יש ועד יציג שמוכן לייצג את הסגל.

רועי צורף: אנחנו מנהלים משא ומתן מספטמבר 2017.

רועי צורף: יש לנו רשימת דרישות.

רועי צורף: אנחנו עשינו את העבודה בתוך המכללות ובאנו עם הדרישות האלה.

עמיר פרץ: אתם ארגון יציג, חוקי, מוכר?

רועי צורף: אנחנו ארגון מתאם של ועדי עובדים.

רועי צורף: הוועדים הם יציגים.

עמיר פרץ: אני שאלתי אם אתם ארגון יציג, כן או לא?

יעקב מרגי: כמשמעו בחוק.

מאיר כהן: הוועדים יציגים, הם לא.

מאיר כהן: הם ארגון מתאם.

איתי סבירסקי: איתי סבירסקי, מזכ"ל משותף בכוח לעובדים.

איתי סבירסקי: יש ארגון יציג בכל מכללה ומכללה, שזה ארגון כוח לעובדים.

יעקב מרגי: תודה, קיבלנו תשובה.

רועי צורף: הבאנו רשימת דרישות מפברואר, שברשימת הדרישות בסופו של דבר מה שאנחנו מבקשים זה תנאים שווים למורים שעושים את אותה עבודה במכללה ובאוניברסיטה, כלומר אנחנו, המורים במכללות, מבקשים לקבל אותם תנאים.

רועי צורף: אם ההשכלה אמורה להיות אותה השכלה, אם אמורים לתת את אותה תעודה, הסטודנטים משלמים את אותו שכר לימוד, המרצים צריכים לקבל אותו שכר, אותם תנאים, אותו ביטחון תעסוקתי.

מאיר כהן: כשאתם מכמתים את זה לכסף, בכמה מדובר?

רועי צורף: אנחנו מדברים על פער של כחצי בין מה שמקבל עמית הוראה באוניברסיטה למה שאצלנו קוראים סגל עמית, במכללות, כלומר המתווה שהם מציעים לנו הוא יהיה בפער כזה מהאוניברסיטאות וזה משהו שאנחנו כארגון שמתאם את כל הוועדים לא רוצים להסכים אליו.

רועי צורף: אנחנו חושבים שזה מנציח את האפליה שבין האוניברסיטאות למכללות וזה בסופו של דבר - - -

יעקב מרגי: אעצור אותך פה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זו לא האפליה היחידה בין המכללות לאוניברסיטאות.

יעקב מרגי: הדרך עוד ארוכה להשוואה.

מאיר כהן: כשבאים למאבק יודעים שאם נפתור את כל הבעיה, אנחנו צריכים 100 מיליון, 200 מיליון, 300 מיליון?

מאיר כהן: כמה להערתך?

רועי צורף: אני רוצה לענות על זה.

רועי צורף: אני יושב בחדר המשא ומתן.

רועי צורף: אנחנו יושבים עם האוצר וות"ת ובסופו של דבר אנחנו מקבלים הרגשה שכאילו הם אומרים, זה מעלינו, זה לא אנחנו, אנחנו לא מקבלים את ההחלטות האלה, מישהו מעלינו.

רועי צורף: זו הממשלה, זו המדינה.

רועי צורף: זו התשובה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ארגון הסגל האקדמי הזוטר בבן גוריון.

יעקב מרגי: מוטי גיגי, בבקשה תציג את עצמך.

מוטי גיגי: אני מוטי גיגי, אני ראש המחלקה לתקשורת במכללת ספיר ואני הייתי המון בשנים במאבק הזה.

מוטי גיגי: אני נמצא פה ואני באמת לא מבין מה אני לא מבין.

מוטי גיגי: הייתי פה לפחות בעשר השנים האחרונות בוועדת החינוך של הכנסת, ונאמרים אותם דברים ושום דבר לא השתנה.

יעקב מרגי: מה לא השתנה?

מוטי גיגי: שום דבר לא השתנה.

יעקב מרגי: עזוב הצהרות, מה לא השתנה?

מוטי גיגי: התנאים של הסגל הזוטר, הפערים בין המכללות לאוניברסיטאות, התנאים של הסגל הבכיר, שעות הוראה, שבתון מוקנה, קשרי מחקר.

מוטי גיגי: אין סוף של דברים.

יעקב מרגי: גיגי, תעצור רגע.

מיכל רוזין: אחר כך מלינים על מוחות שבורחים.

יעקב מרגי: אתה יודע, אתה מנית פה מספר נקודות של הפערים בין האוניברסיטאות.

יעקב מרגי: כשנבוא אנחנו בפורום הזה לטעון את השוויון הזה, לא בהכרח תמצא את אותם סניגורים למאבק שלך, לכן אתן לך עצה, אם אתה חושב עכשיו לפתור את כל הבעיות שיש בין האוניברסיטאות, לא תקבל.

יעקב מרגי: תתמקד בבעיה.

מוטי גיגי: אני רוצה לפתור שני דברים: אחד, שהור"מ, ות"ת והאוצר יגיעו למשא ומתן מיידי עם הסגל הבכיר, ללא תנאים מוקדמים, מיידי.

מוטי גיגי: אנחנו שמונה חודשים לא שומעים מהם.

מוטי גיגי: הזוטר, שישוו את עמית הוראה לסגל עמית.

מוטי גיגי: שוויון בין האוניברסיטאות למכללות.

יעקב מרגי: אתה לא רוצה גם השוואה בתקציבי המחקר?

מוטי גיגי: הלוואי, אבל אמרת לי, זה לבעיות הבאות, אז אני משאיר אותן לבעיות הבאות ואני רוצה לציין דבר אחד.

מוטי גיגי: 25 שנה למהפכת המכללות.

מוטי גיגי: אנחנו נמצאים במצב שאנחנו גורמים פה להרס וריסוק המכללות, כי הפערים בין המכללות לאוניברסיטאות הולך וגדל, ואנחנו רוצים להגיד, חברים, כל המכללות הן בפריפריה.

מוטי גיגי: אני נולדתי וגדלתי בשדרות.

מוטי גיגי: הגעתי לפוסט דוקטורט ב-NYU כי הייתה לי אפשרות ללמוד במכללה האקדמית ספיר.

מוטי גיגי: אני בחרתי ללמד בספיר למרות 18 שנה של קסאמים.

מוטי גיגי: הגיע הזמן שתפתחו את הראש ואת הלב ותשוו תנאים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: עמית.

עמית שמרת: שלום, שמי עמית שמרת, אני יו"ר ארגון הסגל האקדמי הזוטר בבן גוריון שמייצג 2,500 חברי סגל, הן תלמידי מחקר והן מרצים מן החוץ, עמיתי הוראה וכיוצא בזה.

עמית שמרת: אנחנו מלמדים שלושת רבעי משעות ההוראה באוניברסיטה.

עמית שמרת: חשוב שלא נתע

עמית שמרת: לם מהעובדה שגם באוניברסיטאות יש כרגע משבר שגם אנחנו וגם חברינו מאוניברסיטת תל אביב שובתים באוניברסיטאות שלומדים בהם יותר מ-50,000 סטודנטים ביחד.

עמית שמרת: המשבר הזה הוא כל כולו תוצאה של ההתנהלות כוחנית וצינית של ועד ראשי האוניברסיטאות כאשר לפני כחצי שנה בעיצומו של משא ומתן משותף שאנחנו ניסינו לנהל מולם, של ששת הארגונים, נפתחו למעשה שיחות חשאיות - - -

מיכל רוזין: עשו לכם הפרד ומשול.

עמית שמרת: מה זה הפרד ומשול?

עמית שמרת: שיחות חשאיות שלא היינו מודעים לקיומן בתחילה, שיחות סודיות מאחורי גבינו למול הארגונים בבר אילן והעברית, וסחטו מהם ויתורים מופלגים והגיעו למולם להסכם שלא נותן מענה.

עמית שמרת: לא מדובר על ביטחון תעסוקתי.

עמית שמרת: רגלנו נטועות בקרקע המציאות.

עמית שמרת: אנחנו לא מבקשים קביעות, אבל לא נותן מינימום של הגינות בהליכי פיטורים ומעורבות של הוועד בשימועים, בכלל בקיום שימועים שזו תופעה נדירה אצלנו באוניברסיטאות שמישהו בכלל זוכה שיזמינו אותו לשימוע.

מיכל רוזין: זה חוק במדינת ישראל.

עמית שמרת: כן, אז הם מוצאים תירוצים.

יעקב מרגי: בקורסים שאתם מעבירים בדיני עבודה וכל מיני דינים, זה מופיע?

עמית שמרת: או אני רואה כל שנה שימועים חודש וחצי אחרי שהתחיל הסמסטר, כשהקורס כבר בוטל.

עמית שמרת: איזשהו מינימום של הוגנות לא נותנים לנו.

עמית שמרת: המשבר הזה הוא כל כולו תוצאה של העובדה שבמשך חצי שנה במקום לדבר איתנו ישירות ולתת לנו איזה מינימום של פתרונות, אנחנו מבינים שלא נקבל את כל מבוקשנו, מנסים לכפות עלינו הסכם שנחתם מאחורי גבנו, לא היינו מעורבים בדיונים עליו ואני חושב שזה בזיון שגוף ציבורי מתנהל בצורה הזאת ובעצם חולל את המשבר הזה.

יעקב מרגי: אז שמעתם, זה לא רק במכללות.

עמית שמרת: כל החודשים האחרונים בוזבזו בשיחות סרק שבעצם לכפות עלינו הסכם גרוע שלא היינו מעורבים בדיונים עליו, לא היינו שותפים לניסוחו.

עמית שמרת: אני קורא לכם לעזור לנו לפתור את המשבר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בנימין בביוב.

בנימין בביוב: שמי בנימין בביוב, דובר אגודת הסטודנטים של המרכז האקדמי לב.

יוסי יונה: היכן ממוקם המרכז הזה?

בנימין בביוב: המרכז האקדמי לב מול עזריאלי, ליד שערי צדק.

מירב בן ארי: מקום מקסים, הייתי שם.

יעקב מרגי: המרכז האקדמי לב מוציא אקדמאים ברמות גבוהות.

יוסי יונה: חרדים?

יעקב מרגי: לא רק חרדים.

יעקב מרגי: גם חרדים.

יעקב מרגי: מוציא מהנדסים איכותיים, נדרשים בכל התעשיות.

בנימין בביוב: תראו, אני מגיע כנציג הסטודנטים.

בנימין בביוב: אני שומע פה את הדיונים, מלאים בטענות ומענות.

בנימין בביוב: האמת, כשאני רואה פה את המרצים, וכואב לי, כואב לי לדעת שאנחנו גדלים לכזה דור.

