ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 334, 2018-10-23 11:05

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון היום בנושא תופעת בריחת המוחות – המניעים להגירה מארץ ישראל, הצעה לסדר מהיר שהגיש חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אברהם נגוסה: הנושא עבר אלינו ממזכירות הכנסת כדי לדון בו ולשים על שולחנה של הכנסת את מסקנות הוועדה.

אברהם נגוסה: המטרה כמובן היא להבין את המניעים לירידה מהארץ.

אברהם נגוסה: המטרה היא לצמצם את התופעה הזאת על ידי עידוד הישארותם של אקדמאים בארץ ועידוד הישראלים היורדים לשוב ולחיות בישראל.

אברהם נגוסה: מנתוני הלמ"ס שהגיעו לקראת הדיון הנוכחי לוועדת העלייה והקליטה, נכון לתאריך ה-9 לאוקטובר 2018, 33,073 דהיינו 5.8% ממקבלי התארים ממוסדות להשכלה גבוהה בישראל שהו בחו"ל שלוש שנים ויותר, נכון לשנת 2017.

אברהם נגוסה: בתחומי המדעים המדויקים והנדסה, אחוז השוהים גבוה יותר מאשר ממקבלי תארים בתחומי מדעי הרוח והחברה.

אברהם נגוסה: בעלי תואר שלישי ש-11% מהם חיים בחו"ל, מקבלי תואר שני ברפואה – אחוז השוהים בחו"ל עומד על 9.2%, זה אחוז גבוה מאוד.

אברהם נגוסה: כ-25% מבעלי תואר שלישי במתמטיקה מהמוסדות הישראליים חיים ועובדים בחו"ל.

אברהם נגוסה: כך גם כ-20% מבעלי תואר שלישי במדעי המחשב.

אברהם נגוסה: מנתוני הלמ"ס מה-14 באוגוסט 2018 עולה כי מאזן ההגירה של ישראלים שיצאו מישראל בהשוואה למספר הישראלים שחזרו בשנת 2016, היה שלילי ועמד על כ-6,300 ישראלים.

אברהם נגוסה: עמותת science abroad היא עמותה שמטפלת בשמירת קשר עם חוקרים ישראלים בעולם להשבת מוחות לישראל.

אברהם נגוסה: העמותה מסייעת לחוקרים השוהים בחו"ל לשמור על קשר עם ישראל, לשוב לארץ ולהמשיך קריירה באקדמיה ובתעשייה.

אברהם נגוסה: מהמסמך שהעבירו לוועדה לקראת הדיון עולה כי מרבית המדענים, במהלך או סמוך לסיום פוסט הדוקטורט מראים רצון לחזור לארץ.

אברהם נגוסה: העדיפות למצוא משרה אקדמית במוסדות המובילים עבור הישראלים שהשתלבו בתעשייה בארצות הברית, הרצון לחזור לארץ נמוך יותר כי התעשייה בארץ אטרקטיבית פחות מבחינת שכר והזדמנויות.

אברהם נגוסה: מהנתונים שראינו המוטיבציה לחזור לארץ בדרך כלל זה קרוב משפחה וחברים ותרבות, שפה, שייכות, גידול הילדים בישראל, תעסוקת בן או בת זוג.

אברהם נגוסה: אלה הסיבות העיקריות שדוחפות את האנשים לחזור לארץ.

אברהם נגוסה: יש גם חסמים מרכזיים לחזרה לארץ, כמו למשל קושי במציאת משרה אקדמית, מיעוט משרות בארץ לעומת מספר הבוגרים, חוסר שמירה על קשר מקצועי עם הארץ – לא מצליחים לשמור על קשר עם המוסדות שבהם למדו או עבדו בארץ, איכות ורמת החיים, נוחות כלכלית בארצות הברית ובמערב אירופה לעומת החיים בישראל.

אברהם נגוסה: לקראת הדיון אנחנו בנינו שאלות שאנחנו מצפים לקבל ממשרדי הממשלה תשובות עליהן.

שלומית אבינוח: השאלות הועברו גם.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: אנחנו העברנו את השאלות כדי שהמשרדים יבואו מוכנים.

אברהם נגוסה: אנחנו לא עושים לכם הפתעה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לדעת נתונים מספריים, כמה אקדמאים עזבו את הארץ בשנים האחרונות, מהן התכניות במשרדי הממשלה הנוגעות לנושא שימור האקדמאים, האם קיימות תכניות לעידוד החזרה ארצה של אקדמאים.

אברהם נגוסה: כמו כן העברנו שאלות ספציפיות לוועדה לתכנון ותקצוב במשרד החינוך.

שלומית אבינוח: אמיר גת כאן?

שירה נבון: אני במקומו.

אברהם נגוסה: אני אשמח אם תרשמי את השאלות ותתייחסי, למרות שהעברנו לכם מראש את השאלות: 1.

אברהם נגוסה: כמה תקנים נפתחו בשנה שעברה לקליטת סגל אקדמי למשרה קבועה.

אברהם נגוסה: 2.

אברהם נגוסה: כמה מהם אוישו על ידי חוקרים ישראליים.

אברהם נגוסה: 3.

אברהם נגוסה: כמה מהם חזרו מחו"ל.

אברהם נגוסה: 4.

אברהם נגוסה: בכמה תקנים השתמשתם לחוקרים זרים.

אברהם נגוסה: 5.

אברהם נגוסה: מה צפוי לקליטת סגל חדש בחמש השנים הקרובות בפילוח על פי מוסדות.

אברהם נגוסה: העברנו גם שאלות למשרד הכלכלה והרשות לחדשנות: 1.

אברהם נגוסה: מהן הפעולות המתוכננות להגדלת היצע משרות מחקר ופיתוח בתעשיית מדעי החיים בישראל והנגשתן לחוקרים ישראליים השוהים בחו"ל.

אברהם נגוסה: 2.

אברהם נגוסה: בשנה שעברה נסגרה התכנית הלאומית להשבת אקדמאים בהיבט של השבת אנשי הייטק ישראלים השוהים בחו"ל.

אברהם נגוסה: אילו פעולות נעשו מאז ומה תוכנן לעשות על מנת להגדיל את היצע כח האדם בהייטק בישראל?

אברהם נגוסה: אני אגיד כאן שנציג ממשרד האוצר לא יכל להגיע היום והם שלחו לנו תגובה לגבי העשייה בעניין זה ביחס להחלטת הממשלה שהתקבלה ב-2017, החלטה מס' 2292.

אברהם נגוסה: אני אקריא את התגובה שלהם בנושא: "לעניין הסוגיות המדוברות, משרד האוצר רואה במחסור בכוח אדם מיומן להייטק כחסם המרכזי לצמיחת הענף ועל כן פועל יחד עם משרדי הממשלה והגופים הציבוריים הרלבנטיים לטיפול בכך, לרבות החלטת ממשלה מס' 2292 המוזכרת אשר עוסקת בסוגיה באופן ממוקד.

אברהם נגוסה: במסגרת הקמת רשות החדשנות הלאומית הוקמה ופועלת בה הזירה החברתית, הציבורית שתפקידה לעסוק בפיתוח ההון האנושי הנדרש עבור ענף ההייטק, לרבות הגברת שילוב אוכלוסיות שונות בענף והן פעולות ייעודיות לשם עידוד הגעת עובדים מחו"ל.

אברהם נגוסה: במסגרת זו, מתפקידה לבצע בחינת אפקטיביות לכלים השונים הפועלים לשם השגת מטרות אלה ולפעול בהתאם לעניין תכנית ספציפית כזאת או אחרת.

אברהם נגוסה: יש לפנות לגורם המקצועי אשר הפעיל אותה".

אברהם נגוסה: מה שאני מכין שהם מסכימים איתנו שיש חוסר בכוח אדם וצריך להחזיר, אבל אני לא רוצה מהפעילות שלהם בנושא הזה.

אברהם נגוסה: בהמשך נתייחס לכך.

אברהם נגוסה: אתן עכשיו את רשות הדיבור ליוזם הדיון וההצעה לסדר שהוא הגיש, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אלעזר שטרן: תודה אדוני היושב ראש, גם על הדיון וההיענות המהירה.

אלעזר שטרן: תראו, אנחנו דנים פה בוועדת הקליטה, יום שלישי בכנסת, אתם יודעים, זה לא יום שמאוד מאוד עסוקים פה כולם, אבל הנושא הזה בעיני הוא באמת אחד הנושאים המרכזיים של מדינת ישראל או של הציונות בכלל.

אלעזר שטרן: זאת אומרת כל מהותה של מדינת ישראל זה ריכוז העם היהודי בציון, וכמובן עד שמישהו בא לפה, או מישהו נולד פה, כמובן שיישאר פה ושלא יילך למקומות אחרים.

אלעזר שטרן: לכן אני חושב שהיו"ר הוא דוגמה לכך, של שאיפה ארוכת שנים בשביל לבוא לציון בדברים האלה, אבל גם אנחנו שנולדנו כאן, במיוחד לאלה מאתנו שיש להם יכולות לחיות גם במקום אחר, אסור לנו לקחת כמובן מאליו את זה שאנשים תמיד ירצו להישאר פה אלא זה אתגר קבוע, אותי לא צריך לשכנע כמובן, אבל מה לעשות שיש חלק שאולי יש להם גם פיתויים הרבה יותר גדולים משיש לי או לנו והם מסיבות שאנחנו לא התכנסנו לשפוט אותן כאן, מחליטים לעשות, במילה הכי יפה, רילוקיישן.

אלעזר שטרן: אני חושב שהנתונים האלה, כפי שהוצגו פה, על ירידה גדלה והולכת בעשרות אחוזים, הם כשלעצמם צריכים להדאיג אותנו מאוד.

אלעזר שטרן: כמובן שהם מדאיגים אותנו יותר, והאמירה הזאת יכולה להתפרש כאמירה בעייתית, אבל הם מדאיגים אותנו יותר כאשר מדובר באנשים משכילים שעל פניו המדינה השקיעה בהם אולי יותר משהשקיעה באחרים.

אלעזר שטרן: אם אני רוצה לקחת את זה יותר רחוק, לא רק שמדובר באנשים משכילים אלא עיקר הנתונים מצביעים על אנשים בעלי מקצועות של מדעים מדויקים שאולי הצמיחה של מדינת ישראל, דרך אגב, והיכולת שלה להחזיק מוסדות אקדמאים גם לא של מדעים מדויקים, היא תלויה באותם מדעים מדויקים, בגלל שכמו שאנחנו חיים את המציאות של השנים האחרונות במדינת ישראל התרומה של המדעים המדויקים, של עולם ההייטק, של עולם הטכנולוגיות היא גדולה מאוד לא רק להגדלת אותו ענף אלא גם להחזקת ענפים אחרים במדינה ולרמת החיים בכלל.

קריאה: - - - כלכליים.

אלעזר שטרן: ברור.

אלעזר שטרן: לכן כמו שהיושב ראש ציטט את הנתונים ואני לא רוצה לחזור עליהם כאן, לא רק הגידול בעשרות אחוזים מטריד אותנו, מטריד אותנו כמובן גם הפילוח הפנימי בתוך הירידה הזאת.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד כאן, שיהיה ברור, אנחנו לא חושבים שזה רע להשתלם, להיות בחוץ לארץ.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים שיש חוכמה לאר ק במדינת ישראל אלא גם בחוץ ומוסדות אקדמאיים מעולים יש גם בחוץ, אנחנו אולי עוד יותר מזה, יודעים שהרבה מאוד פעמים תנאי להתקדמות הוא גם יציאה החוצה.

אלעזר שטרן: אנחנו מאמינים ברמה טכנולוגית, רמה הוראתית, רמה אקדמית גם בחוץ, אני לפחות חושב שעצם הפתיחה לדרכי מחשבה אחרת יש בהם תרומה ליצירות שאנחנו כל כך גאים בה, ואנחנו רואים דברים אחרים ומשליכים אותם עלינו.

אלעזר שטרן: אני חושב שאחרי שאמרנו את כל זה, אז ברור למה אנחנו מתכנסים כאן או למה אנחנו דואגים.

אלעזר שטרן: אני חושב שהדיון צריך להיות פתוח לגמרי.

אלעזר שטרן: גודל האתגר מחייב אותנו לפתוח את ספקטרום האפשרויות של מה גורם לירידה או מה מונע חזרה ואחר כך לדון מה רלבנטי ומה לא.

אלעזר שטרן: וכשאני אומר ספקטרום האפשרויות, חלקם אדוני היושב ראש, הצגת, אבל לא את כולם.