בנימין בביוב: אנחנו אנשים שלומדים השכלה, לומדים תואר ראשון.

בנימין בביוב: אני סטודנט גם לתואר שני.

בנימין בביוב: רוצים להתקדם הלאה ואני לא רוצה לדעת שאני מתקדם לכזה מקום.

בנימין בביוב: אני לא מכיר את ההסכמים מספיק ולא יודע מה כן מקיימים, מה לא מקיימים.

עמיר פרץ: אז מה אתה רוצה, שיעבדו בחינם?

בנימין בביוב: אני לא רוצה שהמרצים יעבדו בחינם, אבל אני חושב שיש דרכים אלגנטיות יותר איך לנהל מאבקים.

בנימין בביוב: אני לא מספיק מכיר אותם, אבל אני מאוד מקווה שאנחנו רוצים יותר ויותר אנשים נאורים במדינה שיודעים להתנהל בצורה מכובדת.

עמיר פרץ: בן כמה אתה?

בנימין בביוב: אני בן 28.

עמיר פרץ: אני אשמח לפגוש אותך בעוד 15 שנה.

עמיר פרץ: נראה לי שטענותיך ישתנו לחלוטין.

בנימין בביוב: אני מאוד אשמח לפגוש אותך היום, לא בעוד 15 שנה.

יעקב מרגי: כשתהיה מרצה בסגל הבכיר.

בנימין בביוב: אני לא בטוח שאני אמשיך למסלול הזה בקצב הזה.

יעקב מרגי: מה הדרישה שלך?

בנימין בביוב: אנחנו רוצים שנחזור לסדר לימודים.

יעקב מרגי: תביעה לגיטימית.

יעקב מרגי: הסטודנטים נפגעים.

יעקב מרגי: סטודנטים מסתכלים על מרצים מלמטה למעלה.

יעקב מרגי: לכאן אנחנו הולכים?

יעקב מרגי: ככה מתחילים שנה?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נטלי לוי.

נטלי לוי: בוקר טוב לכולם, אני מאוד שמחה להיות פה ולספר לכם על המאבק שלנו.

נטלי לוי: אני יושבת ראש ארגון הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת תל אביב.

נטלי לוי: אנחנו שובתים זה כבר שבוע וחצי.

יעקב מרגי: רגילים, לא?

נטלי לוי: האמת היא שלא.

נטלי לוי: לא שבתנו מאז 2007.

יעקב מרגי: אני ארבע שנים פה, שומע רק אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת תל אביב.

נטלי לוי: מאז 2012 הסגל האקדמי הזוטר לא שבת.

נטלי לוי: במהלך השנה וחצי האחרונות, כמו שאמר עמית, אנחנו מנהלים משא ומתן שלצערנו בחמישה חודשים האחרונים נתקו איתנו מגע וניסו לכפות עלינו הסכם גרוע.

איתן ברושי: כל חופשת הקיץ לא קרה כלום?

נטלי לוי: כל חופשת הקיץ, החל מיולי שלחנו מכתבים לנשיא ור"ה שהוא גם נשיא האוניברסיטה שלנו.

נטלי לוי: הוא לא פנה אלינו מיולי.

נטלי לוי: יש לנו אסמכתאות לדברים האלה.

נטלי לוי: חיכו עד שיחתם ההסכם עם בר אילן והעברית כדי שיוכלו להגיד לנו, זה ההסכם שלנו, תראו אותו ראה וקדש, הממונה אישר.

נטלי לוי: אני רוצה להגיד לחבר שלי פה מהסטודנטים, אנחנו מבינים את הסבל של הסטודנטים.

נטלי לוי: אנחנו לא מעוניינים בו.

נטלי לוי: אנחנו חושבים שמי שאחראי למצב הזה ומי שמפעיל את האלימות פה זה ועד ראשי האוניברסיטאות והאוניברסיטאות שלנו שלא מעוניינות לשבת למשא ומתן.

נטלי לוי: אני רוצה להגיד עוד משהו.

נטלי לוי: אנחנו בסולידריות עם חלק מהמכללות כיוון שמדובר באותם אנשים.

נטלי לוי: אדם שעובד כסגל אקדמי זוטר באוניברסיטת תל אביב, משלים פרנסה בכל מיני מקומות, ביניהם גם במכללות, זאת אומרת תנאי העסקה הדפוקים שיש שם אפילו יותר גרועים משלנו, משפיעים בטח על האוכלוסייה שלנו.

נטלי לוי: זה משפיע על ההשכלה שאנחנו מעניקים לסטודנטים שלנו.

נטלי לוי: כמו שאמר חבר הכנסת עמיר פרץ, אנחנו אנשים לא מרוצים, אנחנו צריכים כל הזמן לדאוג לעתיד התעסוקתי שלנו משנה לשנה.

נטלי לוי: אי אפשר לשאת את הדבר הזה יותר ואנחנו לא יכולים להיות הבאקר של האוניברסיטה שמבקשת גמישות ניהולית על חשבוננו.

נטלי לוי: תודה לכולם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: התאחדות הסטודנטים, שלומי יחיאב.

שלומי יחיאב: תודה אדוני היושב ראש וחברי הכנסת וכל מי שיזם את הדיון.

שלומי יחיאב: אני ברשות

שלומי יחיאב: כם מעוניין רגע אולי לפרק את השיח לשני סכסוכי עבודה.

שלומי יחיאב: מבחינת הסגל הזוטר, מבחינה ערכית תפיסת עולמנו, אנחנו שם.

שלומי יחיאב: אנחנו מבינים לגבי התנאים והדרישות.

שלומי יחיאב: לא צריך להסתכל על זה כשחור ולבן.

שלומי יחיאב: אני לא חושב שצריך להשתמש במילים כמו עבדות, ובחלק מהמקומות קביעות זה לא נכון בכל ההיבטים, אבל אנחנו חושבים שצריכים להיות תנאים הוגנים, אין ספק.

שלומי יחיאב: אני חושב שיש אולי בעיה מסוימת בדרך ובדיאלוג שהיה בין הארגון המייצג לבין הסטודנטים גם מבחינת ההתאחדות, גם מבחינת הגופים המקומיים, וחבריי, יושבות ויושבי הראש פה אולי ישמחו להתייחס לזה, אבל אנחנו שנייה מעל זה כי אנחנו מבינים שמבחינה ערכית חשוב לקדם את התנאים של הסגל הזוטר ואנחנו יודעים שהם כרגע נמצאים בדיאלוג.

שלומי יחיאב: כרגע הופסק בגלל שביתת האזהרה בת שבוע, ויאמר לזכותם שאמרו שזה בת שבוע.

שלומי יחיאב: למיטב הבנתנו, תקנו אותנו אם אנחנו טועים, שבוע הבא מתקדמות השיחות ואנחנו רוצים לראות באמת לאן זה הולך, כי אנחנו מאמינים שיש פה באמת הזדמנות, אם גם יש איזו התאגדות להתקדם.

יעקב מרגי: אני מוכן להצטרף מראש בלי ידיעה לאופטימיות שלך.

שלומי יחיאב: כמו שאתם רואים, אנחנו לא all the way אגרסיביים כי גם אנחנו בתחילת שנת הלימודים.

שלומי יחיאב: אנחנו נגיע לאזור המבחנים, הכובע אולי קצת ישתנה.

מיכל בירן: אני בכל זאת רוצה להבין, כי יש פה איזה מן טון כזה מתחת לדברים.

מיכל בירן: אני רוצה להבין מול מי אתה מקשיח את העמדות, מול הסגל הזוטר שעושה את השביתה או המרצים או מול מי שאמור לתת להם את התנאים?

מיכל בירן: יש פה איזה מסר שאני הייתי רוצה לשמוע - - -

יעקב מרגי: מותר לו לומר.

יעקב מרגי: מותר לו להקשיח.

יעקב מרגי: הוא לקוח מרכזי.

מיכל בירן: אני שואלת שאלת הבהרה.

מיכל בירן: הוא לקוח, אבל כלקוח סטודנטים צריכים לעמוד לצד הסגל הזוטר וצריכים לעמוד לצד המרצים, מכיוון שזה מאבק שלטובת האקדמיה כי הם רוצים שהמרצים שלהם יהיו הכי טובים.

יעקב מרגי: מיכל, דעתך הובהרה.

מירב בן ארי: הם צריכים לעמוד עם המרצים?

מירב בן ארי: איזה מן דבר זה?

מיכל בירן: כן, כן.

מיכל בירן: הם צריכים לדאוג שהאקדמיה תהיה שוויונית.

מירב בן ארי: בגלל שאתם אמרתם?

מיכל בירן: כן.

מיכל בירן: הם לא צריכים רק לדאוג לתחת שלהם, הם צריכים לדאוג גם שתהיה אקדמיה ראויה במדינת ישראל ושוויונית והולמת.

שלומי יחיאב: ברשותך, אדוני היושב, אז כמו שאמרתי, מבחינת הסגל הזוטר אנחנו מחכים לראות לאן ילכו השיחות שבוע הבא ואנחנו מוכנים להיות צד ולהשתתף ולהקשיב.

שלומי יחיאב: אנחנו נמצאים שם.

מירב בן ארי: הסגל הזוטר נמצא במשא ומתן - - -

יעקב מרגי: ואת צריכה לעודד קול של מנהיג.

יעקב מרגי: הוא לא איים על אף אחד.

מיכל בירן: השאלה לאן הוא מנהיג, רק לרווחתם של הסטודנטים או שגם לרווחתה של האקדמיה?

מירב בן ארי: למה הוא חייב להתייצב ישירות?

מירב בן ארי: מה, הם חיילים שלהם?

מירב בן ארי: אין להם עמדה משלהם?

מיכל בירן: לא עניין של חיילים.

מיכל בירן: הם יכולים להיות מחר מרצים.

מירב בן ארי: אני הייתי יושב ראש אגודת סטודנטים.

מירב בן ארי: פעם התייצבתי לצד המרצה שלי?

מירב בן ארי: הסגל הזוטר, אני אתכם, אל תתבלבלו.

מירב בן ארי: אני מבטיחה לכם, אני אעזור לכם גם מול האוצר, הנה, אני מתחייבת בפניכם, בכל דבר שתרצו, אני אהיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רק על הסגל הבכיר אני רוצה להשלים משפט.

יעקב מרגי: הסגל הבכיר, אני חושב שיש פה סיטואציה שהיא קצת יותר מורכבת וצריך לשים אותה על השולחן.

יעקב מרגי: כשבאמת התחלפה ההנהגה, והייתה לי שיחה אתמול מאוד ארוכה ונעימה עם ד"ר אלבין שיושב כאן, ואנחנו מבינים שגם אם התחלפה ההנהגה והיה שנה שעברה שיח על עקרונות מסוימים, ואנחנו יודעים שיש פה בעיה מלחזור מחלק מהעקרונות, אבל הסגל הבכיר בא ואומר עכשיו שהוא לא חוזר בו מהעקרונות שהיו אז והוא רוצה לפתוח שיח על עוד כל מיני דרכים.

יעקב מרגי: אנחנו אומרים בתור סטודנטים שהשיח הזה, אנחנו נמצאים פה במצב של מלכוד שאומרים שיש בו שביתה ללא הגבלת זמן.

יעקב מרגי: אני אומר, זו סיטואציה שונה מהסגל הזוטר.

יעקב מרגי: בקשה אחת אליך אדוני היושב ראש, שנמצא מהשולחן הזה וניכנס לחדר הזה, ברשותך, בהנהגתך, שני הצדדים איתנו ולנסות להתקדם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עורכת דין תמי מונד.

יעקב מרגי: בבקשה גבירתי.

תמי מונד: אני היועצת המשפטית של אוניברסיטת בן גוריון בנגב.

תמי מונד: אני רוצה לומר שאני יושבת ממש פעורת פה לנוכח אמירת הדברים המסולפת שהייתה פה ביחס לאופן ניהול המשא ומתן.

תמי מונד: נוהל משא ומתן לבקשת הוועדים ברמה הארצית.

תמי מונד: הוא נוהל מספר חודשים.

תמי מונד: הטענה שהייתה פה הפרד ומשול או איזושהי הדרה היא פשוט טענה עובדתית לא נכונה.

תמי מונד: נחתם הסכם.

תמי מונד: ההסכם הזה הוא הסכם שזכה לברכת הות"ת ולברכת הממונה על השכר.

תמי מונד: זה לא הסכם שנחתם במחשכים.

תמי מונד: חתמו עליו האוניברסיטה העברית, חתמו עליו אוניברסיטת בר אילן וגם בטכניון הוא נמצא כרגע לקראת שלבי חתימה אחרונים.

תמי מונד: זכות השביתה היא זכות חשובה ומוגנת, אבל שביתה שגורמת לנזק איום ונורא לסטודנטים, שלא יכולה להביא תועלת בגלל דרישות שמנוגדות להסכם קיים, ארצי, מאושר.

תמי מונד: משא ומתן צריך לנהל בתום לב והסכמים צריך לכבד.

דב חנין: אבל הם לא חתמו.

יעקב מרגי: דב, אתה מפריע לה.

יעקב מרגי: תלמדו לשמוע דברים שלא בצד שלכם.

תמי מונד: נוהל משא ומתן ברמה הארצית.

תמי מונד: לבוא ולומר שהדירו זה פשוט לא נכון.

תמי מונד: מרגע שהתקבל בסופו של דבר לבקשתם אחרי משא ומתן ארצי, יש הסכם שהתקבל.

דב חנין: זה טיעון מדהים, גבירתי עורכת הדין.

דב חנין: הם לא חתמו על הסכם.

דב חנין: מה אתה רוצה מהם?

דב חנין: הם לא מסכימים, עובדה שהם לא חתמו.

דב חנין: מה את באה אליהם בטענות?

תמי מונד: הם יהיו חלק מההסכמה לנהל משא ומתן ברמה הארצית.

יעקב מרגי: נשאלת פה שאלה.

יעקב מרגי: האוצר, ות"ת, מל"ג, עשו הסכם עם המרצים שלכם או אתכם כמוסדות?

תמי מונד: הות"ת והממונה על השכר היו שותפים למשא ומתן בין ור"ה כמייצגת את האוניברסיטאות לבין ארגוני הסגל הזוטר.

תמי מונד: בסופו של דבר הם הגיעו להסכם.

תמי מונד: אני גם רוצה לומר שלמרות שאצלנו וגם בתל אביב יש דרישות נוספות להסכם, אנחנו יושבים ומדברים איתם על הדרישות הנוספות.

יעקב מרגי: אני לא מכיר ארגון עובדים שחתם הסכם ונגמרו לו הדרישות.

יעקב מרגי: עוד ארבע שנים, עוד שלוש שנים יהיה מקצה שיפורים.

יעקב מרגי: מאז שנולדתי, כמעט נולדתי בארץ הזו, אנחנו כל פעם הסכמים קיבוצים.

תמי מונד: אנחנו יושבים ומדברים.

תמי מונד: אנחנו לא נאחזים בקרנות המזבח ואנחנו לא אומרים שבגלל שיש הסכם ארצי, אנחנו לא מדברים על שום דבר.

תמי מונד: אנחנו לא יכולים לדבר על דברים שהם סותרים, אבל אנחנו מוכנים לדבר על דרישות שהן לא סותרות.

תמי מונד: אני חושבת שהשביתה שממשיכה להתקיים, בהינתן כל מה שאמרתי, היא שביתה שהיא פוגעת בסטודנטים שלא לצורך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שאלה לעמיר פרץ.

עמיר פרץ: גבירתי, מה לדעתך נותן להסכם הזה מעמד של הסכם ארצי כפי שאת מביאה אותו?

עמיר פרץ: מדוע לדעתך הוא הסכם ארצי?

עמיר פרץ: ואם הוא הסכם ארצי, למה אתם לא פונים לבית הדין לעבודה לומר שיש הפרה של ההסכם מצידם של אותם ארגונים שלא מסכימים לקבל אותו?

תמי מונד: זאת לא הייתה הטענה שלי, אדוני.

עמיר פרץ: אני לא שאלתי על הטענות שלך.

עמיר פרץ: אחר כך אני אסביר לך כמה זה בעייתי, מה שאת אומרת.

עמיר פרץ: מדוע זה הסכם ארצי?

תמי מונד: העמדה של האוניברסיטה ושל אוניברסיטת תל אביב היא שיש הסכם שאנחנו רוצים לאמץ אותו.

תמי מונד: הוא תולדה של משא ומתן.

עמיר פרץ: זה בסדר.

עמיר פרץ: זה משהו אחר לגמרי.

תמי מונד: זה מה שאמרתי.

עמיר פרץ: זה לא קשור.

יעקב מרגי: נוצר רושם כאילו יש הסכם כבר.

תמי מונד: אני אמרתי שאנחנו מוכנים ויושבים ומדברים - - -

עמיר פרץ: את מבחינתך אומרת, נתת את הסכמתם שמי שמנהל בשם המעסיקים את המשא ומתן, מה שהוא הגיע, את מוכנה להכפיף את זה על עצמך.

עמיר פרץ: זה בסדר.

עמיר פרץ: השאלה אם נציגי העובדים האחרים נתנו סמכות לאותם שני נציגי אוניברסיטאות ומכללה לדבר בשמם?

עמיר פרץ: אסביר לך למה.

עמיר פרץ: לא אחת האוצר משתדל.

עמיר פרץ: גם אצלי היו כאלה שניסו לבודד ועד מסוים ואז הוא חתם, ואז אמרו לנו, תשמעו, הוא כבר חתם, תחתמו גם.

עמיר פרץ: אצלי הוא פוטר באותו יום, הוועד.

עמיר פרץ: באותו יום הוועד כבר לא היה ועד, בגלל שהכלל אומר שכפי שאת הסמכת את נציגי המעסיקים, צריכה להיות הסמכה כלשהי מצידם של אותם נציגי עובדים.

יעקב מרגי: תודה, אמיר.

יעקב מרגי: אגודת הסטודנטים, סיזר.

יצחק קיסר: סיזר, אני יושב ראש אגודת הסטודנטים במרכז האקדמי לב.

יצחק קיסר: אני רוצה לשים רגע בצד את הנושא האם המאבק של המרצים מוצדק, ולהתייחס דווקא אל הדרך של המאבק הזה.

יצחק קיסר: המרצים בוחרים באפשרות הגרועה ביותר ולהשתמש בסטודנטים לכלי למיקוח.

דב חנין: יש לך דרך אחרת, באמת שמצפצפים עליהם?

יעקב מרגי: תמשיך לומר את דעתך בבקשה, אדוני.

דב חנין: אם עליך היו מצפצפים ככה, מה היית עושה?

יעקב מרגי: דב, אל תפריע לו.

יעקב מרגי: זה לא פייר.

עמיר פרץ: זה לא פייר להתנפל על סטודנט.

יצחק קיסר: אמנם הפגיעה בזכויות של המרצים היא חמורה, אבל הפגיעה בציבור הסטודנטים היא חמורה לא פחות.

יצחק קיסר: אנחנו, הסטודנטים, אנחנו באנו ללמוד.

יצחק קיסר: השביתה הזאת פוגעת בציבור הסטודנטים מאוד.

יצחק קיסר: אנחנו סובלים מאוד מהשביתה כי יש לנו לימודים קשים ועמוסים מאוד.

יצחק קיסר: את הלימודים אנחנו מפסידים ואנחנו צריכים להשלים אחרי זה בימי חופשה וזה כמעט בלתי אפשרי מבחינת לוח זמנים, כי המבחנים והסילבוס לא משתנים.

יצחק קיסר: אנחנו צריכים ללמוד יותר חומר בחצי מהזמן.

יצחק קיסר: צריך קודם כול לסיים את השביתה הזאת ואחר כך לחשוב על פתרון.

יעקב מרגי: הקריאה היא גם לאוצר, גם למל"ג וגם למרצים.

יעקב מרגי: תודה.

יצחק קיסר: אני רוצה רגע להקריא מייל ששלח פה אחד המרצים, היום שעה לפני ההרצאה.

יצחק קיסר: "בדרך כלל צד שלישי ניזוק, כלומר לא העובדים השובתים ולא הארגון עצמו.

יצחק קיסר: כאן הצד השלישי הוא אתם ועל כך אני מתנצל".

יצחק קיסר: אנחנו הסטודנטים לא מוכנים להיות הצד השלישי פה.

יצחק קיסר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שרון חג'בי.

שרון חג'בי: המון דברים נאמרו.

שרון חג'בי: אני מגיעה מכוח לעובדים ואני גם חברת סגל באקדמית תל אביב יפו, סגל זוטר.

שרון חג'בי: הסטודנטים זה הדבר שהכי חשוב לנו, אז בואו נשים את זה על השולחן, והסטודנטים הם לא קליינטים.

שרון חג'בי: אני לא יודעת מי אמר פה קליינטים.

יעקב מרגי: אני אמרתי ולא חוזר בי.

שרון חג'בי: לדעתי הם התלמידים, הן התלמידות שלנו.

יעקב מרגי: בסדר, זה מילים גבוהות.

שרון חג'בי: אתם לא יכולים להבין בכלל, ואני מדברת פה לסטודנטים.