אלעזר שטרן: זאת אומרת מצב כלכלי, יוקר המחיה, רמת שכר של בעלי אותם מקצועות כאן ביחס לחוץ לארץ והדברים שהוזכרו, אבל אני מוכן תחת הכותרת, נדמה לי שאמרת "החיים הקשים" או מורכבות החיים פה, אז נכון, יש פה שירות צבאי שאין במקומות אחרים, צריך לקחת את זה בחשבון.

אלעזר שטרן: אני לא חושב שצריך להחליט בגלל זה אם יש שירות צבאי או אין, אבל אנחנו צריכים לשים את זה מבחינת הקשיים או למה צריך להשקיע יותר בלחזור, אני חושב, ואנחנו שומעים את זה שלאורח החיים הדתי, אורח החיים בכלל שכובל פה אנשים אחרים, כשבחוץ לארץ יש להם חופש הרבה יותר גדול – דרך אגב, לפעמים אלה שיורדים או אלה שלא חוזרים זה אפילו בגלל המצב האישי, האם הם יכולים להתחתן פה, האם בן או בת הזוג, אם הם רוצים לחזור, יכולים להתגייר פה, האם בכלל הכירו ביהדות שלהם או של ההורים שלהם לפני שהם באו וכשאנחנו מדברים על אוכלוסייה שיוצאת מחבר העמים, אז האתגר שם אולי עוד יותר גדול.

אלעזר שטרן: אני חושב שכל האתגרים האלה צריכים להיות על השולחן.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה לתת משקל כרגע למה הסיבה המרכזית.

אלעזר שטרן: אני חושב שלא משנה מה משקל המרכיב בסיבה, אנחנו צריכים לשים את כולם ולחשוב איך מצמצמים את המשקל של אותו מרכיב בהחלטה.

אלעזר שטרן: אני רוצה לסיים ולומר שאני חושב שלא בטוח שהסיבות להישארות בסיליקון וואלי או להגעה לשם, הן אותן סיבות של הגעה לברלין, אם זה פופולארי לדבר על זה, או לניו יורק, שלדעתי זה משהו אחר משני המקומות שהזכרתי.

אלעזר שטרן: אבל בכל מקרה אני חושב שצריך לנתח את המקומות האלה ששם יש או את הירידה לשם או את פוטנציאל החזרה משם, ואם צריך מאפיינים מיוחדים לאותם מקומות, לתת גם אותם.

אלעזר שטרן: אדוני היושב ראש, הגיעו אנשים חשובים.

אלעזר שטרן: נראה לי שנשכיל בטח מלשמוע אותם.

אברהם נגוסה: בהחלט.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אלעזר שטרן: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע את נציג המכון למדיניות העם היהודי, ד"ר דב מימון בבקשה.

אברהם נגוסה: אני רוצה רק להזכיר לכולם לנסות לדבר בתמצית כי יש לנו רשימת דוברים ארוכה.

דב מימון: כבוד היושב ראש, חבר הכנסת שטרן.

דב מימון: אנחנו במכון למדיניות העם היהודי עוקבים אחרי תופעת ההגירה בכלל ותופעת בריחת המוחות במיוחד כבר שנים רבות.

דב מימון: הדברים ידועים וסוכמו כבר עכשיו, אני אגיד כמה דברים חשובים על מחקר שעשה עמיתי לעבודה פרופ' עוזי רבון, על ברלין.

דב מימון: הזכרתם את ברלין, אז מה קורה בברלין ואולי זה ישליך על המניעים ועל התופעות ואיך אנחנו יכולים בכלכלת שוק של היום, איך אפשר למשוך את הישראלים שהחליטו להגר למקומות אחרים.

דב מימון: 50% מהישראלים בחו"ל הם בארצות הברית.

דב מימון: זה אומר שיש בכל זאת במקומות אחרים.

דב מימון: אז מה שקורה באירופה, מה שמצאנו, 50%-70% מדברים על הגורם התעסוקתי כלכלי כגורם מרכזי, 30% מדברים על התערבות הממסד הדתי בחיי החברה שהם רואים את זה כגורם הראשוני שגרם להם לעזוב את הארץ, וגם 20% מדברים על עניין תרבותי.

דב מימון: כמובן ברלין זה לא סיליקון ואלי, וגם פרופיל מבחינת האפיון, ומדובר על אוכלוסייה חילונית מובהקת, מדובר על אוכלוסייה שנוטה במפה הפוליטית שמאלה, אז זה מה שאנחנו יודעים על גרמניה שזה אולי גורם חשוב, ברור שאם נלך לסיליקון ואלי ולאמריקה המצב הפוליטי בישראל או ענין הממסד הדתי פחות רלבנטי, אבל זה דבר שחשוב להבין.

דב מימון: חלק מהדברים שכמובן שצריך להרחיב את מספר האופציות שיש בתעסוקה באוניברסיטאות, ואנחנו יודעים את הדברים ממחקרים שפרסמנו, אנחנו מדברים שהיום בישראל לכל פרופסור יש עד 25 דוקטורנטים ואין לו מקום לכולם אז בסוף אנחנו מכשירים אנשים ובאופן מובנה אנחנו גורמים להם לעזוב, אדם הולך לעשות את הפוסט דוקטורנט שלו אחר כך בארצות הברית, חוזר לפה ורואה שאין לו - - - אז אנחנו צריכים להתערב כמובן גם במבנה ולא רק במניעים.

דב מימון: חוץ מהדברים האלה יש לנו כמובן את האפיון על ברלין, 27% זה ענין אישי, רומנטיקה, משהו כזה, ויש דברים אחרים.

דב מימון: זה בעיקר מה שרציתי לומר פה בכל אופן, זה מחקר מאוד מעניין ואפשר להעביר אותו, בהסכמתך אדוני היו"ר.

אלעזר שטרן: המחקר הוא רק על ברלין?

דב מימון: הוא על גרמניה.

דב מימון: אם כי יש פה ראייה גם מורחבת על כל אירופה.

אלעזר שטרן: ואם בארצות הברית זה 50%, על כמה אחוזים אתם מדברים?

דב מימון: דיברתי רק על ברלין.

דב מימון: דיברתי על גרמניה, אנחנו מצפים שבארצות הברית יש פחות נטייה שמאלה.

אלעזר שטרן: אני לא שואל על הסיבות.

אלעזר שטרן: אני שואל מבחינת פלח האוכלוסייה.

אלעזר שטרן: אמרתם שמתוך ה- - -

דב מימון: אני אתן כמה מספרים: 4% באסיה, אפריקה 4%, אוקיאניה 4%, אמריקה הלטינית, רוסיה 6% וזה לפי ההגדרות של הלמ"ס, במערב אירופה 1.3% בגדול ו-3% בגרמניה.

דב מימון: 1.3% בכל אירופה, חוץ מאשר 3% בגרמניה, 5% באנגליה, 5% בצרפת ובנוסף 6% בקנדה, זו האוכלוסייה איפה שנמצאים בארצות מתועשות באופן מובהק, אין הרבה אנשים שהולכים למקומות אחרים.

אבי ענתי: אתה מדבר על אקדמאים?

דב מימון: כן.

דב מימון: אנחנו יודעים שאחוז האקדמאים מאוד גבוה, 2/3 מהישראלים בחו"ל שיוצאים עכשיו, הם אקדמאים, אנשים שהמדינה השקיעה המון כסף להכשירם.

דב מימון: צריך להיות יצירתי כדי לייצר פה מקומות ולעשות תכנית, צריך גם לבחון את תכנית החומש שנעשתה ולבדוק את התוצאות שלה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו כמובן נגיע גם למשרדי הממשלה, אבל קודם כל אנחנו רוצים לשמוע באמת מנציגה של עמותת scienceAbroad מוניקה לב כהן בבקשה.

מוניקה לב כהן: שלום, בוקר טוב.

מוניקה לב כהן: תודה חבר הכנסת שטרן על הרמת הכפפה, תודה ליו"ר הוועדה על הרמת הישיבה החשובה מאוד בעינינו.

מוניקה לב כהן: אני רוצה רק כמה מילים על סיינס אברואד ואז לספר לכם על סקר שעשינו ועל הקשיים בחזרה לישראל ואני אחתום במודל כלכלי שפיתחנו יחד עם עמותת נובה שמראה כמה ערך מוסף יש לקופת המדינה מכל אחד שחוזר לישראל ולמה חשוב מאוד להשקיע בנושא של השבת מוחות.

מוניקה לב כהן: שמי מוניקה לב כהן, אני מנכ"לית של סיינס אברואד.

מוניקה לב כהן: בעשור האחרון מעבר לפעילות שלי בעמותה אני גם פעילה מאוד בפורום של ישראלים בחו"ל.

מוניקה לב כהן: אני בעצמי חייתי תשע שנים בחו"ל, מכירה את החיים שם ופעילה מאוד בארגונים שפועלים בנושא.

מוניקה לב כהן: חשוב גם לשים על השולחן שגם נוכחות של ישראלים בחו"ל נחוצה היום למדינת ישראל, יש להם ערך בלתי מבוטל בין אם זה בהסברה, בין אם זה בלובינג, בין אם זה בפעילות אחרת, אז בואו גם לא נשכח את זה.

מוניקה לב כהן: אנחנו עמותה שקיימת כבר 12 שנה כשהרעיון הוא בסופו של דבר לאגד מדענים ישראלים ברחבי העולם ולעזור להם לחזור לישראל.

מוניקה לב כהן: אנחנו רשת מקצועית חברתית שמכילה היום מעל 2,800 חברים רשומים כאשר אנחנו מפעילים 23 סניפים בארצות הברית, קנדה ואנגליה, בכל סניף כזה יש לנו פעילות לאורך כל השנה, מפגשים עם אנשים מהממשלה, אנשים מהתעשייה, אנשים מהאקדמיה ויש לנו פעילות חובקת עולם.

מוניקה לב כהן: אתם יכולים לראות את האיש בצד שמאל, בהוואי, הוא לא בים, הפזורה של האקדמאיים היא בכל העולם.

מוניקה לב כהן: חשוב לי להסביר בעצם, לפני שנדבר על הפעילות שלנו ועל ה-750 שחזרו לישראל, חשוב לי להסביר מי האוכלוסייה.

מוניקה לב כהן: אני רוצה לבקש למחוק מהדיאלוג שלנו את המילים "בריחת מוחות".

מוניקה לב כהן: המוחות, לפחות אלה שאני עוסקת בהם, לא ברחו.

מוניקה לב כהן: המונח המקובל בעולם היום הוא "brain drain" או זליגת מוחות.

מוניקה לב כהן: היום באקדמיה הישראלית, כשאתה רוצה קריירה אקדמית וסיימת דוקטורט, סיימת תואר שלישי, ואתה רוצה להשתלב באקדמיה הישראלית, האקדמיה מחייבת אותך, מאלצת אותך לצאת לחו"ל לעשות פוסט דוקטורט.

מוניקה לב כהן: יש כמובן ערך עצום למדינת ישראל.

מוניקה לב כהן: הבנאדם יוצא לחו"ל, משתלם אצל טובי החוקרים בעולם, יוצר רשת קשרים בינלאומית, מביא לכאן גרנטים וכספים, יש כאן יתרון עצום.

מוניקה לב כהן: הבעיה היא שאותם אנשים, חוד החנית של מדינת ישראל יוצאים לחו"ל, עושים את הפוסט דוקטורט, והמסה העיקרית שאני מדברת עליה כרגע היא ממדעי החיים, וכשרוצים לחוזר לישראל מתגלים חסמים.

אבי ענתי: אין לאן לחזור.

מוניקה לב כהן: בגדול כן.

מוניקה לב כהן: החסם העיקרי באמת הוא שאין מספיק תקנים באקדמיה, אבל החסם היותר חשוב שאני ארצה להדגיש היום וארצה גם להציג את הפעילות שלנו עם טבע, הוא החסם של תעשיה בישראל.

מוניקה לב כהן: החסם שלמעשה היום דוקטורנטים באקדמיה, גדלים באקדמיה, לא מקבלים הכשרה לתעשייה, לא מכירים את התעשייה ברמות שאנשים שואלים אותנו כשהם רוצים להגיש קורות חיים למשרה "מה הטייטל שאני צריך לחפש בלוח המשרות שלכם".

מוניקה לב כהן: אנשים שצמחו באקדמיה לא מספיק מכירים את התעשייה בישראל, התעשייה בישראל לא מספיק פותחת את זרועותיה כדי לקרב ולשלב אותם בתעשייה.

מוניקה לב כהן: הדרישה היא לניסיון מקצועי שאין להם וזו עיקר הבעיה שאנחנו מנסים היום לפתור.