שרון חג'בי: אני, מה שנקרא דור ראשון להשכלה גבוהה, כי אף אחד במשפחה שלי לא עשה תואר ראשון.

שרון חג'בי: אני הגעתי לשם בגלל המכללות והמשכתי משם לתואר שני בגלל מרצים בכירים שיושבים פה ונלחמים, והגעתי לאוניברסיטה ואני תלמידת מחקר בבן גוריון והיום אני נמצאת בפורום המתאם.

שרון חג'בי: להגיד לנו שאנחנו לא רואים את הסטודנטים?

יעקב מרגי: מי אמר לך?

שרון חג'בי: לא, אני אומרת כי זה כאילו מדברים על הפגיעה.

שרון חג'בי: אנחנו דואגים לכם.

שרון חג'בי: אנחנו דואגים שהמרצים שלכם יהיו האיכותיים ביותר והטובים ביותר.

יעקב מרגי: אשאל אותך שאלה מתבקשת.

יעקב מרגי: לפני שפתחתם בסכסוך או בהשבתה, פניתם ליושב ראש התאחדות הסטודנטים?

יעקב מרגי: ישבתם איתם?

שרון חג'בי: אנחנו פנינו ואנחנו כתבנו.

יעקב מרגי: אני יודע, מי שרוצה עזרה ממני, שיתייעץ איתי.

יעקב מרגי: מי שרוצה להשתמש בארנק שלי, שיבקש את הרשות שלי.

יעקב מרגי: סטודנטים, מרצים, ראשי המוסדות זה משולש שחייב להתקיים אחד ליד השני, אחד עם השני.

יעקב מרגי: אין חד צדדיות.

יעקב מרגי: את רוצה את העזרה של הסטודנטים?

יעקב מרגי: תתאמי איתם.

שרון חג'בי: אני אגיד את האמת.

שרון חג'בי: אני רוצה שהסטודנטים שלי יהיו סובייקטים חופשיים בעולם להחליט עמדות איפה הם רוצים להיות.

שרון חג'בי: אני מבקשת מתוך הנהלת הפורום המתאם של הסגל הזוטר לשים קץ.

שרון חג'בי: השכלה שווה, תואר שווה זו העסקה שווה ולדאוג גם לעמיתים שלנו שיהיה לנו לאן להתקדם, לבכיר במכללות להיכנס לבן גוריון - - -

יעקב מרגי: איתי סבירסקי, ממש בקצרה.

איתי סבירסקי: הסטודנטים צודקים, אבל השביתה יכלה להימנע.

איתי סבירסקי: כבוד היושב ראש מרגי, אנחנו היינו אצלך כאן ולכן השביתה יכלה להימנע.

איתי סבירסקי: אנחנו היינו אצלך כאן לפני שנתיים וחצי עם ועדה כזאת גדולה ומכובדת, ודיברנו על כל הדרוש תיקון לסגל הזוטר במכללות ועל השוואה לאוניברסיטאות, ודיברנו על עשר שעות הוראה ודיברנו על הורדת חסמי הכניסה לסגל עמית בדיוק כמו שיש באוניברסיטאות.

איתי סבירסקי: דיברנו על זה וכל הוועדה כאן אמרה ותמכה בעניין הזה.

איתי סבירסקי: ישב כאן יושב ראש ור"מ הקודם, פנחס חליבה ואמר, אנחנו תומכים בזה, אנחנו בעד, וזה נמצא בפרוטוקול, וזה היה לפני שנתיים וחצי.

איתי סבירסקי: יכולנו מאז להתקדם וות"ת והאוצר היו מודעים לזה, ולהיות במצב היום שבאמת התיקון, האפליה והפסול הזה כבר היו מאחורינו.

איתי סבירסקי: אנחנו עכשיו במשא ומתן ארצי ואנחנו באים אליהם ואומרים, אנחנו מבינים שזה דבר גדול, אנחנו מבינים שזה נטל גדול בעניין של המחיר.

איתי סבירסקי: אנחנו לא באים עם חלומות של מהיום למחר, ולכן אנחנו אומרים, אנחנו מוכנים שזה יהיה גם בטווח ארוך.

איתי סבירסקי: אפילו לעשר שנים כבר אמרנו, תפרסו את זה.

איתי סבירסקי: זה לגבי הזוטר.

איתי סבירסקי: אנחנו מבקשים שהוועדה תקרא לבצע את השוואת התנאים הזאת ולהתכנס כאן עוד חודש-חודשיים ולראות איפה זה עובד.

איתי סבירסקי: מילה אחרונה לגבי הסגל הבכיר, כי חלק מהסגלים הבכירים מאוגדים גם אצלנו.

איתי סבירסקי: כאן הסיפור אפילו הרבה יותר פשוט.

איתי סבירסקי: הות"ת והאוצר לא יושבים איתם.

איתי סבירסקי: הם צריכים לשבת איתם.

איתי סבירסקי: תצא החלטה ותקרא, שבו ביחד, תפתרו את הבעיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משפט קצר.

ניר טל: תודה על רשות הדיבור.

יעקב מרגי: מי הדובר?

ניר טל: ניר טל, יושב ראש אגודה במכללת ספיר.

ניר טל: אני אגיד שני משפטים.

ניר טל: אנחנו בעד השביתה כל עוד הממשלה לא ערבה על משא ומתן ישיר ומיידי.

ניר טל: אנחנו נגד השביתה, ואני אומר את זה כאן למרצים ולסגל האקדמי, וכאשר יהיה משא ומתן ישיר, מצידנו שיתחיל בשעה 12:00 היום.

ניר טל: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יישר כוח.

יעקב מרגי: ות"ת/מל"ג, בבקשה.

שירה נבון: שירה נבון, סמנכ"ל תקצוב בות"ת.

יעקב מרגי: תתחילי עם הזוטר, תעברי לבכיר.

שירה נבון: אני קודם כול אגיד מילה עקרונית.

שירה נבון: קודם כול משהו שחשוב שנכיר ברמת המקרו.

שירה נבון: 80% מהפעילות האקדמית במוסדות להשכלה גבוהה מתקיימת כסדרה.

שירה נבון: זה נכון וזה בדוק.

שירה נבון: פרופסור בידרמן אמר, אנחנו יושבים כבר חודשים ארוכים עם הנציגות.

שירה נבון: אנחנו מצטערים שיש את השביתה במהלך השבוע.

שירה נבון: אנחנו כן מנסים להתקדם.

שירה נבון: אנחנו חושבים שכל מה שדיברתם, על ביטחון תעסוקתי, רציפות העסקה וכל הדברים האלה, אנחנו חושבים שאנחנו רוצים לקדם - - -

יעקב מרגי: גבירתי, נאמרו פה נאומים פילוסופיים.

יעקב מרגי: יש דרישות של הסגל הזוטר ויש את העמדה של המדינה, שלכם כרגולטור.

יעקב מרגי: איפה אתם עומדים?

שירה נבון: יש דרישות של הסגל הזוטר והן רבות.

שירה נבון: יש דברים שאנחנו רוצים להתקדם איתם.

יוסי יונה: האם קיימת נכונות להשוות את התנאים של הסגל הזוטר במכללות לאוניברסיטאות?

יוסי יונה: זו שאלה מאוד ספציפית.

קריאה: אם לא, אנחנו סוג ב'.

יעקב מרגי: לא, לא, תעצרי פה.

יעקב מרגי: אם מישהו חשב שבדיון הזה יקבלו הצהרה ושהולך להיפתר ויש השוואה מלאה, הצהרה אני יכול לתת לכם מפה כמה שאתם רוצים.

יעקב מרגי: אני לא מאלה.

יעקב מרגי: אני אדם תכליתי.

יעקב מרגי: יש כאלה חברי כנסת שזו המהות שלהם, להצהיר הצהרות ואחר כך לחפש אותן בכיכרות.

יעקב מרגי: פה אני רוצה להיות תכליתי, איפה המשא ומתן, לאן הוא הולך?

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, משא ומתן דינו כמשא ומתן.

יעקב מרגי: לעולם לא יוצא אדם וכל מלוא תאוותו בידו.

יעקב מרגי: השאיפה של הוועדה היא שבסוף הדרך או בתחילת הדרך או באמצע הדרך תנאי השכר של הסגל הזוטר במכללות הציבוריות ישווה במלואו לשכרם של - - - .

יעקב מרגי: קיבלתם הצהרה, לכו איתה למכולת.

שירה נבון: במשא ומתן הזה אנחנו חושבים שמדובר בשתי מערכות שונות.

שירה נבון: אוניברסיטאות, מכללות, אתה אמרת את זה כבר קודם.

שירה נבון: לא תהיה פה השוואת תנאים.

שירה נבון: אנחנו רוצים לקדם את מה שקורה במכללות.

יעקב מרגי: אז הנה יש לנו ויכוח כמעט סדרתי ומתמיד בקטע הזה.

יעקב מרגי: לא יתכן שיש לנו מערכת השכלה גבוהה סוג א', סוג ב', סוג ג' ויש גם סוג ד'.

יעקב מרגי: לגבי המחקר, אנחנו מבינים את חרדת הקודש ואנחנו אתכם שם למרות ש"אל תגעו במשיחי", הוא כבר נגמר בכל המגזרים, אפילו הדתיים והחרדיים, אבל שם אנחנו לא רוצים לנגוע במשיחתכם.

יעקב מרגי: נביא כסף תוספתי, נדרוש פתיחת המועדון הסגור.

יעקב מרגי: לא לגעת בתקציבי מחקר, אבל לבוא ולהגיד לי פה בתחילת הדיון שאת לא רואה את זה אותו דבר, זו בעיה קשה.

יעקב מרגי: קחי את המסר הזה איתך וזה יהיה גם בסיכום.

יעקב מרגי: במדינת ישראל יש מערכת השכלה גבוהה אחת.

יעקב מרגי: אם המל"ג/ות"ת לא רצה את המהפכה שנעשתה לפני כשלושה עשורים, היה עוצר אותה.

יעקב מרגי: עשה אותה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לשמוע היום אחרי שלושה עשורים שהיא נעשתה בדיעבד כדי ליצור איזה מדרג.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: זו חרדת קודש לרמתה של ההשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: רוצים להוציא את האיכויות הגבוהות לא על חשבון הרמה.

יעקב מרגי: שכר עבודה לא נוגע כרגע, אוניברסיטאות/מכללות ציבוריות.

יעקב מרגי: אין דבר כזה.

יעקב מרגי: יש לנו מערכת אחת.

יעקב מרגי: מחקר, תפרידי.

שירה נבון: זו הייתה התייחסות אל הסגל הזוטר.

שירה נבון: לצערי זה השתמע כסייגים שונים.

יעקב מרגי: אז הבהרנו.

שירה נבון: זו לא הייתה הכוונה.