מוניקה לב כהן: אז אנחנו עובדים היום בשיתוף פעולה עם משרד העלייה והקליטה, אחר כך אני מניחה שגרנית בן עזרא שמנהלת את המרכז לקליטה במדע תציג את התכנית, והאגף ליזמות עסקית, עם שניהם אנחנו עובדים בלהגיע לקהל הזה ולנסות להרחיב את ההיצע בישראל.

אלעזר שטרן: מוניקה שניה, אלא אם כן תגידי אחר כך.

אלעזר שטרן: איפה את רואה מבחינת החלוקה הגיאוגרפית שנעשתה פה, איפה אתם יותר פרודוקטיביים?

מוניקה לב כהן: תראה, המסה העיקרית של חוקרים יושבת בארצות הברית, באוניברסיטאות הגדולות, וגם באירופה אבל אני חושבת שעיקר העבודה שלנו נעשית היום בארצות הברית, אם כי יש לנו פניות ממדינות אחרות.

מוניקה לב כהן: אנחנו פשוט הולכים על הריכוזים הגדולים יותר.

מוניקה לב כהן: אם אנחנו מסתכלים, כל שנה אנחנו מטייבים את מאגר הנתונים שלנו ובודקים מי נמצא איפה בארץ או בחו"ל ובאיזה מגזר.

מוניקה לב כהן: אז אם אנחנו מסתכלים ומשווים, אנחנו רואים די הלימה בין האנשים שנמצאים בחו"ל לבין האנשים שנמצאים בישראל.

מוניקה לב כהן: המסה העיקרית נמצאת באקדמיה, כשבאקדמיה, רק למי שלא מכיר, יש מסלול קביעות ומסלול שהוא לא קביעות.

מוניקה לב כהן: מסלול קביעות זה מי שנמצא בעצם במסלול שבסופו של דבר יהפוך אותו לחבר סגל, לחוקר באקדמיה.

מוניקה לב כהן: בתעשייה אנחנו רואים שהאחוזים הם נמוכים יותר, 25% משתלבים בתעשייה.

מוניקה לב כהן: אם היינו יכולים להצליח להגדיל, אם בשנה הבאה הייתי מוזמנת לדיון הזה ומראה שהגרף של התעשייה בישראל, הפילוח של המגזר של האנשים שהשתלבו בתעשייה גדל, מבחינתי זו תהיה ההצלחה הכי גדולה של כולנו.

מוניקה לב כהן: חבר הכנסת אברהם נגוסה פרט את החסמים לחזרה אז אני לא אתעכב על זה הרבה.

מוניקה לב כהן: חשוב לומר שבסופו של יום האנשים שאנחנו עובדים מולם מבקשים לחזור.

מוניקה לב כהן: עשינו השנה סקר, עשינו השנה קבוצות מיקוד במרכזי מחקר גדולים בבוסטון, בניו יורק, יחד עם עמותת נובה ושאלנו את האנשים למה בעצם אתם לא חוזרים.

מוניקה לב כהן: הקושי במציאת משרה הוא הקושי העליון.

מוניקה לב כהן: הרבה אנשים בוחרים לחזור, למרות שהם לא מוצאים משרה, כי הם רוצים לגדל את הילדים שלהם כאן.

מוניקה לב כהן: אני חזרתי בפירוש כי אני רוצה שהילדים שלי יגדלו במדינת ישראל ויקבלו את החינוך שאני חוויתי.

מוניקה לב כהן: החסמים, כמו שדיברנו קודם הם בעיקר בנושא של חזרה לתעשייה ומיעוט התקנים באקדמיה.

מוניקה לב כהן: יש קושי בשמירה על קשר מקצועי עם הארץ, זה המקום שבו אנחנו נכנסים לפעולה בעזרת המפגשים שאנחנו עושים, הסדנאות שאנחנו עושים, כדי להכיר להם ולהכשיר אותם לחזרה לישראל.

מוניקה לב כהן: אחד מהפרויקטים שרציתי לספר לכם שזה פרויקט שאנחנו רואים בו פרויקט דגל, הוא נתמך על ידי המחקר הכלכלי שעשינו.

מוניקה לב כהן: בסופו של יום הקושי לחזור לישראל הוא בעיקר גם התעשייה בישראל לא ערוכה לקלוט אותם וגם למדענים אין מספיק את ההיכרות והידע.

מוניקה לב כהן: אנחנו עושים שנה שניה בחסות חברת טבע ובשיתוף פעולה עם משרד העלייה והקליטה סדנה שחושפת את המדענים – אנחנו מטיסים לכאן 20 עד 25 מדענים שאנחנו בוחרים אותם וממיינים את קורות החיים שלהם – אנחנו מטיסים אותם לכאן כדי לקחת שבוע ולצלול לתוך מעמקי תעשיית הפארמה בישראל, תעשיות מדעי החיים, להכיר אותם, לייצר להם את הנטוורק, לתת להם את הכלים וגם לחשוף אותם לכל עולם היזמות.

מוניקה לב כהן: נושא היזמות הוא גם נושא בוער מאוד, לא מעט ישראלים שנמצאים בחו"ל, ואתם שומעים את זה יום-יום בחדשות, יש להם מיזמים פורצי דרך, תגליות פורצות דרך, כל תגלית כזו שהיתה נכנסת לישראל ונרשמת בישראל היתה יכולה להכניס לקופת המדינה לא מעט הכנסות.

מוניקה לב כהן: אני רוצה רגע לעבור למודל הכלכלי אבל לפני זה רק לספר לכם, אנחנו מדדנו וראינו שמעל ל-750 מחברי הארגון חזרו לישראל, כל חבר ארגון כזה מלווה גם בבן או בת זוג.

מוניקה לב כהן: אני רק אומר לך חבר הכנסת שטרן, כל אחד כזה שחוזר לישראל מביא איתו מטען.

מוניקה לב כהן: אני יצאתי לחו"ל ישראלית, חזרתי יהודייה.

מוניקה לב כהן: כשאתה חוזר מחו"ל אתה מביא איתך פלורליזם ואתה מביא איתך ערכים שנחשפת אליהם בחו"ל.

מוניקה לב כהן: זה באמירה מוסגרת למה שאמרת קודם.

מוניקה לב כהן: 103 מחברי הארגון חזרו לישראל במהלך השנה האחרונה, במהלך 2017, מבחינת פילוח גברים/נשים אתם רואים שסך הכל אחוז מאוד יפה של נשים מדעניות שחזרו לישראל להשתלב באקדמיה ובתעשייה.

מוניקה לב כהן: עדיין הנושא של האקדמיה, 64% מהם נמצאים באקדמיה, עדיין פלח מאוד מאוד גדול.

מוניקה לב כהן: מבחינתי ההצלחה תהיה להיות כאן בשנה הבאה ולהראות את הפלח הצהוב של התעשייה גדל.

מוניקה לב כהן: אני רוצה לעבור ולדבר על התרומה הכלכלית של המדענים לתוצר המקומי הגולמי של מדינת ישר/אל.

מוניקה לב כהן: ישבנו ובדקנו, לקחנו את ה מספרים של החוזרים, בדקנו איפה הם נמצאים, בדקנו מה המשכורות שלהם ואני תיכף אתן ליאל מנובה, הכלכלן שביצע את הבדיקה, לספר לכם על התועלת.

מוניקה לב כהן: בסופו של יום אנחנו מדברים, קודם כל בואו נדבר רגע על נזק, וחבר הכנסת שטרן ציין את זה קודם.

מוניקה לב כהן: כשמדען יוצא לחו"ל, הושקע בו לפי החישוב שלנו, סביב החצי מיליון ₪ בהכשרה שלו, במיוחד במדעי החיים.

מוניקה לב כהן: כשהמדען הזה הלך ולא חזר הכסף הזה פשוט, ההשקעה הזאת עברה למדינה אחרת.

אלעזר שטרן: יש לכם נתון על רופאים?

אלעזר שטרן: אני חושב שזה הרבה יותר.

מוניקה לב כהן: יש את הנתונים על רופאים, אבל אין לי את זה כאן.

מוניקה לב כהן: יש גם בכלל את כל המגזר של סטודנטים לרפואה, אבל זה סיפור נפרד, דנו בזה גם בוועדת החינוך בשבוע שעבר.

מוניקה לב כהן: החישוב שעשינו, בדקנו בעצם בסופו של יום, כל מדען כזה שחוזר, עשינו מודל הכי שמרני שאפשרי, ומצאנו שבערך מהוון, בחמש השנים הקרובות אם נצליח להחזיר את המספר הזה שחזרו ב-2017, זה הערך הכלכלי למדינת ישראל.

מוניקה לב כהן: אם נצליח להגדיל את המספר הזה, המספר הזה יילך ויגדל.

מוניקה לב כהן: אז חשוב מאוד לשים את זה על השולחן, כמה חשוב להשקיע בהשבת המוחות.

מוניקה לב כהן: ברשות יו"ר הוועדה אני רוצה להעביר את המיקרופון ליאל מנובה שיציג את המודל, איך הוא נעשה ואיך הוא נבנה.

אברהם נגוסה: בסדר גמור, תנסו בקיצור.

אלעזר שטרן: באמריקה אתם מחוברים גם ל-IAC?

מוניקה לב כהן: כן.

מוניקה לב כהן: הם תומכים בנו.

יאל דוזנדסטרל בן סוסן: תודה ליו"ר הוועדה חבר הכנסת אברהם נגוסה ולחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יאל דוזנדסטרל בן סוסן: שמי יאל דוזנדסטרל, אני עליתי לארץ לפני עשר שנים ואני מתנדב בארגון נובה ועזרתי לעמותת סיינס אברואד לבנות את המודל הכלכלי.

יאל דוזנדסטרל בן סוסן: מה שניסינו לעשות למעשה זה לנתח את ההשפעה הכלכלית של המדענים החוזרים בשלוש רמות: כל אחד מהם, ניסינו לכמת את ההשפעה הכלכלית למעט הרמה השלישית, ותיכף אני אפרט מה כללנו בכל אחת מהרמות האלה.

יאל דוזנדסטרל בן סוסן: ברמת הערך הראשונה, מה שניסינו לעשות זה לכמת את ההשפעה מהכנסות המדענים כולל מסים, ביטוח לאומי, מההוצאות הפרטיות שלהם, מהוצאות על שכירות, על אוכל, וגם המיסים שמשלמים בצורה עקיפה.

יאל דוזנדסטרל בן סוסן: זו רמת הערך הראשונה ושם בעצם לקחנו בחשבון אך ורק את אלה שחוזרים לתעשייה, מה שמוניקה הזכירה קודם שאנחנו הנחנו שהאחוז ילך ויגדל ל-40% מהמדענים החוזרים.

יאל דוזנדסטרל בן סוסן: זו רמת הערך הראשונה שמכומתת פה, ורמת הערך השניה מה שניסינו לעשות זה לכמת את התרומה הייחודית של המדענים בזכות היכולות והכלים שלהם, מה שכללנו במעגל הזה זה גיוס הון ממשקיעים, רכישות של חברות, קבלת מענקי מחקר אקדמיים, והרמה הזו מורכבת יותר לאומדן, היא פחות ברורה, אבל בכל זאת ניסינו לכמת אותה ובסופו של דבר גם הוספנו פה רמת ערך שלישית שהיא הכי אבסטרקטית ושם כללנו מעמד ויוקרה בינלאומיים, תשתית של מחקר, חיזוק מערכת החינוך, התרומה הבריאותית והסביבתית של פיתוחים מדעיים, תרומה חברתית של אוכלוסייה משכילה, וחיזוק ופיתוח התעשייה הישראלית.

יאל דוזנדסטרל בן סוסן: אלה שלושת הרמות, ושוב, במודל הזה אנחנו רואים רק את שתי הרמות הראשונות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: לפי הנתונים שהצגתם לנו ברור מה המדינה מפסידה, אמרתם שהמדינה השקיעה באדם בערך חצי מיליון ₪ וגם הצגתם את המשמעות של ההשפעה הכלכלית עם חזרתם.

אברהם נגוסה: אני אפנה עכשיו למשרדי הממשלה.

שלומית אבינוח: טבע, חשוב לכם לדבר עכשיו או אחרי משרדי הממשלה?

מתי גיל: אדוני היושב ראש הוא מנהל את הדיון, אנחנו רוצים להציג את ההזדמנות העסקית.

מתי גיל: אולי בקצרה רק.

אלעזר שטרן: הנה, הוא מציע לדבר בקצרה.

אברהם נגוסה: בקיצור, כי אני רוצה לשמוע ממשרדי הממשלה את ההתייחסות שלהם לנתונים שהוצגו פה ואת הפתרון של הממשלה בתכניות.

אברהם נגוסה: נשמע אותך ונחזור למשרדי הממשלה.

מתי גיל: אני מחברת טבע, כנראה שאנחנו מייצגים כאן את התעשייה בנושא הזה.