שירה נבון: אנחנו כן נפעל ונמשיך לשבת כדי לקדם את הסגל הזוטר במכללות, ופנינו לכך.

שירה נבון: לגבי הסגל הבכיר, אני ישבתי פה ונחתמו עקרונות.

שירה נבון: לאחר חתימת העקרונות, כמה חודשים אחרי מסתבר שיש ועדים שלא מוכנים לשבת.

שירה נבון: קוראים לשבת.

שירה נבון: הוועדים לא מוכנים לשבת עם ההנהלות שלהם ולראות האם יש סוגיות - - -

יעקב מרגי: זה גם בחומרה.

יעקב מרגי: אנחנו גם רואים בחומרה דבר כזה.

שירה נבון: אני רוצה לנגד עיניי שיכול להיות שמחר בבוקר גם אם אני אשב עם נציגים של מספר מוסדות, אולי אחר כך יגידו לי שמה שסיכמנו זה לא מספיק טוב כי יש שניים אחרים שחושבים אחרת.

מיכל רוזין: את יכולה לתת דוגמא לוועד שסירב לשבת?

שירה נבון: אני יכולה לתת לך כמה דוגמאות.

מיכל רוזין: אז תני לי, כי בינתיים זה נשמע לי מופרך.

יעקב מרגי: לא, לא, לא, זה נאמר פה.

שירה נבון: המוסדות מוכנים לשבת באחריות עם הוועדים שלהם.

שירה נבון: ישבנו עם המועצה המתאמת במשך כמעט שנה.

שירה נבון: לפני שנה נדונו כל הנושאים.

שירה נבון: הגיעו להסכמות, נחתם הסכם.

יעקב מרגי: גברת נבון, את אומרת "נחתם הסכם".

יעקב מרגי: תאמרי בין מי למי.

שירה נבון: יש כעשרה מוסדות שחתמו הסכמים ברוח הדברים של העקרונות.

שירה נבון: אנחנו קוראים שאם יש דברים ברמה המקומית, ללכת, לשבת עם ההנהלה.

שירה נבון: ככל שתידרש התערבות של מל"ג, משרד האוצר, אנחנו נהיה שם.

יעקב מרגי: עכשיו שמעתי עמדה סבירה, אבל צריך לחדד אותה.

יעקב מרגי: תודה בשלב הזה.

עמיר פרץ: מה שאת אומרת, שיש לכם הסכם הבנות ועקרונות שאתם מצפים שכל אוניברסיטה והסגל שלה יתאימו - - -

יעקב מרגי: מכללה.

עמיר פרץ: לא, היא דיברה על הסגל - - -

יעקב מרגי: מכללות ציבורית.

שירה נבון: אני אומרת שאם יש בעיות מקומיות, לשבת.

יעקב מרגי: בשלב הזה אמירה חיובית.

יעקב מרגי: נשמע בהמשך.

יעקב מרגי: משרד האוצר.

אסף שירמן: אסף שירמן, מנהל תחום אגף שכר והסכמי עבודה.

אסף שירמן: עלו פה הרבה נקודות.

אסף שירמן: אתייחס לכל נושא בנפרד.

יעקב מרגי: תן לי את המצב עכשיו כהווייתו.

יעקב מרגי: מזוטר תגיע לבכיר.

אסף שירמן: אתחיל בבכיר.

אסף שירמן: אתייחס לנקודה שד"ר אלבין העלה, שניתקו מגע.

אסף שירמן: אף אחד לא מנתק פה מגע.

אסף שירמן: חשוב לציין שנחתם הסכם הבנות לפני כשנה, ואותנו פחות מעניין אם התחלפה - - -

יעקב מרגי: אתה אומר הסכם הבנות?

אסף שירמן: כן.

יעקב מרגי: בין מי למי?

אסף שירמן: בין ההנהגה הקודמת של המועצה המתאמת לבין ור"מ.

אסף שירמן: אנחנו נוהגים לכבד הסכמים גם אם התחלפה הנהגה וגם אם העקרונות שם לא מקובלים בהכרח על ההנהגה החדשה.

אסף שירמן: לגבי הסוגיה של ניתקו מגע, לא, אנחנו לא ניתקנו מגע, כמו שאמר פה נציג סטודנטים בספיר, שביקש שב-12 ננהל משא ומתן מיידי עם הסגל הבכיר, אז אני רוצה להגיד לך שכבר תפסו את משבצת הזמן הזו כי ב-11:00 אנחנו מנהלים משא ומתן עם הסגל הבכיר במכללה האקדמית לב.

אסף שירמן: זה שאנחנו מנתקים מגע ונעלמים ולא מדברים, זה פשוט לא נכון.

יעקב מרגי: אתה אומר שהוועד המתאם שלהם גם היה שותף להסכם ההבנות הזה?

אסף שירמן: כן, כן.

אסף שירמן: סיימנו עם זה.

אסף שירמן: חתמו.

אסף שירמן: התחלפה ההנהגה והם מתנערים מהסכמות.

יעקב מרגי: אז עכשיו יש כמה שלא קיבלו ואתם מנהלים בנפרד עם כל אחד.

אסף שירמן: לא, לא.

יעקב מרגי: אז מה, למה אתם יושבים עכשיו עם לב?

אסף שירמן: כל מכללה היא יחידת מיקוח בפני עצמה אבל יש הבנות שלפיהן כל מכללה וכל ארגון הולך על פי ההבנות שנחתמו, וההבנות נחתמו עם הפורום המתאם של הסגל של כל המכללות.

יעקב מרגי: לא היה יותר לכם שתגידו, לכו תתאגדו, תבואו גוף אחד מולנו ונסגור את זה?

אסף שירמן: נחתם הסכם הבנות, ומספר מכללות, גם נחתם הסכם מקומי.

אסף שירמן: יש להם מועצה מתאמת, איתה נחתם מסמך העקרונות ובעקבתו מסמך העקרונות חותמים ברמה המקומית עם כל מכללה ומכללה.

יעקב מרגי: זוטר.

אסף שירמן: לגבי הסגל הזוטר, אנחנו מנהלים משא ומתן.

אסף שירמן: לצערנו היום, בשעה הזו ממש הייתה אמורה להתקיים פגישה למשא ומתן שהתבטלה בעקבות השביתה שנקט הסגל הזוטר.

מיכל רוזין: למה ביטלתם את הפגישה?

אסף שירמן: אנחנו מדברים עם משא ומתן עם הסגל הזוטר, עם כוח לעובדים.

אסף שירמן: לצערנו היום התבטלה מאחר והם החליטו לפתוח בשביתה למרות שאנחנו במשא ומתן, למרות שיש התקדמות במשא ומתן ושיח בריא וטוב.

יעקב מרגי: זה צודק וזה הוגן.

יעקב מרגי: אתם רוצים סעד מאיתנו?

יעקב מרגי: תתנהלו כמו קבוצת עובדים, לא כמו עדר.

יעקב מרגי: טענתם עכשיו על ניתוק מגע.

יעקב מרגי: אתם קיבלתם את כל הסעד.

יעקב מרגי: כשמדברים על הזוטר, תוך כדי משא ומתן משביתים?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מנופי לחץ, כל אחד מותר לו ולגיטימי להפעיל אותם.

יעקב מרגי: אני במקומכם מכאן יוצא למשרד המשפטים, מקבל גיבוי משפטי שאומר להם, אתם רוצים משא ומתן וגיבוי של בית הדין הארצי לעבודה?

יעקב מרגי: לכו תתארגנו כארגון יציג.

מוטי גיגי: שילכו.

מוטי גיגי: אנחנו אומרים להם מעכשיו שילכו.

יעקב מרגי: תתארגנו כארגון יציג.

מוטי גיגי: אנחנו נציגים.

מוטי גיגי: אנחנו מחכים לזה.

יעקב מרגי: הוא ילך.

אסף שירמן: כמו שפרופסור בידרמן אמר קודם, אנחנו תומכים במעבר - - -

קריאה: בלה, בלה, בלה, בלה.

אסף שירמן: טוב, אז אם זו הרמה של הדיון - - -

יעקב מרגי: דבר אלי.

יעקב מרגי: אדוני, זה לא היה במקום.

אסף שירמן: אבל אני מדבר על הסגל הזוטר גם, לא על הסגל הבכיר.

אסף שירמן: אנחנו תומכים במעבר לסגל עמית, שארגונים שעכשיו ארגנו את כל הסגל הזוטר במכללות והכניסו אותם לסגל עמית.

אסף שירמן: אנחנו מברכים על המהלך הזה.

אסף שירמן: אנחנו לא נגד התאגדות עובדים ואנחנו שמחים ומוכנים להמשיך לנהל את המשא ומתן ובלבד שהשביתה הזו תיפסק.

אסף שירמן: נקבעה פגישה לשבוע הבא ואנחנו נשב.

אסף שירמן: שבוע הבא לא אמורה להיות שביתה.

יעקב מרגי: מה עמדתכם לדרישה ההגיונית שבסוף הדרך, לא יודע מתי היא תהיה, בסוף המתווה שכר הסגל הזוטר במכללות הציבוריות יושוו לשכר הסגל הזוטר באוניברסיטאות?

אסף שירמן: אז אני אגיד שני דברים.

אסף שירמן: קודם כול מבחינת המדיניות, מה אוניברסיטה, מה מכללה.

אסף שירמן: זו הממשלה מגדירה את היעדים ואת המטרות הלאומיים.

אסף שירמן: אנחנו בסוף כפופים למה שהדרג הפוליטי מנחה אותנו.

אסף שירמן: זה דבר ראשון.

אסף שירמן: דבר שני, אני לא חושב שזה נכון לנהל משא ומתן בישיבה.

יוסי יונה: האם אנחנו צריכים להניח שאתם פה על פי איזו הנחיה של הדרג הפוליטי שאכן מבסס ומבצע את האבחנה?

אסף שירמן: בוודאי שאני מתנהל בהתאם למה שהדרג הפוליטי מנחה אותי.

יוסי יונה: יש הנחיה כזאת?

יוסי יונה: לא אם הוא מנחה.

יוסי יונה: יש הנחיה?

יעקב מרגי: אתה קורא למל"ג ולת"ת דרג פוליטי?

אסף שירמן: יש שר ממונה על הות"ת.

יעקב מרגי: בסדר, אבל הוא יו"ר מל"ג.

אסף שירמן: חלק מהמכללות כבר חתמו על הסכמים.

יעקב מרגי: כמה?

אסף שירמן: בזוטר חמש מכללות כבר חתמו.

אסף שירמן: אנחנו מנהלים דיונים עם כל מכללה שמעוניינת.

יעקב מרגי: כמה דיונים פתוחים עם אלה שלא חתמו?