מתי גיל: מוניקה דיברה על הפוטנציאל הרב של החזרה שלא ממומש עדיין.

מתי גיל: יש צורך עסקי, יש פוטנציאל לא ממומש של מדענים שנמצאים בחו"ל, גם מדענים וגם אנשים שהם אקזקיוטיבז בחברות ביוטק שאנחנו רוצים להביא אותם חזרה לארץ.

מתי גיל: היום בחברת טבע, רק חברת טבע, אחרי כל הרה-ארגון שעברנו, יש לנו שני מרכזי מו"פ בישראל.

מתי גיל: שני מפעלים בישראל, הנהלה גלובלית בישראל ויש היום עשרות משרות פתוחות שאנחנו לא מצליחים לאייש אותן, לתואר שני ומעלה ודוקטורנטים, כי אנחנו רוצים להביא אותם חזרה, יושבת פה איתי אתי שהיא ראש מערך הגיוס של טבע, אנחנו מנסים להביא את כל הפוטנציאל הקיים, מדינה קטנה, התעשייה שלנו בנויה מתעשיה יחסית צומחת, אבל עדיין יש גבול לפוטנציאל שלו.

מתי גיל: אנחנו מזהים בפוטנציאל של כל הישראלים שנמצאים בחו"ל, כמו שחבר הכנסת אמר, שנוסעים לחו"ל, לומדים בחו"ל, מקבלים כלים בחו"ל, הכשרה בחו"ל בתעשיית האחות שלנו, בחברות האחיות שלנו, ורוצים להחזיר אותם ארצה למלא את המשרות האלה.

מתי גיל: טבע במשך שנים צמחה מהצלחה באמת בהשקעות במדע בישראל, בחדשנות בישראל, אם זה בוויצמן, אם זה בטכניון וגם בחדשנות טכנולוגית, כולל בחממה שלנו פה ברעננה, אבל אנחנו באמת רוצים להמשיך את ההשקעה הזאת למען ההצלחה הטבעית, וכל המשחק זה הטאלנטים, באמת להביא טאלנטים שיכולים לעזור לחברה להצליח ובכלל לכל התעשייה ולכן אנחנו - - -

אבי ענתי: זה דורש פשרה.

מתי גיל: לכן אנחנו הצטרפנו באמת לסיינס אברואד כדי לעזור למפות את כל הישראלים בחו"ל שיכולים לאייש את המשרות בישראל ולעזור גם לטבע, ומבחינתנו גם לכל תעשיית ביופארמה בישראל, זה לא חייב להיות, אם הם חוזרים לחברה אחרת ולא לטבע, בסופו של דבר ההצלחה של התעשייה בישראל תהיה הצלחה גם של טבע, וככל שתהיה פה תעשיה חזקה יותר, ומצידנו שתבואנה עוד ארבע חברות כמו טבע ויקימו מרכזי מו"פ ומפעלים בישראל, זה רק יעזור גם לחברת טבע כחברה ישראלית גלובלית להמשיך ולהצליח, אבל כדי שתהיה פה תעשיית פארמה מוצלחת, ביו פארמה עתידית בישראל, חייב להיות גם טאלנט פול, יותר רחב מה-8 מיליון איש שקיימים כאן ולכן יש פה פוטנציאל שהוא לא - - - כמו שאומרים באנגלית, באמת הישראלים שרוצים לחזור לארץ חייבים להכיר את התעשייה ולכן אנחנו מברכים מאוד על הסדנה שתהיה בינואר, רוצים רק להמשיך להגביר את העשייה הזאת ואנחנו מזמינים כמובן את אדוני היושב ראש ואת הוועדה ואת חברי הכנסת, להתארח, לשמוע ממדענים שחזרו לארץ ועובדים היום בתפקידים מאוד בכירים ועוזרים לזה להמשיך להצליח ולשגשג בישראל.

מתי גיל: יש לנו את סמנכ"ל הביולוגיה שמוביל את כל קבוצת המו"פ הביולוגית בישראל שהוא חזר ממינסוטה אחרי עשור כמעט בארצות הברית - - -

אלעזר שטרן: יש לי שאלה.

אלעזר שטרן: אני רואה סוג של סתירה בינך לבין מוניקה.

אלעזר שטרן: מוניקה מציגה לנו חסמים לחזרה, נכון?

אלעזר שטרן: שאם אני מסתכל על הרשימות למעלה, אתה כאילו הפתרון.

מתי גיל: אני אמור להיות הפתרון.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: קושי במציאת משרה, מיעוט משרות בתעשייה מחוץ לאקדמיה, פערי מידע.

אלעזר שטרן: מה שאני שואל, אם לה יש עודף שהבעיה היא זאת, ואתה זה הפתרון כאילו, אז איך זה בכל אופן לא, מה עדיין מפריע?

אבי ענתי: זה דורש התמחות, הוא אמר - - -

אלעזר שטרן: שניה - - -

מתי גיל: אני אפנה לאתי לענות ברמת מערך הגיוס.

מתי גיל: אנחנו לא מממשים את הפוטנציאל, צריכים להכיר אותם, צריכים לרשת אותם, צריכים להגיע אליהם, צריכים להכיר גם את התעשייה הישראלית.

מתי גיל: הרבה מהמדענים שנסעו לחו"ל, הם נסעו עם תקווה לחזור חזרה לאקדמיה.

מתי גיל: הם לא מבינים, כמו שמוניקה אמרה, אין סתירה.

מתי גיל: נהפוך הוא.

מתי גיל: זו הלימה אחת, יש לנו win-win פה, גם לישראל וגם לטבע.

מתי גיל: הארגון של סייאנס אברואד עושה פה שירות שמבחינתנו הם עוזרים לנו, כדי להכיר לאותם הישראלים את התעשייה, אתי אם את רוצה להשלים.

אברהם נגוסה: רגע, אולי תתייחסי גם לשאלה, אנשים שחוזרים לארץ, האם יש להם כתובת מסוימת שהם יכולים לפנות אליה.

אברהם נגוסה: האם יש צוות או משרד שמרכז את האנשים שחוזרים לישראל?

אתי רובינשטיין: קודם כל בוקר טוב, אני אתייחס לשאלה שלך, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אתי רובינשטיין: שמי אתי, אני מנהלת את מערך הגיוס בטבע בישראל.

אתי רובינשטיין: טבע באופן קונסיסטנטי מחפשת טאלנטים להשתלב במרכזי המו"פ שלה בישראל.

אתי רובינשטיין: יש לנו כמו שמתי ציין שני מרכזי מו"פ, מו"פ גנרי ומו"פ אינובטיבי.

אתי רובינשטיין: הדרישה להשתלבות בתעשייה כרוכה בידע, מיומנות, ניסיון, הבנה בתחומים שלצערי המדענים או האנשים שחוזרים עם ידע תיאורטי מהאקדמיה לא תמיד מספק להשתלבות בתעשייה.

אתי רובינשטיין: אנחנו צריכים אנשים עם ידע פרקטי ומתודולוגיות עבודה ומחקרים קליניים על כל השלבים שלהם, בתחומים כמו פרמקולוגיה, בתחומים של סייפטי של תרופה, פארמה קוביג'לנס, ביולוגיה, ביו-סימילאר, ואין להם את הניסיון הפרקטי בתעשיית הפארמה, מאוד קשה לשלב אותם רק על בסיס ידע תיאורטי באקדמיה בתוך התעשייה.

אתי רובינשטיין: הנושא הזה דורש - - -

אלעזר שטרן: סליחה שניה, מה זה נקרא אין להם ניסיון?

אלעזר שטרן: מאיפה נהיה ניסיון?

אתי רובינשטיין: ניסיון צוברים בתעשייה.

אתי רובינשטיין: כשאתה - - -

אלעזר שטרן: נו, אתם תעשיה.

אתי רובינשטיין: אנחנו צריכים אותם כבר מוכנים לעבודה.

אלעזר שטרן: אבל כל תעשיה הרי אומרת את זה.

אלעזר שטרן: לא? מה שאני שואל, כל תעשיה אומרת "אנחנו צריכים אותם מוכנים".

אלעזר שטרן: אז אין מקום בשום מקום.

אתי רובינשטיין: הסוגיה היא שאנחנו רואים בתחום הזה תחום שדורש התמחות פרקטית.

אתי רובינשטיין: כמו שעושים בתחום של רפואה, של משפטים, של חשבונאות, היינו רוצים שתהיה תכנית שתעשה את הגישור הזה ותייצר מסלולי התמחות בתעשייה על מנת שהם יהיו מוכנים לעבודה ביחידת המו"פ שלנו.

אלעזר שטרן: ולמה שלא תעשו את זה אתם?

מתי גיל: אנחנו עושים את זה עם האקדמיה בישראל.

אלעזר שטרן: לא, לא עם האקדמיה.

אלעזר שטרן: הרי עכשיו מדברים שהבעיה היא לא אקדמיה.

אלעזר שטרן: בואו ננצל את זה שהתכנסנו - - -

מתי גיל: יחד - - - האקדמיה ולעשות להם טרנסליישן לתוך התעשייה.

אלעזר שטרן: אני מבין.

אלעזר שטרן: אני מבין.

אלעזר שטרן: בהנחה שטבע היא חברה לא ציונית, בסדר?

אלעזר שטרן: זו הנחת עבודה נכונה?

קריאה: צריכים להיות רווחיים.

אלעזר שטרן: אני חושב שלא.

אלעזר שטרן: בסדר?

אלעזר שטרן: אני מבין שיש לה בעלי מניות - - -

אתי רובינשטיין: לא הייתי מגדירה אותה כחברה לא ציונית כי אני חושבת שהיום באג'נדה של טבע, והיא הוצהרה גם על ידי המנכ"ל, שלהזכירכם הוא לא מנכ"ל ישראלי, אנחנו כן רוצים לחזק את הנוכחות הישראלית בטבע בישראל.

אלעזר שטרן: אז בואו נתקדם.

אלעזר שטרן: אני יודע, בכוונה אמרתי כדי שתשללי את זה.

אלעזר שטרן: אני לא צריך את ההגדרה "ציונית" בסדר?

אלעזר שטרן: יש לה אינטרס פה.

אלעזר שטרן: למה באמת, ואני אומר את זה אולי דווקא לפני שמשרדי הממשלה מתייחסים לעניין הזה, הרי - - -

אתי רובינשטיין: נושא ההתמחות דורש מימון, דורש להשקיע באנשים על מנת שיהיו מוכנים לספק תוצרים איכותיים כי אנחנו עוסקים פה בפיתוח תרופה - - -

אלעזר שטרן: ויש שיתוף פעולה, הרי גם לכם זה טוב מבחינת השקעות.

אלעזר שטרן: יש שיתוף פעולה מבחינת ההשקעה של המדינה, אתם מוכנים לעשות?

אתי רובינשטיין: אני חושבת שזה עדיין לא הגיע לידי ניצול ומימוש, אנחנו בדיוק כאן כדי לדון בלמנף את הפוטנציאל הזה.

אתי רובינשטיין: אנחנו בהחלט עם נכונות להשקיע במסלולי ההתמחות האלה, ואני קוראת כאן לכל מי שיכול להיות שותף למהלך הזה, אנחנו נשקיע וניתן את כל התשתיות, וזו באמת המטרה.

אלעזר שטרן: טוב.

אלעזר שטרן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני חושב שבעניין זה, משרדי הממשלה אולי משרד הקליטה, תתייחסו.

אברהם נגוסה: יש אנשים שמגיעים לפה ויש כאלה שרוצים להשתלב באקדמיה, ויש כאלה שרוצים להשתלב ישר בתעשייה.

אברהם נגוסה: לכן צריך לראות, אנחנו רוצים לשמוע מה התכנית לעודד ולעזור לאלה שרוצים להשתלב באקדמיה, ומה התוכנית לאלה שרוצים להשתלב בתעשייה.

אברהם נגוסה: האם תכנית הכשרה מתאימה למשרדים שדורשים, כמו טבע למשל שהציגו לנו.

אברהם נגוסה: אני מבקש שתרשמו את זה ותתייחסו כשנגיע אליכם.

אברהם נגוסה: אני אמשיך בכיוון הזה, יש לנו את ראש צוות מחקר ופיתוח מחברת טבע, אתה רוצה להשלים?

ינאי פישביין: אם אתם רוצים לשמוע, אני אשמח.

שלומית אבינוח: רק בקצרה.

ינאי פישביין: אני אנסה לקצר.

ינאי פישביין: ראשית תודה רבה על עצם קיום הדיון הזה כאן שלדעתי הוא חשוב ביותר.

ינאי פישביין: אני אספר לכם בקצרה על הסיפור האישי שלי כי אני עברתי את המסלול הזה בעצם, סיימתי דוקטורט במכון ויצמן במחלקה לנוירו ביולוגיה אצל פרופ' מנחם סגל שהיה מראשי המדענים בתחום.

ינאי פישביין: עזבתי בעצם להשתלמות פוסט דוקטורט ב-UCSF בסן פרנסיסקו ושם נשארתי שש שנים עד לחזרה לישראל.

ינאי פישביין: חשוב לציין, כמו שנאמר פה, מדענים לא בורחים.

ינאי פישביין: כולנו או - - -

אלעזר שטרן: סליחה שניה, אם כבר מדברים, תגדיל קצת את הסטרפטיז, מאיפה אתה בארץ, מאיפה ירדת לשם ויש לך משפחה - - -

ינאי פישביין: אני אשמח, פשוט ביקשו ממני לקצר.

אלעזר שטרן: אני אתן לך עליי, על זמן הסיכום שלי.

אברהם נגוסה: הוא אמר לך, הוא לא ירד, הוא הלך ללמוד וחזר.

אברהם נגוסה: הוא לא ברח.

אלעזר שטרן: זלג.

אלעזר שטרן: זלג.

ינאי פישביין: אני יליד הארץ, הוריי עולים ותיקים מברזיל, נולדתי בקיבוץ גבעת עוז, שירתי בשייטת הצוללות חמש שנים.

ינאי פישביין: אחרי כן עשיתי תואר ראשון באוניברסיטת בן גוריון ותארים שני ושלישי במסלול ישיר במכון ויצמן.

ינאי פישביין: זה הרקע.

אלעזר שטרן: אני אלמד אתכם משהו, לנו יותר קל לזכור בגיל שלנו, אתה מדען ואולי פעם תפתור את זה, אבל בגיל שלי לפחות יודעים שלאלצהיימר יש שלושה יתרונות: אחד – אתה כל יום פוגש חברים חדשים, שתיים – אתה שוכח מהצרות שלך ושלוש שאתה כל יום פוגש חברים חדשים.

אלעזר שטרן: לפחות אני, כשאני מצייר בנאדם יותר קל לי לזכור.

אלעזר שטרן: עזרת לי.

אלעזר שטרן: תודה.

ינאי פישביין: בסדר גמור.

ינאי פישביין: אז באמת הדרישה ליציאה לחו"ל היא חלק מהמסלול שנדרש ולדעתי זה דבר מצוין כי באמת בחו"ל אתה פוגש, אתה נוגע ברמה הגבוהה ביותר.

ינאי פישביין: וזה בסדר.

ינאי פישביין: הבעיה היא מאוד פשוטה, יש לנו פה פירמידה.

ינאי פישביין: יש לנו מעבדות מחקר, חלקן טובות מאוד, חלקן טובות והן מייצרות דוקטורנטים והן מייצרות דוקטורנטים כי זה בעצם כוח העבודה שקיים במעבדות מחקר באקדמיה.

ינאי פישביין: המתמטיקה מאוד פשוטה.

ינאי פישביין: אם מעבדה כזאת מייצרת שניים-שלושה דוקטורים בשנה, מן הסתם, ובעצם מתפנות משרות כשפרופסורים פורשים לגמלאות, מן הסתם לא יהיה מקום לכל האנשים האלה.

ינאי פישביין: הבעיה הזאת היא בעיה עולמית אגב, היא לא בעיה שקיימת רק בישראל והיא חזקה במיוחד בתחום מדעי החיים.

ינאי פישביין: אפשר להכנס ללמה, אבל זה מסובך ואני אחסוך מכם.

ינאי פישביין: אבל הפתרון שקיים ברוב מדינות העולם הוא פשוט מאוד, של הכשרה לתעשייה.

ינאי פישביין: אנשים מסיימים את התחומים האלה וממשיכים לתעשייה.

אלעזר שטרן: אחרי הדוקטורט או לפני?

ינאי פישביין: גם לפני.

ינאי פישביין: בתעשייה יש מגוון של תפקידים.

ינאי פישביין: חלקם דורש הכשרה של תואר ראשון, מיעוטם היום, אגב.

ינאי פישביין: חלק גדול דורש הכשרה של תואר שני, אצלי בצוות למשל בטבע יש בחורה שסיימה תואר שני בירושלים, וכל השאר הם דוקטורים, ויש תפקידים שדורשים דוקטורט ויש גם תפקידים שדורשים דוקטורט ופוסט דוקטורט.

ינאי פישביין: אז יש את כל המגוון הזה.

ינאי פישביין: בישראל, מה לעשות, התעשייה לאחזקה.

ינאי פישביין: חוץ מחברת טבע שהיא חברה גדולה, אנחנו בעצם צופים, יש כמה דרגי ביניים אבל כמה חברות סטארט אפ לא יציבות, זאת אומרת הן חיות על משקיעים, על תמיכה של המדען הראשי בישראל שעושה עבודה מדהימה לדעתי בנושא הזה, ואורך החיים שלהן הוא קצר, ולדעתי זה מקור הבעיה.

ינאי פישביין: אם מנסים לפתור את זה על ידי הגדלה, כמו שנעשה, מרכזי מצוינות, הרי אנחנו רק, זה יהיה פתרון לטווח הקצר, בטווח הארוך אנחנו נייצר עוד סטודנטים כאלה ששוב לא תהיה להם עבודה.

ינאי פישביין: אז באמת חיזוק, אם יש דבר אחד שאני רוצה להגיד זה חיזוק התעשייה וחשוב מזה, זה יותר קל, זה חיזוק הקשר בין האקדמיה לתעשייה.

ינאי פישביין: אני סיימתי תואר שלישי במכון ויצמן בלי לדעת מה ההבדל בין פייז 1 לפייז 2 ופייז 3 בפיתוח תרופה, שזה אבסורד.

ינאי פישביין: דברים בסיסיים על טוקסיקולוגיה, מעולם לא נחשפתי.

ינאי פישביין: פארמקו קינטיקס, פארמקו דיינמיקס, הדברים שהם בסיסיים בעצם, לא נחשפתי אליהם.

ינאי פישביין: איתרע מזלי והתפקיד הספציפי שביקשו היה מאוד דומה לתפקיד של ראש מעבדה באקדמיה.

ינאי פישביין: ביקשו ממני, "אנחנו רוצים עכשיו להקים מעבדה של ביולוגיה מולקולרית בדגש תאי עצב" זה התאים לי בדיוק כמו כפפה ליד, באמת איתרע מזלי.

ינאי פישביין: אבל רוב המשרות הן לא משרות כאלה והן כן דורשות הכשרה נוספת.

ינאי פישביין: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מישראל חופשית.

אברהם נגוסה: שקד חסון.

שלומית אבינוח: רק בקצרה, דברים שלא נאמרו.

שלומית אבינוח: כי יש המון דוברים.

שקד חסון: אין בעיה.

שקד חסון: אני מבטיחה שזה יהיה רחוק מאוד ממה שנאמר.

שקד חסון: חלק בדיון המהיר שביקש חבר הכנסת אלעזר שטרן התייחס לכפיית הנורמות החרדיות על החברה בישראל.

שקד חסון: אנחנו לא סתם - - -

אלעזר שטרן: לא השתמשתי במילה "חרדית" אני מניח.

שקד חסון: האמת שכן, הנורמות החרדיות, כך כתוב, מצוטט מתוך הדיון המהיר שהוגש על ידך.

אלעזר שטרן: אז זו טעות שלי.

שקד חסון: אבל אני חושבת ש - - -

אברהם נגוסה: הוא חוזר בו.

אלעזר שטרן: לא, אם היה כתוב דתיות זה מקובל עלי.

שקד חסון: גם בעיני יותר, אבל נסתדר נראה לי.

שקד חסון: מה שאתם דנים בו הוא באמת נושא חשוב, אני חושבת שאין ספק שהוא בין הדברים המרכזיים שבגללם אנשים עוזבים או זולגים, אם נשתמש במושגים אחרים, אבל י עוד סיבות.

שקד חסון: אני אמנה שלוש מהן בזריזות מירבית, כמה שאפשר.

שקד חסון: הראשונה היא הסיפור של חינוך דמוקרטי.

שקד חסון: מגיעים אנשים ממדינות אחרות עם תרבויות אחרות ובעצם המדינה כושלת בחינוך הדמוקרטי שלהם.

שקד חסון: על פי המכון הישראלי לדמוקרטיה כ-12% מהעולים טוענים שלא ילכו להצביע בבחירות, שזה פי 2 מילדי ישראל.

אבי ענתי: זה לא עולים, מדובר כאן על תושבים חוזרים.

שקד חסון: בסדר, אנחנו מדברים גם על - - -

קריאה: הרבה מאוד מדענים עולים.

אברהם נגוסה: ישראלים חוזרים.

אברהם נגוסה: גם בנתונים יש הגדרה של עולים ותושבים חוזרים.

שקד חסון: בסדר.

שקד חסון: אני מתקדמת לנושא הבא וזה עניין השייכות.

אלעזר שטרן: אנחנו בעד פלורליזם גם בוועדה.

אלעזר שטרן: זה בסדר, אם הרחבת קצת את דעתנו.

שקד חסון: בשביל זה הזמינו אותי בסך הכל.

שקד חסון: כששר פנים בישראל אומר "על מה אתם נאבקים, על אנשים שרוצים לקנות נקניק לבן דווקא בשבת, בשביל זה נאבקתם להגיע לארץ" שייכות לישראל נפגעת, אנשים מרגישים שהם מהגרים ולא בני בית במדינה הזאת, גם פרופ' זאב חנין, המדען הראשי של משרד הקליטה אמר שזאת האווירה שהממשלה משרה על מי שמגיעים לפה, והדבר האחרון והחשוב בנושא הזה והוא מאוד מתחבר כמובן לנושא של הדיון המהיר, חוקים במדינת ישראל, אין נישואים אזרחיים, אין קבורה אזרחית בהרבה מהמקומות ואנשים שבאים לפה ונמצאים פה, זה קשור גם לחוזרים וגם לעולים וזה באמת מכל הדורות, בעצם מרגישים שהם סוג ב'.

שקד חסון: לא יכול להיות שזו הסיטואציה שממשלת ישראל, זה מה שנשדר לאנשים שמגיעים לכאן, למה לי אם אני מגדירה עצמי יהודייה, הגעתי לכאן לשם כך ואז באים ומטיחים בפניי כל יום שזה לא ודאי ולא בטוח, ואם אני בטעות - - -

אבי ענתי: יותר נכון לעולים.

אלעזר שטרן: בסדר, עולים יורדים חזרה.

אלעזר שטרן: זאת הבעיה.

אלעזר שטרן: זה חלק מהבעיה.

אלעזר שטרן: יש לנו דרך אגב נתון כמה מהמוחות האלה שאנחנו מדברים עליהם זה חבר'ה, עולים חדשים בעצמם או ילדים של?

קריאה: יש מהלמ"ס.

שקד חסון: ברור לי שזה הנושא הפחות נעים לדבר עליו.

שקד חסון: יותר נוח לדבר על מקומות עבודה, אני מבינה את זה, אבל זה נושא שאי אפשר להתעלם ממנו ואני חושבת שחשוב שציינת את זה גם בדיון המהיר שנקבע כאן.

שקד חסון: שוב, עד שממשלת ישראל לא תגרום לאנשים להרגיש שהם חלק ושהם לא סוג ב' בכל התחומים, אנחנו לא יכולים להאשים אותם שהם הולכים, גם אם הם אקדמאים וגם אם הם לא, ובתחום הזה כי אנחנו באמת מפסידים פה אנשים איכותיים שיכולים לתרום, כמו ששמענו, הרבה מאוד לחברה הישראלית.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: לשאלתך עד ל-30 לספטמבר חזרו 12,287 ישראלים לישראל.

אברהם נגוסה: השנה.

אלעזר שטרן: לא שאלתי על החוזרים, שאלתי על העוזבים.

קריאה: יש אחוז גדול של עולים חדשים.

קריאה: יש את זה בנתונים שלנו.

אברהם נגוסה: נשמע את זה ממשרד הקליטה אחר כך.

אברהם נגוסה: בואו נמשיך, אנחנו רוצים לשמוע מנציגי האוניברסיטאות, בעיקר מהאוניברסיטה העברית.

אברהם נגוסה: שמעתם שיש כאלה שרוצים להמשיך ולהשתלב באקדמיה בישראל.

אברהם נגוסה: דביר בבקשה, מהאוניברסיטה העברית.

אברהם נגוסה: בוא תכניס אותנו למה אתם עושים.

אברהם נגוסה: ור"ה נמצאים גם?