יעקב מרגי: כמה בתהליך?

אסף שירמן: יש את הארצי שאנחנו מנהלים משא ומתן עם כוח לעובדים.

אסף שירמן: עם עמק יזרעאל חתמנו לפני שבועיים.

אסף שירמן: כוח לעובדים מייצגים אותם וחתמנו איתם על ההסכם.

יעקב מרגי: אם אתה מקיים עם הארצי, למה אתה צריך לקיים עם יזרעאל ועם מכון לב?

אסף שירמן: זה כמו בסגל הבכיר.

אסף שירמן: כל מכללה היא יחידת מיקוח בפני עצמה ואיתה חותמים על ההסכם בסוף.

אסף שירמן: כן יש משא ומתן ברמה המשותפת.

יעקב מרגי: אסף, אני הייתי מבין יותר אם היית אומר לי, אנחנו מסכמים את הסכם העקרונות עם הארצי.

יעקב מרגי: כשבאים לפרוט את זה, אנחנו הולכים ויושבים עם כל מכללה בנפרד.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לומר לי שאנחנו נמצאים במשא ומתן עם הארצי אבל גם במקביל יושבים עם - - - , אלא אם כן תתקן אותי ותגיד לי שזה לא ככה.

יעקב מרגי: אם זה כפי שאתה מתאר, אני מבין את הטענה שאומרת שאתם נוקטים בהפרד ומשול.

אסף שירמן: אין פה הפרד ומשול.

יעקב מרגי: איך זה קורה אם אתה תוך כדי משא ומתן עם הארצי מנהל בנפרד?

יעקב מרגי: שאלה נוספת לעמיר פרץ.

יעקב מרגי: יוסי יונה אחר כך.

עמיר פרץ: אני רוצה לשאול אותך שאלה מקצועית לחלוטין.

עמיר פרץ: אתה מנהל משא ומתן, תקרא לזה מסמך עקרונות, הבנות, לא משנה.

עמיר פרץ: אתה מכמת את זה בכסף בסופו של יום.

עמיר פרץ: אולי אתה לא מדווח להם מה הכימות, כמה זה עולה.

עמיר פרץ: אתה יורד ליחידות המשנה.

עמיר פרץ: כל יחידת משנה בניהול בין הנהלת המכללה לאותו ארגון שצריכה לתרגם את הסכם העקרונות שלך, כשיש נושאים שהם חייבים לקבל, יש נושאים שזה ענייניים מקומיים.

עמיר פרץ: אתה מקצה לכל גורם מה הסכום הכספי שהם מוסמכים לנהל סביבו את העניינים המקומיים, כן או לא?

אסף שירמן: יש מסגרת עלות שההסכמים נחתמים בהתאם למסגרת עלות.

עמיר פרץ: בהסתדרות הכללית כשאתה מנהל משא ומתן, אתה מגיע להסכם עקרונות, אבל כל הסתדרות לאחר מכן יודעת כמה כסף יש לה מראש, לא בסוף.

עמיר פרץ: היא לא עושה עכשיו משא ומתן חדש.

אסף שירמן: רוב הסעיפים שיש בהסכמים העקרוניים הם סעיפים רכים שאין להם עלות תקציבית משמעותית.

עמיר פרץ: אני שאלתי שאלה פשוטה, אתה עונה לי תשובה מסובכת.

אסף שירמן: מאוד פשוט.

עמיר פרץ: אני יודע, הכול בסדר.

עמיר פרץ: תאמין לי, אני מכיר את כל השיטות לפני שהגעת לאוצר.

עמיר פרץ: שאלתי שאלה פשוטה.

עמיר פרץ: בתום הסכם וההבנות האם יש הקצאה ברורה לפי מספר סטודנטים, לפי כל מה שתרצה לכל יחידת מיקוח שאתה שלחת אותה לנהל את ההסכם המשלים?

עמיר פרץ: האם יש להם איזושהי מסגרת שהם יודעים שזו המסגרת ואם הם רוצים לעלות לקורס הזה, אז זה על חשבון הקורס ההוא וכו'.

עמיר פרץ: כן או לא? או שאתה אומר להם, תתווכחו, כשתגיעו להסכם, תבואו אלי, אחליט אם אתן לכם כסף, כן או לא.

אסף שירמן: הסכם העקרונות, הוא קובע את מסגרת העלות, התנאים הכלכליים, עדכון הטבלאות, עדכון השכר וכדומה.

אסף שירמן: ההסכמים המקומיים יותר מדברים על נושאים שהם באמת כשמם כן, מקומיים, יותר רלוונטיים לסוגיות של ביטחון תעסוקתי וכדומה.

יעקב מרגי: תודה.

אסף שירמן: רק הערה שקודם שאלת אותי ולא עניתי.

אסף שירמן: נחתמו הסכמים עם מכללות לגבי הסגל הזוטר.

אסף שירמן: היה לפני שכוח לעובדים ארגן אותם במועצה מתאמת.

אסף שירמן: זה גם חשוב להגיד.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

יוסי יונה: אני רוצה להתחבר להערה האחרונה שלך, אסף, שציינת את המושג הזה של הביטחון התעסוקתי שכאילו הוא על פניו עניין מקומי.

יוסי יונה: אני תיארתי לעצמי שדווקא זה יהיה מעקרונות היסוד של הסכם המסגרת הכללי, כי בלי זה לא כל כך ברור לי מה המשמעות של הסכם המסגרת הכללי בלי להבטיח את לוח הזמנים של יחסי עובד-מעביד ואם הוא הופך להיות עניין של משא ומתן מול כל מוסד ומוסד, אז אני באמת בא בעמדה סופר חשדנית לגבי האופן שבו אתם מנהלים את המשא ומתן עם המוסדות.

אסף שירמן: שוב, אני לא רוצה עכשיו להיכנס למשא ומתן ולאופן שבו אנחנו מנהלים את המשא ומתן.

יוסי יונה: אסף, אני רק אומר טענה מאוד בסיסית ועקרונית.

יוסי יונה: אתה מדבר על המושג הזה של הביטחון התעסוקתי.

יוסי יונה: אני חושב שהוא דבר הכי ברור מאליו כמעט שעליו צריכה להיות איזושהי הסכמה בעקרונות המסגרת או בהבנות הכלליות, אני אגיד לך למה.

יוסי יונה: מה שאני מבין בהסכם המסגרת, שם יהיו הדברים החשובים ביותר.

יוסי יונה: לא יכול להיות דבר שהוא לא חשוב, שהוא יהיה בעניין של משא ומתן של מול המוסד הספציפי, כי אם זה ככה, אז באמת העמדה החשדנית של הגוף המאגד היא מאוד מוצדקת, אז אני חושב שכאשר באים ודנים כפי שאתה הצגת את זה בתחילה ונראה לי מאוד הגיוני מה שאמרת, שהעניין הפרטני שאתה תנהל לכל מוסד ומוסד דווקא יעסוק בסוגיות השוליות, הפחות חשובות, הפחות עקרוניות.

יוסי יונה: זה צריך להיות ההיגיון של הדברים.

יוסי יונה: אדוני, מה שאני התבלבלתי מכאן מהדיון הזה, זה שעל פניו אנחנו מדברים עם נציגי העובדים, עם נציגי המרצים ואנחנו מדברים עם נציגים של המדינה.

יוסי יונה: כולם אומרים שישנה נכונות לדיון.

יוסי יונה: רוברט בא ואומר לנו שהופסקו הדיונים.

יעקב מרגי: רוברט גם אמר דבר שלא מקובל עלי והוא עוד לא חזר בו.

יוסי יונה: אדוני, מה שאני חושב שאחת מהמסקנות, מן הסתם אתה גם בהמלצות שלך תכניס אותן, שאם זה אכן ככה, שישנה את הנכונות בין שני הצדדים, אז אנחנו צריכים איזשהו לוח זמנים שהם יושבים מיידית, גם אלה וגם אלה כדי לדון בדברים הללו.

יוסי יונה: עכשיו הערה אחרונה גם לגבי העניין של הסגל הזוטר באוניברסיטאות.

יוסי יונה: על פניו אנחנו מתעסקים באותה סוגיה.

יוסי יונה: אם ישנו איזשהו הסכם מסגרת שכולל את כל האוניברסיטאות, הרי ברור שיכולות להיות סוגיות שהן ייחודיות נניח לאוניברסיטת בן גוריון או לאוניברסיטת תל אביב שצריכים גם לקבל את ביטוין בהסכם הזה.

יוסי יונה: האם עכשיו, שוב, אם זה ור"ה, יש את הנכונות הזאת לדון בנקודות הייחודיות של הסגל הזוטר?

יוסי יונה: החבר'ה מהסגל הזוטר אומרים, על פניו לא.

יוסי יונה: אתם אומרים כן, אז בבקשה, אם כן, איך יוצא שבסוף יש היעדר משא ומתן?

יוסי יונה: הערה אחרונה, אדוני.

יוסי יונה: אני יודע שאני הולך להגיד משהו שערכי הוא לא חייב לחייב את כל - - -

יעקב מרגי: אני מבטיח לך שאף אחד לא יקפוץ עליך כמו שקפצתם אחרים שאמרו דברים ערכיים.

יוסי יונה: לא, אז אני הולך לגבי הנקודה הזאת.

יוסי יונה: חורה לי.

יוסי יונה: אני לא מחייב אף אחד לאחוז בעמדה שלי.

יוסי יונה: חורה לי שכאשר אני רואה סטודנטים שאינם מבטאים סולידריות עם המרצים שלהם.

יוסי יונה: כאשר הם מעלים את האצבע המאשימה כלפי המרצות והמרצים שבאמת עושים עבודה נהדרת.

יעקב מרגי: בלי עוולות והם מאה אחוז כל הזמן.

יוסי יונה: לא, אני לא אומר.

יעקב מרגי: להגיד לך כמה תלונות אני מקבל?

יוסי יונה: ברור.

יוסי יונה: בבית המשפט העליון אין עוולות?

יוסי יונה: בכל תחום יש עוולות, נו, אז מה?

יעקב מרגי: לכן צריך לשלב ידיים ולתאם ביחד, וביקשתי.

יוסי יונה: אבל העמדה הזאת שהוצגה כאן, שהיא הייתה חד כיוונית, חד מימדית, שהטילה את האשמה על המרצים - - -

יעקב מרגי: אף אחד לא הטיל את האשמה.

יוסי יונה: סליחה, כן אדוני היושב ראש, ואפילו במובלע איזשהו הרהור על זכות השביתה?

יוסי יונה: אני מוצא את הדבר הזה מקומם.

יוסי יונה: אני מהסטודנטים שלי שלימדתי המון שנים לא קיבלתי תגובות כאלה.

יוסי יונה: אני מצר על כך כשאני רואה את התגובה הזאת.

יעקב מרגי: זה בגלל המרצה.

יוסי יונה: כן, יכול מאוד להיות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיכל בירן, בבקשה.

מיכל בירן: את הרגע הזה שבו ישבתי כשהייתי מתרגלת וסטודנטים לדוקטורט באוניברסיטת תל אביב וישבתי מול מי שהייתה אחראית עלי, שהסבירה לי שהיא לא תוכל לתת לי גם את המלגה בשביל הדוקטורט וגם את התקן של דוקטורנטית מתרגלת בשיטות מחקר, כי היא רוצה לחלק אותם לשני אנשים, ואני אמרתי לה, אבל יש לי את שניהם, אני יכולה להיות רק פה ולהתרכז רק בזה, ולא היה מה לעשות עם זה.

מיכל בירן: תחושת חוסר האונים שלי בשביל לחשוב במה אני עוד צריכה לחלטר תוך כדי, כדי שאני אוכל להמשיך לכתוב את הדוקטורט שלי שאני לא אסיים מסיבות - - -

עמיר פרץ: בסוף לא הייתה לך ברירה, היא דחפה אותך להיות חברת כנסת.

מיכל בירן: לא הייתה ברירה, דחפה אותי להיות חברת כנסת.

מיכל בירן: אני לא אשכח את זה ואני לא אשכח את תחושת חוסר האונים הזאת.

מיכל בירן: את הסטודנט, אני מצטרפת פה לחברי יוסי יונה, חשתי בושה גדולה שדיברת.

מיכל בירן: עם כל הכבוד, והדברים הכי חשובים שלומדים בסוף האקדמיה, כל מקומות התעסוקה יודעים שבסוף מה שאתה לומד בדיוק בשיעור כזה ואחר, בסוף צריך להכשיר אותך, אבל הבסיס של חשיבה ביקורתית, של היכולת לנתח חומרים, של היכולת לשאול שאלות, זה הדבר מבחינתי הכי חשוב שלומדים באקדמיה יותר מקורס זה או אחר והמסר הכי חשוב זה שאם לא מתאגדים ולא עומדים ביחד, כל אחד מוצא את עצמו שבור לבד, בודד, ולחכות לרגע שזה יקרה לך, ואני מדברת מניסיון כי יצא לי להיות סטודנטית כשהייתה השביתה לדעתי של הסגל הבכיר והקורסים שלי התחילו בקורס של איזה חודשיים וזה לא היה נעים וזה לא נעים שביתה, אבל זאת הברירה היחידה.

מיכל בירן: משפט לאוצר.

מיכל בירן: כשאתה אומר לי שאתם בעד התאגדות עובדים, לא חשדתי.

מיכל בירן: אתם נגד.

מיכל בירן: זה היה שקר מובהק.

מיכל בירן: אתם מעדיפים בכל מקום חוזים אישיים מאשר חוזים קיבוציים והסכמים קיבוציים.

מיכל בירן: זה מה שאתם עושים.

מיכל בירן: אתם מפרקים את כל שירות המדינה כשאתם עושים את זה.

מיכל בירן: בגלל זה כשאתה אומר לי פה שאתם לא נגד התאגדות עובדים, אני יודעת בוודאות שאתה אומר דבר שאינו אמת, ומצטרפת פה לבקשה של חבריי, ותעשו לי טובה, לא נולדנו אתמול.

מיכל בירן: כשרוצים להגיע להסכמות, מגיעים להסכמות.

מיכל בירן: כשרוצים למסמס, מגיעים למסמס.

מיכל בירן: זה שאתה אומר לי עכשיו שלא ישבת איתם, כשאתה ביטלת את הפגישה בגלל שפצחו בשביתה, אנשים מגיעים לשביתה כשאין להם ברירה וכשהם הם עם הגב לקיר.

מיכל בירן: אל תנצל את זה.

מיכל בירן: תעשה את התפקיד האמיתי שלך ותדאג למערכת ההשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אסף, תקשיב, אני רוצה להנחות אותך.

יעקב מרגי: אני רוצה להצהיר לי עכשיו שמחדשים את המשא ומתן מיידית.

קריאה: בתום לב.

יעקב מרגי: בדרך כלל לכל הצד הזה שיושב פה, בדרך כלל בזווית של השולחן יש תום לב.

יעקב מרגי: אחרים, הם חשודים באי תום לב.

יעקב מרגי: תכריז ברגע זה שאתה מחדש את המשא ומתן עם הסגל הבכיר, עם הוועד המתאם, איך שתקראו להם.

יעקב מרגי: תאמר לי את עמדתך בקטע הזה של לדרוש ארגונים יציגים, כן או לא כדי שתדברו עם כתובת אחת.

יעקב מרגי: דבר שלישי, אני רוצה לשמוע חד משמעית ברגע זה, ברגע שיש חידוש משא ומתן, אין השבתה.

יעקב מרגי: לאלתר.

יעקב מרגי: זה התשובות שאצטרך עכשיו ממך ומנציגי המרצים.

אסף שירמן: לעניין חידוש המשא ומתן, מעולם לא הפסקנו את המשא ומתן.

אסף שירמן: הפגישה שהיום בוטלה, אבל נקבעה פגישה בעוד שבוע, גם על הזוטר.

אסף שירמן: עוד רבע שעה יש לי פגישת משא ומתן עם הסגל הבכיר של לב.

שרון חג'בי: הפרד ומשול.

אסף שירמן: זה לא הפרד ומשול.

אסף שירמן: אין פה שום הפרד ומשול.

יעקב מרגי: תגיד לי, אדוני מכובד, שאתה טוען להפרד ומשול, אתה מוכן לכתוב עכשיו התחייבות משפטית שמחייבת את כל הסגלים בשמך?

שרון חג'בי: לא את כל הסגלים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אז אל תגיד לו הפרד ומשול.

יעקב מרגי: פה יושב אדם הגון, סליחה שאני מעיד על עצמי, וממלכתי, מה לעשות, לא אנרכיסט, רוצה סדר ותובע סדר ותובע את עלבונם של כולם.

שרון חג'בי: את הסגלים השובתים, כן.

יעקב מרגי: תודה רבה, הבנתי אותך, אז הנה אני אומר לך, תמשיך בקו הזה, מהוועדה לא תקבל סעד.

יעקב מרגי: אני גם בסיכום אומר את הדברים.

יעקב מרגי: מי שלא יצטרף לדברי הסיכום לא יקבל סעד, ואנחנו נצא עם אמירות חד משמעיות, ברורות, והפרוטוקולים של הוועדה יהיו בבית הדין הארצי לעבודה.

יעקב מרגי: הגישה שלך היא גישה מקוממת, מתנשאת ומקדשת את המאבק.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, הסגלים האחרים לא רוצים להצטרף אליו.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לטעון מצד אחד הפרד ומשול, מצד שני אתה בא ואומר, אני לא מדבר בשם כולם.

עמיר פרץ: כי הם לא רוצים - - -

יעקב מרגי: לא, זה לא נכון.

יעקב מרגי: האוצר, אני רוצה לשמוע אמירה חד משמעית.

אסף שירמן: ברמה הארצית המשא ומתן עם הסגל הבכיר הסתיים.

אסף שירמן: כרגע אנחנו חותמים על הסכמים מקומיים עם כל מכללה ומכללה.

יעקב מרגי: לגבי הסגל הבכיר, חתמתם הסכם?

אסף שירמן: נכון, כן.

יעקב מרגי: וכרגע מי שמצטרף, יצטרף?

אסף שירמן: נכון.

יעקב מרגי: מתי נחתם ההסכם?

אסף שירמן: לפני שנה.

יעקב מרגי: והוא בתוקף לכמה זמן?

אסף שירמן: הוא בתוקף עד 2025.

יעקב מרגי: מי חתם אתכם על זה?

קריאה: כל המועצה המתאמת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: והסגל הזוטר?

אסף שירמן: סגל זוטר מתנהל משא ומתן.

אסף שירמן: שבוע הבא לדעתי נקבעה פגישה.

יעקב מרגי: אי אפשר לנהל משא ומתן ולשבות.

יעקב מרגי: אני כיו"ר ועדת חינוך אומר לכם, אני מוכן להתגייס לטובת הסגל הזוטר כרגע, עכשיו, לא לעזוב את זה ובתנאי אחד, שחוזרים ללימודים וממשיכים את המשא ומתן ברצף.

יעקב מרגי: תקימו צוות משא ומתן עם תאריך יעד לסיום.

יעקב מרגי: ככה אני יודע לפתור משברים.

יעקב מרגי: אדוני, האוצר.

אסף שירמן: לגבי הסגל הזוטר, אנחנו יושבים, אנחנו מדברים.

אסף שירמן: אני לא חושב שיש פה איזושהי בעיה.

אסף שירמן: נושאים של המשא ומתן הם עולים סביב שולחן משא ומתן.

אסף שירמן: אנחנו לא פותחים פה את הנושאים האלו לדיון.

אסף שירמן: אנחנו מאוד מקווים שהסגל הזוטר יפסיק את השביתה הזו.

יעקב מרגי: וימשיך בתום לב את המשא ומתן?

אסף שירמן: אנחנו נעביר הצעה.

יעקב מרגי: תוך כמה זמן תעבירו הצעה?

אסף שירמן: היום היינו אמורים לשבת ולהעביר הצעה.

קריאה: אנחנו לפני שיצאנו לשביתה ביקשנו הצעה.

קריאה: אמרנו, עד מוצאי שבת תנו הצעה ואנחנו נכנס את כל הפורום.

יעקב מרגי: אבל קבעו אתכם ישיבה להיום.

קריאה: לא ענו לנו.

קריאה: ביטלו לנו.

יעקב מרגי: בגלל השביתה.

יעקב מרגי: אז קבעתם מוצאי שבת, מה קרה?

קריאה: לא נתנו.

קריאה: אפשר רגע להסביר?

קריאה: יש כאן איזה בלבול בין הבכיר לזוטר, וחבל.

יעקב מרגי: לא צריך להסביר.

יעקב מרגי: תאמין לי שאין בלבול.

יעקב מרגי: גם אתה יודע את האמת, גם הוא יודע את האמת ואין בלבול.

אסף שירמן: שתי נקודות נוספות.

אסף שירמן: בהתייחס לדברים שחבר הכנסת יונה אמר, נושאים של ביטחון תעסוקתי הם כן בהסכם העקרונות הארצי.

אסף שירמן: יש התאמות שעושים ברמה המקומית אבל הדברים האלה הם בהחלט חשובים מאוד והם נידונים ברמה הארצית.

אסף שירמן: לחברת הכנסת בירן, חבל לי שאת מכנה אותי שקרן.