דביר רכס: אני מייצג אם את האוניברסיטה העברית וגם את ור"ה.

אברהם נגוסה: בוא תכניס אותנו מה אתם עושים כדי לעודד ולעזור לשלב את האקדמאים?

דביר רכס: אני עוזר בכיר של נשיא האוניברסיטה העברית, אני מייצג פה גם את האוניברסיטה העברית וגם את ראשי האוניברסיטאות.

דביר רכס: קודם כל חשוב לי לומר שקליטת חוקרים גם צעירים אבל גם חוקרים ותיקים, קליטה של חוקרים מחו"ל, זה צינור החיים של האקדמיה בישראל.

דביר רכס: בלי קליטה של עולים חדשים בעצם האקדמיה הולכת, המעבדות יתיישנו יותר, דור החוקרים שהולך ומזדקן בסוף יילך ויעלם ותיכף אני אדבר על תגובת השרשרת שזה מוביל אליה.

דביר רכס: המגבלה העיקרית שיש על קליטת חברי סגל, אפשר לחלק אותה לשתיים: אחת זו מגבלה כמותית שנובעת בעיקר ממגבלת תקציב, בסופו של דבר היינו שמחים לקלוט 100 חוקרים חדשים בשנה אבל אנחנו לא יכולים, גם בגלל עלות השכר שלהם וגם בגלל עלות הקליטה שלהם שהיא עלות חד פעמית אבל היא עלות מאוד גבוהה, עלות קליטת חוקר חדש, העלות החד פעמית בהשקעה במעבדה שלו ובהצטיידות של המעבדה שלו היא בין 1-1.5 דולר למעבדה כזאת.

דביר רכס: עלות חד פעמית, במדעים הניסויים, כשזה מצריך גם הצטיידות וגם בינוי בשטח, כל מעבדה כזאת היא בין 60-100 מ"ר וכמובן שצריך לממן מלגות לדוקטורנטים ול - - -

אבי ענתי: בדרך כלל הם נקלטים במקומות קיימים.

אבי ענתי: אתה לא בונה להם מעבדות חדשות.

אבי ענתי: כשאתה קולט אותם, אני אומר, אתה קולט אותם במערך הקיים.

אברהם נגוסה: אתה רשום ברשימת הדוברים, תציג את זה אחר כך.

אברהם נגוסה: תן לו לסיים.

דביר רכס: אז במעבדות הקיימות לא תמיד השטח הקיים מתאים למעבדה של הנקלט שמגיע וצריך להכשיר לו איזה שהוא שטח.

דביר רכס: גם אם השטח כבר בנוי, אם מעבירים שטח שהיה קודם מעבדה יבשה למעבדה רטובה, יש לזה עלות מאוד גבוהה.

דביר רכס: גם ההצטיידות, הציוד כל הזמן מתחדש, אנחנו כל הזמן מקבלים חוקרים חדשים שמבחינתם איזה שהוא מיקרוסקופ או איזה שהוא אמצעי מחקרי שקיים בכל אוניברסיטה מובילה בעולם אצלנו הוא עדיין לא קיים ורק כשהוא נקלט, בגלל שיש את הצורך הזה אז אנחנו צריכים לבצע רכישה חד פעמית.

דביר רכס: זה לגבי המגבלה הכמותית.

דביר רכס: המטרה שלנו היא לקלוט, לא רק להחזיר את כל המוחות אלא גם לקלוט את מיטב המוחות.

דביר רכס: זאת אומרת שהחוקרים הישראלים המובילים שיוצאים לפוסט דוקטורט, שיחזרו לאוניברסיטאות בישראל.

דביר רכס: כשמישהו שנמצא כרגע בפוסט דוקטורט בחו"ל שוקל האם לבוא לישראל או לא, הוא לוקח בחשבון את שני האלמנטים: אחד זה האלמנט הפיזי שעליו דיברתי קודם, האם המעבדה שבה הוא ייקלט תמלא את הצרכים המחקריים שלו והאלמנט השני הוא אלמנט של הסביבה המחקרית, ובשביל זה צריך מסה מאוד גדולה של חוקרים מובילים וזה מחזיר אותנו לנקודה הראשונה שבעצם כדי להגדיל את כמות הסגל, את מספר המשרות של הסגל האקדמי, נדרש הרבה מאוד כסף ותקציבים בשביל זה, כשצריך להזכיר שבתחילת שנות ה-2000 כשאז היתה בריחת המוחות הגדולה, שאז אם ניקח את האוניברסיטה העברית, כמות חברי הסגל הצטמצמה בין 15%-20%.

דביר רכס: להחזיר את הגלגל אחורה בגלל הצורך במסה קריטית של חוקרים מובילים, כדי למשוך חזרה את מיטב המוחות, זה מאוד קשה וצריך איזה שהוא פוש כדי להגדיל חזרה את כמות חברי הסגל, במיוחד במדעים הניסויים.

אברהם נגוסה: עכשיו חזרה קבוצת מדענים שהם עולים חדשים.

אברהם נגוסה: אם הם פונים אליכם כדי להמשיך, האם אתה חושב שבאוניברסיטאות יש מקום, יש מכסה?

אברהם נגוסה: מבחינת הכמות שאתה מדבר עליה, האם יש לכם מספיק, ואם אין, במה זה תלוי?

דביר רכס: זה תלוי כפי שאמרתי קודם, בכסף.

דביר רכס: יש עלות חד פעמית בלהביא את החוקר ויש גם עלות קבועה בלממן את המשכורת שלו.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: התקציב הוא המחסום?

דביר רכס: נכון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נעבור למשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: שמעתם את המציאות, גם את המחסומים, הפתרון נמצא במשרדי הממשלה, אם זה תקציב, אם זה הכשרה או מדיניות.

אברהם נגוסה: קודם גם ציינתי שיש החלטת ממשלה, הממשלה התייחסה לנושא.

אברהם נגוסה: ההחלטה התקבלה ב-15 לינואר 2017.

אברהם נגוסה: השאלה האם ההחלטה נשארת כהחלטה או שמיישמים אותה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע בתחילה את משרד העלייה והקליטה, תנו לנו נתונים.

אברהם נגוסה: כפי שנאמר קודם אתם שותפים לנושא.

אברהם נגוסה: מה התנאים שאתם נותנים לאלה שחוזרים, האם יש לכם מאגר מידע וברור לאנשים שחוזרים שמשרד הקליטה הוא עוד כתובת.

גרנית בן עזרא-זינגר: אני מנהלת המרכז לקליטה במדע במשרד העלייה והקליטה שזה למעשה האגף שאמון על קליטת מדענים עולים חדשים ותושבים חוזרים אצלנו בחזרה, כאשר הגדרה של מדען שאנחנו מטפלים בה זה למעשה בעלי תואר שני ומעלה, בעלי שלושה פרסומים כמינימום ובעלי ניסיון במחקר ופיתוח.

גרנית בן עזרא-זינגר: המטרה של המרכז לקליטה במדע הוא לאפשר למדען לקבל כמה שיותר אפשרויות, לתת לו כמה שיותר תנאים לקליטה מוצלחת בחזרה בארץ בתחומי מחקר ופיתוח.

אברהם נגוסה: יש משרד אחר שקולט את האחרים?

גרנית בן עזרא-זינגר: לא.

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו אלה שקולטים את המדענים, התושבים החוזרים והעולים.

אברהם נגוסה: מי שלא - - -

גרנית בן עזרא-זינגר: עולה ותושב חוזר.

אברהם נגוסה: לא משנה באיזה תחום.

גרנית בן עזרא-זינגר: לא משנה באיזה תחום.

גרנית בן עזרא-זינגר: המרכז לקליטה במדע מחולק, במהות שלו - - -

אברהם נגוסה: לא, את אמרת מדעים, לכן אני שואל.

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו מגדירים מדענים, זה מי שיש לו תואר שני ומעלה עם ניסיון במחקר ופיתוח ופרסומים.

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו מחולקים בתוך האגף לשלושה תחומים, יש צוותים מיועדים לכל תחום, מדעי חברה ורוח, מדעים מדויקים ומדעי החיים ורפואה.

גרנית בן עזרא-זינגר: המטרה שלנו במרכז היא למעשה לסייע לאותם מדענים להגיע לארץ, להיקלט בתפקידי מחקר ופיתוח ושהקליטה תהיה גם טובה, איכותית.

גרנית בן עזרא-זינגר: כלומר שננסה לצמצם עד כמה שאפשר את החזרה שלהם החוצה במידה והקליטה לא מוצלחת.

גרנית בן עזרא-זינגר: הליווי שהמרכז לקליטה במדע נותן מורכב מכמה היבטים, ואני אתמקד בשניים העיקריים.

גרנית בן עזרא-זינגר: אחד מהם הוא באמת ליווי אישי לאותו מדען שמתחיל עוד בשלב של טרום עליה, זאת אומרת כאשר המדען, ואני מתכוונת למדען בשלושת התחומים, חושב על עליה, חושב על חזרה - - -

אברהם נגוסה: כולל גם רופאים?

גרנית בן עזרא-זינגר: כולל רופאים.

גרנית בן עזרא-זינגר: כל קשת המקצועות.

גרנית בן עזרא-זינגר: אין לנו שום הגבלה.

גרנית בן עזרא-זינגר: ברגע שחושבים על חזרה, אם נהיה ספציפיים, תושבים, יכולים כבר להכניס פניה תחת - - -

שלומית אבינוח: איך אתם יודעים שהם חושבים על חזרה?

גרנית בן עזרא-זינגר: מה זאת אומרת איך אני יודעת?

שלומית אבינוח: איך אתם יודעים?

שלומית אבינוח: הם פונים אליכם?

שלומית אבינוח: יש איזה פרסום - - -

גרנית בן עזרא-זינגר: זה בדיוק מה שאני אומרת, אנחנו תיכף נדבר על ערוצי ההפצה שלנו, איך אנחנו מגיעים אליהם או איך אנחנו שומרים איתם על קשר, אבל ברגע שמדען החליט שהוא רוצה לחזור אלינו, למעשה הוא יכול להכנס לאתר של משרד העלייה והקליטה, להירשם כתושב חוזר, להגיש בקשה כתושב חוזר ולמעשה אחר כך להגיש בקשה להיות מוכר לסיוע על ידי המרכז לקליטה במדע.

גרנית בן עזרא-זינגר: לצורך כך הוא צריך כמובן להגיש את כל המסמכים, לרבות פרסומים.

גרנית בן עזרא-זינגר: ברגע שהוא הוכר כזכאי לסיוע של המרכז לקליטה במדע הוא למעשה מצוות אצלנו באופן אישי ליועץ.

גרנית בן עזרא-זינגר: יש לנו צוות יועצים, יש לנו למעשה שני מעגלים של יועצים, יועצים פנימיים בתוך האגף ויועצים מקצועיים חיצוניים, ברובם מדענים, שלמעשה מצוותים אליו.

גרנית בן עזרא-זינגר: בשלב הראשון יוצרים איתו קשר, מצוותים אותו רואים בדיוק מה התכניות שלו, מצוותים אותו ליועץ מדעי שנפגש איתו בפגישה ראשונית, פגישה של גישוש, מה הכיוונים המקצועיים שלו, במה תחומי המחקר שלו, במה הוא עסק בעבר.

גרנית בן עזרא-זינגר: היועץ עצמו מציג לו מה אפשרויות הקליטה בארץ, אם באקדמיה ואם בתעשייה, מדבר איתו על אפשרויות, בעצם מכניס אותו למה שקורה בארץ.

גרנית בן עזרא-זינגר: גם תושבים חוזרים שלא נמצאים בארץ חמש שנים צריכים את העזרה הזאת בחזרה למה קורה פה היום.

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו מדברים בהקשר לתושבים חוזרים, אלה תושבים חוזרים שנמצאים חמש שנים ומעלה.

גרנית בן עזרא-זינגר: לאחר הפגישה הזאת למעשה גם היועץ נותן לו את הכיוונים האפשריים ומפנה אותו למקומות וגם היועץ עצמו נותן למדען, אז המדען יכול כבר להתחיל לפעול, וגם היועץ עצמו לוקח את קורות החיים של אותו מדען ומתחיל לעבוד עליהם, מתחיל להפיץ אותם בקרב הנטוורקינג שיש לו, אם באקדמיה ואם בתעשייה, כאשר המטרה הסופית זה באמת למצוא לו מקום תעסוקה במחקר ופיתוח.

גרנית בן עזרא-זינגר: זה היבט אחד של הסיוע.

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו לוקחים את המדען ועוטפים אותו.

אברהם נגוסה: יש סיוע כלכלי שאתם נותנים?

גרנית בן עזרא-זינגר: בדיוק לזה אני נכנסת.