מיכל בירן: זה לא אתה - - -

אסף שירמן: להגיד שאני נגד התאגדות עובדים, זה פשוט לא נכון.

יעקב מרגי: אוקי, תודה.

יעקב מרגי: ור"ה.

דבורה מרגוליס: דבורה מרגוליס, ראש מינהל ור"ה.

דבורה מרגוליס: הסגל של תל אביב יצא מכאן לפגישת משא ומתן בתל אביב.

דבורה מרגוליס: גם בבן גוריון אותו דבר.

דבורה מרגוליס: בניגוד למה שקורה במכללות, ישנה שביתה שפוגעת בסטודנטים.

דבורה מרגוליס: אנחנו מאוד היינו רוצים שהוועדה תקרא להפסיק אותה באוניברסיטאות, בבן גוריון ובתל אביב כדי שהמשא ומתן שמתקיים במקביל יוכל להימשך ולהסתיים, אבל המצב הוא שונה.

דבורה מרגוליס: יש שביתה אבל יש גם משא ומתן.

מיכל בירן: הייתם צריכים להתארגן בזמן במקום לבוא לכאן לבכות שהם שובתים.

יעקב מרגי: טוב רבותיי, תקשיבו, אני אומר לכם בצורה חד משמעית וחבל שאני לא שומע כאן.

יעקב מרגי: כל אחד התבצר בעמדתו.

יעקב מרגי: תשבתו.

יעקב מרגי: הסטודנטים לא ישבו בשקט.

יוסי יונה: ילמדו את עצמם?

יעקב מרגי: לא, אל תדאג.

יעקב מרגי: יש להם הרבה מה לעשות ועשו זאת בקדנציה הזו שלי סטודנטים לווטרינריה ועוד כמה, ואני אומר לכם, אנחנו ניתן להם את כל הסעד.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע אמירה חד משמעית.

יעקב מרגי: אתם רוצים סעד מהסטודנטים?

יעקב מרגי: תשבו איתם, תתאמו איתם.

יעקב מרגי: יש להם מה לומר לגבי הדרישות שלכם.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, כמה שתהיה לי אמפתיה להתארגנות עובדים, גם התארגנות עובדים צריכה להתנהל בצורה מושכלת.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, גם כשאני מסכים וצריך שיצומצם הפער ויתבטל בין הסגלים במכללות ובאוניברסיטאות, עדיין אני לא אומר לך שיש יכולת לא לי ולא למדינה להחיל אותה בשנה אחת ולא שנתיים ולא שלוש.

יעקב מרגי: אתה רוצה מתווה היום, בסדר, יש דרך, אז יתכנסו למשא ומתן, אבל אי אפשר אנרכיה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם את האמת, יש לי קושי לתת לכם סעד בסיכום הזה כשאני יודע שאין לי כתובת.

יעקב מרגי: לא לחינם שאלתי אותך ואמרת לי בצדק, אלה השובתים, שהשתמע ממנה גם פתח מילוט.

רוברט אלבין: לא הבנת אותי.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

יעקב מרגי: אני אומר לך חד משמעית, זה לא כמו לשבת עם הרופאים ועם המורים ועם העובדים הסוציאליים.

יעקב מרגי: יש כתובת אחת.

יעקב מרגי: נכנסים לחדר, רבים.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לטעון כנגדו, ויכול להיות שהוא עושה הפרד ומשול.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לטעון את הטענה הזו כי אין דרך אחרת.

יעקב מרגי: אתה בעצמך מודה בה.

יעקב מרגי: אתה אומר, אני יכול לדבר - - - השובתים, ואני אני אגלה לך סוד, גם זה תגיד בהסתייגות.

רוברט אלבין: נכון.

יעקב מרגי: כי יכול להיות שבסוף כשאתה תסכים, שניים-שלושה לא, כי זה המבנה שלכם וזה לא בריא ולא טוב.

יעקב מרגי: גם לאוצר.

יעקב מרגי: אם האוצר חושב שהוא מרוויח מזה שהם לא מאורגנים, אני אומר לך, אני הייתי ממליץ לאוצר ללכת לחייב התארגנות של ארגון יציג ולקבל סעד משפטי.

רוברט אלבין: אני רק רוצה להגיב למשהו, כי נאמרו פה הרבה דברים.

רוברט אלבין: ראשית, חברי שלומי כשהוא דיבר על זה שלא עשינו תאומים, לא התייחס לסגל הבכיר.

רוברט אלבין: חברי שלומי יודע היטב שאנחנו עשינו איתם תאום איך שנכנסתי לתפקיד לפני שמונה חודשים.

רוברט אלבין: אחד הגורמים הראשונים שישבתי איתם ותאמתי איתם, זה עם ההתאחדות הארצית של הסטודנטים.

אסף שירמן: דיברנו על הסגל הזוטר.

רוברט אלבין: אז הנה, קודם כול תיקון.

רוברט אלבין: עשינו ואנחנו נעשה.

רוברט אלבין: לגבי העניין הזה של מה שדיברת עליו ככותרת, הפרד ומשול.

רוברט אלבין: הם הלכו עם מכללת שנקר למן הסדר כזה, ולנו יש את מכללת שנקר כצרובה לנו על המצח משום שמכללת שנקר, הוועד ישב עם ההנהלה.

רוברט אלבין: ההסכם עלה אליהם לאישור והם לא אישרו אותו.

רוברט אלבין: מה הם אומרים?

רוברט אלבין: לכו שבו עם ההנהלות שלכם, ומה יקרה אחרי שנשב עם ההנהלה?

רוברט אלבין: יכולים לא לאשר.

רוברט אלבין: זה בדיוק הניסיון שלהם לפגוע בעבודה המאורגנת.

רוברט אלבין: זה הפרד ומשול.

רוברט אלבין: כל אחד ישב מול ההנהלה שלו, נגיע למה שנגיע.

רוברט אלבין: אין לי ספק, ולאף אחד בחדר אני חושב אין ספק שיולי טמיר יודעת מה היא עושה כשהיא נושאת ונותנת עם הוועדים שלה, כי היא לא בדיוק דמות חדשה במערכת.

יעקב מרגי: בשונה ממך, אני לא מחזיק מאף אחד כמובן מאליו.

רוברט אלבין: לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: לא הבאת דוגמא טובה אצלי, לא בגלל שזו יולי.

יעקב מרגי: אל תיקח את יולי כיולי.

רוברט אלבין: אין בעיה.

רוברט אלבין: ניסחו הסכם קיבוצי כזה והאוצר, חברים פה, לא אישרו אותו.

רוברט אלבין: אתם שולחים אותי ואותנו, כל אחד בנפרד לעשות את אותו דבר?

רוברט אלבין: זה מה שהם רוצים, החברים פה.

יעקב מרגי: האוצר אומר, נחתם הסכם לפני שנה עם הסגל הבכיר.

איתי סבירסקי: זה לא נכון.

רוברט אלבין: נחתם הסכם עקרונות שהמטרה שלו הייתה להיות טיוטה שמפסיקה את השביתה וזה אכן מה שעשינו אחרי יום שביתה אחד.

רוברט אלבין: לראיה, הייתה הסכמה שממשיכים לדון על הפרטים המרחיבים בארצי.

רוברט אלבין: קודמתי בתפקיד נפגשה איתם עוד כפעמיים.

יעקב מרגי: אומר לך האוצר, אני צמוד להסכם העקרונות.

יעקב מרגי: ממשיך את המשא ומתן?

רוברט אלבין: כן.

יעקב מרגי: אסף, אתה צמוד למסמך העקרונות?

אסף שירמן: ההסכם חתום.

אסף שירמן: אין לי מה לפתוח אותו.

יעקב מרגי: זה הסכם או מסמך עקרונות?

אסף שירמן: הסכם עקרונות חתום.

אסף שירמן: בעקבות ההסכם הזה חותמים עם כל מכללה ומכללה.

מוטי גיגי: זה לא מה שהוסכם.

מוטי גיגי: הסכם עקרונות נחתם.

מוטי גיגי: לא הוסכם שחותמים עם כל מכללה ומכללה ברמה הארצית.

מוטי גיגי: זו דמגוגיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גיגי, משפט.

מוטי גיגי: שני דברים.

מוטי גיגי: יש פה בפרוטוקול את גדי פרנקו אומר לפני חמש שנים על הסגל הזוטר.

מוטי גיגי: אנחנו פתחנו את ההסכם בגלל שלא היה פה ועד מייצג.

מוטי גיגי: חמש שנים עבדנו על הסכם של פורום זוטר, מכללה-מכללה.

מוטי גיגי: יצרנו הסכם סוף-סוף, מגיעים למצב כזה.

מוטי גיגי: אותו דבר הם עושים בסגל הבכיר.

מוטי גיגי: יצרנו הסכם עקרונות, מה הם עושים?

מוטי גיגי: מפרקים את המועצה, מפרקים את הארגון והם אומרים, בואו נבדוק מול כל מכללה בנפרד.

מוטי גיגי: לא, יש 12 מכללות.

מוטי גיגי: עדיין זה הרוב.

מוטי גיגי: תבואו איתנו במשא ומתן.

יעקב מרגי: טוב, תודה.

יעקב מרגי: נגמר הדיון.

יעקב מרגי: הוועדה רואה במערכת ההשכלה הגבוהה מערכת אחת של השכלה גבוהה שווה בין האוניברסיטאות למכללות מבלי לפגוע ולגעת כפי שאמרתי, שלא ישתמע בסוגיית המחקר ובכלל.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לאוצר ולות"ת/מל"ג להגיע להסכמים או מתווה שישווה את שכר הסגלים בין המכללות לאוניברסיטאות.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לאוצר, לות"ת/מל"ג להיכנס מיידית עם הוועדים הארציים להסכם על פי מסמך העקרונות שנחתם.

יעקב מרגי: את דרך היישום אני לא יודע להגיד לכם.

יעקב מרגי: אני גם מכם לא שומע דרך אחת ויחידה, אבל על פי מסמך העקרונות.

יעקב מרגי: זה לגבי הסגל הבכיר.

יעקב מרגי: לגבי הסגל הזוטר, אני קורא לכם לתת צ'אנס למאמץ הזה.

יעקב מרגי: זה ייתן לכם נקודות אצלנו.

יעקב מרגי: להפסיק את השביתה לאלתר, לתת צ'אנס בשבועיים הקרובים למשא ומתן אינטנסיבי עם האוצר וות"ת/מל"ג.

יעקב מרגי: אם לא, תחזרו לכאן, תקבלו את כל הגיבוי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אם תיענו לכך, תקבלו.

יעקב מרגי: לא תיענו, יש בתי משפט, תתגלגלו שם.