גרנית בן עזרא-זינגר: הסיוע השני הוא באמת סיוע כספי למעסיקים ולמעשה אנחנו מסייעים למעסיקים במימון ההעסקה של המדען, זאת אומרת שלצורך העניין אנחנו מדברים על תושבים חוזרים, זה סיוע דו שנתי בהתאם לרמתו האקדמית של המדען, הוא משתנה הוא דיפרנציאלי, שנה ראשונה יותר, שנה שניה קצת פחות, כאשר המטרה היא באמת לסייע לו להכניס מה שנקרא רגל בדלת.

גרנית בן עזרא-זינגר: לאחר שנתיים שהוא בתעשייה או באקדמיה, הוא כבר יותר מרושת, מכיר אנשים, יותר קל לו, הסיוע הוא כמו שנאמר גם לאוניברסיטאות, גם לתעשייה.

אבי ענתי: כמה כסף?

גרנית בן עזרא-זינגר: אם אנחנו נדבר על תואר שלישי של מדען חוזר אנחנו מדברים בשנה ראשונה על 61,500 ₪.

אברהם נגוסה: זה לאוניברסיטה שקולטת אותו או בשבילו?

גרנית בן עזרא-זינגר: כל הסיוע הולך למוסד הקולט.

גרנית בן עזרא-זינגר: פר מדען למוסד הקולט, כלומר זה לא שזה הולך ישירות למדען אלא רק למוסד הקולט.

גרנית בן עזרא-זינגר: בשנה שניה אנחנו יורדים בחצי.

גרנית בן עזרא-זינגר: אלה הסיועים שכרגע יש.

גרנית בן עזרא-זינגר: מעבר לכך יש לנו גם מלגות של פוסט דוקטורט ודוקטורט וזה באמת לבעלי תואר שני בלבד, לא נדרש ניסיון של מחקר ופיתוח, וזה באמת אנחנו מסייעים להם במלגת מחקר למעשה, לממן את לימודי הדוקטורט ופוסט דוקטורט באוניברסיטאות השונות.

גרנית בן עזרא-זינגר: יש לנו הרבה מאוד שותפים.

גרנית בן עזרא-זינגר: עם כל האוניברסיטאות כמובן אנחנו עובדים, עם מלכ"רים, עם הרבה מאוד חברות בתעשייה, יש את טבע ויש הרבה מאוד חברות שאנחנו עובדים איתן בהרבה מאוד שיתופי פעולה.

גרנית בן עזרא-זינגר: אני חייבת לציין שבאמת קיימת בעיה עם המעבר הזה בין האקדמיה לתעשייה, כל שיתוף פעולה עם כל חברה שתרצה להרים יתקבל בברכה כדי לחשוב ביחד על מה אנחנו יכולים לעשות, אבל משרד העלייה והקליטה והמרכז לקליטה במדע באמת לוקח את אותו מדען ומלווה אותו מהתחלה וטרום עליה.

גרנית בן עזרא-זינגר: טרום עליה, אני חייבת לשים על זה נקודה, טרום עליה הוא שלב מאוד חשוב, כי הרבה פעמים הוא זה שסוגר את הפינה כדי לחזור לארץ במיוחד לתושבים חוזרים, הם יושבים שם והם מחכים למצוא מקום עבודה, הם גם יכולים לדחות את העלייה שלהם עד שהם ימצאו מקום תעסוקה פה.

גרנית בן עזרא-זינגר: כלומר זה יכול להיות נקודת המפנה בין חזרה ללא חזרה, ברגע שיש החלטה, רצון כמובן ברמה האישית והמשפחתית שהם רוצים לחזור.

אברהם נגוסה: האם דיברתם עם טבע למשל, לגבי אלה שלא הולכים, אני מבין מהאוניברסיטאות שיש כאלה שרוצים להשתלב באקדמיה, אבל אלה שרוצים להשתלב ישר בתעשייה, האם ישבתם ובניתם תכנית כי שמענו מטבע שהם אמרו שאנשים מגיעים אבל הם לא מוכשרים, והם לא יכולים לקלוט אותם ישר, הם צריכים לעבור איזו שהיא הכשרה.

אברהם נגוסה: האם ישבתם איתם, בניתם תכנית, האם יש תכנית כזאת כדי לתת להם הכשרה להשתלבותם בתעשייה?

גרנית בן עזרא-זינגר: אני רוצה לציין מה שכן יש.

גרנית בן עזרא-זינגר: מה שחשוב לדעת, הסיוע של המרכז לקליטה במדע שאנחנו נותנים לתעשייה הוא באמת זה שאמור לאפשר להם את תקופת ההכשרה, ובמקרה של תושבים חוזרים זה אפילו קצת יותר קל כי אין בעיות של שפה, אין בעיה של פערי תרבות.

אברהם נגוסה: האם 61,500 שאמרת, יכולים להפנות אותם להכשרה לתעשייה?

גרנית בן עזרא-זינגר: כן.

גרנית בן עזרא-זינגר: טבע לצורך העניין או כל חברה אחרת פרטית בתעשייה - - -

אברהם נגוסה: אז במקרה של טבע למשל, למה לא ישבתם ובניתם תכנית כזאת?

אברהם נגוסה: כי יש פה כסף.

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו עובדים עם טבע, אנחנו גם תומכים, יש אצלנו מדענים שעובדים בטבע בסיוע שלנו.

אברהם נגוסה: כמה בשנה עוברים כדי להשתלב בתעשייה?

גרנית בן עזרא-זינגר: זה לא השתלבות.

גרנית בן עזרא-זינגר: בוא נעשה רגע סדר.

גרנית בן עזרא-זינגר: הסיוע הניתן הן לאוניברסיטאות והן לתעשייה, וזה סיוע שהוא לא קטן, 61,000 בשנה הוא לא קטן, הוא לא גדול עם המשכורת - - -אבל הוא לא קטן.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אבל אני רוצה לדעת מספרית.

אברהם נגוסה: כמה בשנה אתם מכשירים לתעשייה?

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו לא מכשירים אותם לתעשייה, בגלל זה אני רוצה - - -

אברהם נגוסה: הם יכשירו.

אברהם נגוסה: כמה אתם נותנים?

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו נותנים, בדיוק.

גרנית בן עזרא-זינגר: התעשייה צריכה בעצם לבצע את התהליך הזה שהם מדברים עליו פה, בשביל זה הם מקבלים מאתנו בהתחלה את הסיוע כדי לעזור להם לבסס את ההתחלה של אותו מדען אצלהם.

גרנית בן עזרא-זינגר: ואנחנו מדברים על מדענים שבאו מהאקדמיה.

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו מדברים בתעשייה, קודם כל תושבים חוזרים אנחנו מדברים על בערך 30% מתוך 100% שאנחנו מטפלים בהם, ואנחנו מדברים בתעשייה בערך 32% מהעולים שמשתלבים בתעשייה.

אברהם נגוסה: איזו רשות אחראית לזה?

גרנית בן עזרא-זינגר: המרכז לקליטה במדע בקשר עם גורמים רבים בתעשייה, מעסיקים רבים, שבעצם פונים ואומרים "תקשיבו", או שאנחנו הבאנו להם כמובן מדען ואנחנו באים ואומרים "תקשיבו, הנה קורות החיים, הנה המדען, האם הוא יכול להתאים לכם" במידה וזה מתאים אנחנו אומרים מצויין, התאמה תמיד צריכה להיות מקצועית וכל תעשיה תמיד תבחן קודם את הרמה המקצועית של אותו מדען ואת התאמתו.

אברהם נגוסה: את יכולה להציג לנו פילוח, ב-2017 כך וכך הוכשרו, ב-2018 כך וכך הוכשרו?

גרנית בן עזרא-זינגר: הטרמינולוגיה היא לא הוכשרו.

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו לא עושים תכנית הכשרה.

אברהם נגוסה: מה זאת אומרת, את אומרת שאתם מעבירים תקציב.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת, לא משנה מי הכשיר אותם.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת בנושא הזה כמה הוכשרו כל שנה?

אברהם נגוסה: אם יש לך את הנתונים.

גרנית בן עזרא-זינגר: השנה נקלטו בתעשייה, נכון להיום נמצאים בתמיכתנו 133 מדענים בתעשייה.

אברהם נגוסה: ב-2018?

גרנית בן עזרא-זינגר: כן.

גרנית בן עזרא-זינגר: נכון להיום.

גרנית בן עזרא-זינגר: נכון למועד זה אנחנו ב-133, מתוכם 39 תושבים חוזרים ו-94 עולים.

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו מדברים פה על אתגר שהוא מאוד גדול, מאחר ואני חושבת שפה דיברו על האתגר שניצב בפנינו, האתגר הוא מעבר לשילוב שבין התעשייה לאקדמיה, החיבור הזה, המעבר הזה שבאמת האקדמיה כמו שנאמר, מוציאה אותם לפוסט דוק, אבל אין לה את ההיקפים לקלוט אותם בחזרה, באותה כמות שהיא הוציאה אין לה היקף לקלוט אותם חזרה.

גרנית בן עזרא-זינגר: התעשייה למעשה אמורה לקלוט אותם.

גרנית בן עזרא-זינגר: שם נמצא הגאפ הגדול ובאמת כמו שנאמר, האתגר הוא גם בשילוב שלהם אבל הוא גם בהתאמה המאוד מקצועית, המאוד ספציפית.

גרנית בן עזרא-זינגר: ובגלל זה זה בעייתי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני שוב אשאל שאלה מתחום האקדמיה.

אברהם נגוסה: נציג האוניברסיטאות אמר לנו שאחד החסמים הוא בעיקר הכסף.

אברהם נגוסה: אם אני מוגבל מבחינת הכספים, כי זה עולה 1-1.5 מיליון ₪ לחוקר.

אברהם נגוסה: השאלה היא האם מוכר לכם התקציב של משרד הקליטה, האם הסכום לא מספיק, 61,000 לשנה ראשונה, 50% פחות לשנה שניה - - -

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו מדברים על תושבים חוזרים בלבד, אז כן, אלה אותם מספרים.

אברהם נגוסה: אנחנו דנים על תושבים חוזרים בלבד.

אברהם נגוסה: אנחנו לא מדברים על עולים חדשים.

אברהם נגוסה: נושא הדיון הוא תושבים חוזרים.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה לדעת שבאמת - - -

שירה נבון: אני אשמח לענות מבחינת המועצה להשכלה גבוהה.

אברהם נגוסה: נציגת משרד הקליטה, סיימת?

גרנית בן עזרא-זינגר: לא, אני אומר דבר קטן לגבי האקדמיה.

גרנית בן עזרא-זינגר: התמקדנו מאוד בתעשייה ואני רוצה לדבר על האקדמיה.

גרנית בן עזרא-זינגר: באקדמיה יש לנו בשיתוף יחד עם הות"ת מסלולים שהיום מועסקים, האמת שזה עולים חדשים וזה מסלול שכבר לא קיים של - - - שקלט מאות מדענים בתוך האקדמיה, עם תרומה שלא מסולאת בפז - - -

אבי ענתי: זה - - -

גרנית בן עזרא-זינגר: רגע, תן לי לסיים בבקשה.

גרנית בן עזרא-זינגר: ברשותך.

גרנית בן עזרא-זינגר: היום קיימת - - -

אברהם נגוסה: אל תדברי על העולים מדענים.

אברהם נגוסה: זה לא הנושא שלנו.

אברהם נגוסה: הנושא שלנו הוא מדענים או לא מדענים, לא משנה, תושבים חוזרים.

אברהם נגוסה: אקדמאיים.

אברהם נגוסה: לכן תתמקדי על כך.

אברהם נגוסה: מדענם עולים תשאירי בצד, נדון בזה ביום אחר.

גרנית בן עזרא-זינגר: בסדר.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אברהם נגוסה: זה צריך להיות ברור.

אברהם נגוסה: אני מבין, מצד אחד משרד הקליטה אומר "יש לנו תקציב, אנחנו שמים כסף, בשנה ראשונה 61,500, בשנה שניה יורד ל-50% הן בתעשייה והן באקדמיה" אז בואי תעשי לנו סדר איפה הבעיה.

שירה נבון: אני מהמועצה להשכלה גבוהה, סמנכ"לית תקצוב.

שירה נבון: אני אגיד כמה דברים במקרו ברשותכם ואחר כך אצלול.

שירה נבון: אני אתחבר גם לדברים שדביר אמר, אז באמת כמו שהוא אמר, בשנת 2000 היתה לנו את כל בריחת המוחות, הרבה חברי סגל, לא היתה קליטה מסיבית מספיק של חברי סגל, מהתכנית הרב שנתית הקודמת ובהמשך לתכנית הרב שנתית הנוכחית, בשיתוף כמובן יחד עם משרד האוצר, קיבלנו תקציבים מאוד רבים, גם חלק מהעניין הוא לקלוט עוד חברי סגל ואנחנו רואים באמת את הגידול.

שירה נבון: אני לא אגיד שהגענו ליעד שאנחנו רוצים, שהוא באוניברסיטאות לעמוד על 5,000 חברי סגל, אנחנו עומדים היום על בערך 200 פחות, אבל כן היה בשנים האחרונות גידול של מאות חברי סגל וזאת נקודה אחת.

שירה נבון: הדרך שלנו לתמרץ את המוסדות, אנחנו מתמרצים אותם על כל חבר סגל שמגיע למוסד, הם מקבלים עליו תקציב תוספתי, אם זה תכניות ייחודיות שאנחנו דיברנו פה, אתם דיברתם קצת על ביולוגיה, יש את נושא ההייטק שזה נושא שהוא בתכנית האחרונה אנחנו מדברים על כ-700 מיליון שקל שילכו לנושא הזה שכמובן חלק מהסיפור הוא כל הנושא של קליטת סגל, אז אנחנו מדברים על מענקי קליטה ואמר דביר 1-1.5 דולר למעבדה, אנחנו מודעים לזה וזה חלק מהתקציבים.

שירה נבון: אני לא אגיד שזה נותן לנו מענה על הכל אבל אנחנו בהחלט רואים התקדמות בתוך המערכת.

אברהם נגוסה: האם הגיעו מהאוניברסיטה בקשות של רצון להשתלבות ואתם אמרתם שאין לכם?

שירה נבון: אנחנו לא עובדים באופן הזה.

שירה נבון: המועצה להשכלה גבוהה עובדת על פי חוק, אנחנו עובדים על פי תפוקות ולא על פי תשומות.

שירה נבון: הם יודעים שככל שהם יגדילו נגיד מספרי סטודנטים או מספר דוקטורנטים וכולי, הם יקבלו מאתנו תקציב, לכן אנחנו מתמרצים אותם ונותנים להם תקציבים תוספתיים.

שירה נבון: אין בקשות פרטניות.

אברהם נגוסה: אני רוצה שיהיה ברור כי מצד אחד את אומרת שיש לכם כסף ואתם עובדים בתיאום עם האוצר.

אברהם נגוסה: מצד שני אנחנו שומעים מהאוניברסיטאות "אנחנו מוגבלים בתקציב".

שירה נבון: אז אני אומרת, יש כסף, כמובן שהוא עדיין מוגבל, יש גידולים שהולכים וגדלים לאורך שנים וכמובן שעדיין יש איזו שהיא מגבלת תקציב.

שירה נבון: איך אנחנו עושים את זה?

שירה נבון: ככל שהמוסד קולט חברי סגל במקצועות מסוימים הוא מקבל מאתנו תוספת.

שירה נבון: גם היא מוגבלת.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת מה המגבלה.

שירה נבון: יש שני חסמים - - -

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: אני אתן לך זמן להסביר אבל אנחנו רוצים להבין בדיוק מה ההפרש.

אברהם נגוסה: אם את אומרת "יש לנו כסף" אבל מצד שני את אומרת שיש מוגבלות, אז לכמה יש לכם ולכמה אין לכם, כדי שנדע, ואנחנו חברי הכנסת נדחוף.

שירה נבון: אין לי נתון כזה.

שירה נבון: אין לי רשימת בקשות, אנחנו עובדים בצורה קצת שונה ולכן אני לא יכולה לתת כזה נתון.

שירה נבון: אני אומרת שוב פעם, אנחנו מנסים להשקיע גם במענקי הקליטה, הנושא של תשתיות, בשביל שחברי סגל ירצו לבוא לפה והטובים ביותר, הם רוצים שיהיו להם את התשתיות הראויות וזו תחרות עם האוניברסיטאות הכי טובות בעולם.

שירה נבון: גם לנושא הזה אנחנו נותנים מענה, יש ועדה של תשתיות, אנחנו משקיעים באוניברסיטאות.

שירה נבון: אני שוב אומרת, יש עוד דרך לעשות.

שירה נבון: דבר שני יש מה שנקרא תנאי העסקה ותנאי שכר, ששוב פעם גם בנושא הזה אנחנו בתחרות ובטח במקצועות שהם נדרשים, זו גם יכולה להיות מגבלה, אנחנו יודעים את זה בפרט במקצועות ההייטק שהתחרות היא מאוד מאוד קשה.

שירה נבון: אני כן אגיד שאנחנו באיזה שהוא שיח ודיאלוג מאוד חיובי עם הממונה.

אברהם נגוסה: אני חייב לומר לך, העברנו לכם שאלות מראש כדי שתגיעו עם הנתונים.

אברהם נגוסה: את אומרת שאין לך נתונים.

אברהם נגוסה: השאלות שהעברנו לכם הן כמה תקנים נפתחו בשנה שעברה לקליטת סגל אקדמי למשרה קבועה, כמה מהם אוישו או - - -

שירה נבון: אני מתנצלת אבל אין לנו את הנתונים ואנחנו נאסוף ונציג אותם.

אברהם נגוסה: אז איך נדע אם אין לכם נתונים?

אברהם נגוסה: אתם ועדה לתכנון ותקצוב.

אברהם נגוסה: איך אתם יכולים לפעול בלי נתונים, כמה הגיעו, כמה אתם נתתם, לכמה אין לכם אפשרות לתת?

אברהם נגוסה: מה הולך פה?

שירה נבון: אנחנו פשוט לא עובדים בצורה כזאת, וכדי שיהיו לנו את הנתונים - - -

אברהם נגוסה: אז תסבירי לנו איך אתם עובדים?

שירה נבון: זה ממש להסביר את מודל התקצוב של ות"ת, אני אשמח להרחיב על זה.

שירה נבון: אנחנו עובדים לפי תפוקות, לפי מספר סטודנטים, לפי תפוקות מחקר, לא לפי חברי סגל.

שירה נבון: יש תחומים מסוימים כמו למשל הנושא של הייטק שאנחנו כן עובדים לפי התחום הזה, בשנה שעברה נתנו 50 מענקי קליטה ל-50 חברי סגל.

שירה נבון: זה משהו ספציפי שאני יודעת להגיד, אבל לא ברמה הרוחבית.

אברהם נגוסה: את יכולה להעביר לוועדה בכתב?

שירה נבון: אנחנו נעביר את הדברים בכתב, אין שום בעיה.

שירה נבון: אבל אני מציעה שתתנו לנו אפשרות לאסוף נתונים ואני אתן לכם גם נתונים יותר מעמיקים.

שירה נבון: נתון שאני רוצה להגיד, שבשנים האחרונות נקלטו יותר מ-300 חברי סגל.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תעבירו לנו בכתב.

קריאה: אני יכול לשאול שאלה?

אברהם נגוסה: יש לנו בעיה של זמן.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך למשרד המדע בבקשה.

אברהם נגוסה: אבי ענתי סמנכ"ל תכנון.

אבי ענתי: כמו שנאמר אני סמנכ"ל תכנון במשרד המדע.

אבי ענתי: אנחנו יזמנו תכנית בשנת 2017 להחזרת מדענים תושבים חוזרים.

אבי ענתי: במסגרת זאת פרסמנו את התכנית למלגה לפוסט דוקטורט וכל מי שנמצא בחו"ל, נניח בפוסט אחר או בכלל בעשר השנים האחרונות נמצא בחו"ל, יכול היה להגיש בקשה למלגה כזאת למשרד, ובתנאי שהוא חובר לחוקר באקדמיה, מגיש לו הצעת מחקר וביחד הם מגישים לנו את התכנית ואנחנו מממנים.

אבי ענתי: אנחנו מימנו 11 כאלה בשנה שעברה.

אבי ענתי: השנה אנחנו נמצאים בתהליך של הערכה ושיפוט, קיבלנו 20 בקשות, בעיקר מארצות הברית ואנגליה.

אבי ענתי: יש עוד מדינות, אבל בעיקר ארצות הברית ואנגליה.

אבי ענתי: אני חושב שתכנית כזאת יכולה לתת פתרונות באקדמיה.

אבי ענתי: התקופה הזאת שאנחנו נותנים למילגאי היא תקופת התערות של שנתיים, הוא מקבל 120,000 שקל לשנה, זאת אומרת 10,000 שקל לחודש, הוא מקבל 10,000 שקל נטו לחודש ואני מדגיש נטו, כי לפי התקנה בחוק המלגות המילגות פטורות ממס.

אלעזר שטרן: אני מתנצל אדוני, גם כן איזה מדען במשרד, קבעתי מראש.

אלעזר שטרן: אני אחרי זה - - - תודה.

אבי ענתי: אני מציע א.

אבי ענתי: להגדיל את התקציבים לתכניות כאלה, זה מאפשר לאותו מילגאי, לאותו מדען שחוזר תקופת התערות לשנתיים, דיברנו על הכשרה לטובת טבע ודברים כאלה.

אבי ענתי: אם היו עושים דבר זה כזה למשל בתעשייה, זה היה מצוין.

אבי ענתי: כי גם בתעשייה היו נותנים לו תקופה של שנתיים שיכיר את התעשייה, ירצה – יישאר בתעשייה, לא ירצה, ילך לתעשייה אחרת או לאקדמיה, אבל לפחות נותנים לו צ'אנס.

אבי ענתי: דרך אגב, לגבי המשרד לקליטה במדע, שהם דיברו על ההכרה מי מוכר כמדען ישראלי חוזר, אם מדובר מחמש שנים ומעלה זה לא נותן פתרונות לאלה שברחו.

אבי ענתי: זאת אומרת בדרך כלל אלה שיצאו לפוסט דוק לחו"ל הם יצאו לשנתיים, ואלה רוצים לחזור, ואלה אין להם משרות לחזור, אני אומר.

אבי ענתי: אין להם משרות לחזור.

גרנית בן עזרא-זינגר: אני מסכימה איתך.

אבי ענתי: לכן המשרד לקליטה במדע, לפי החוק, לפי ההכרה שלכם, האוכלוסייה הזאת לא נחשבת אצלכם.

אבי ענתי: אתם לא מטפלים באוכלוסייה הזאת.

גרנית בן עזרא-זינגר: אני לגמרי מתחברת למה שאתה אומר וזה נכון.

גרנית בן עזרא-זינגר: החמש שנים ומעלה בהחלט - - - אבל אתה צודק, זה בהתאם להחלטת ממשלה.

אברהם נגוסה: אצלכם אין הגבלה של ותק?

אבי ענתי: עשר שנים שהוא נמצא בחו"ל.

אבי ענתי: כי אמרנו, בדרך כלל אנחנו ניתן למישהו לעשות פוסט דוק באקדמיה שהוא עשר שנים בחו"ל.

אבי ענתי: לא יבוא מישהו בן 60 או בן 70 שיבוא ויגיד "אני רוצה לחזור".

אבי ענתי: אנחנו רוצים יותר את הצעירים.

אברהם נגוסה: עד עשר שנים?

אבי ענתי: עד עשר שנים.

אברהם נגוסה: יש לי שאלה אליכם.

אברהם נגוסה: אתה ציינת מספרים קטנים, 11, 20.

אבי ענתי: רק התחלנו בזה בשנה שעברה.

אבי ענתי: זו היתה יוזמה של השר שלנו.

אברהם נגוסה: אם יגיעו 30, 40?

אברהם נגוסה: אתה חושב שיש לכם פתרון תקציבי?

אבי ענתי: לא.

אבי ענתי: אין לי פתרון תקציבי.

אבי ענתי: לכן התחלתי בקטן.

אבי ענתי: המטרה שלנו היא להראות לאוצר שכדאי להפעיל את התכנית הזאת ולא רק אצלנו אלא גם בתעשייה, ואם נעשה, או שמשולב, תעשיה-אקדמיה.

אבי ענתי: חשבנו על זה, דיברתי עם טבע בעניין הזה.

אברהם נגוסה: הגיעו אליכם יותר מ-20 מדענים ואמרתם שאין לכם יכולת תקציבית והחזרתם אותם?

אבי ענתי: השנה יש לנו 20 ואנחנו כנראה ניתן רק לעשר.

אבי ענתי: אין לי מספיק תקציבים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו - - -

גרנית בן עזרא-זינגר: יש אפשרות מילה ברשותכם?

שלומית אבינוח: לא.

שלומית אבינוח: יש כאלה שלא דיברו.

שלומית אבינוח: משרד הבטחון.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: משרד הבטחון בבקשה.

נתנאל מויאל: אדוני היושב ראש, אני רוצה אולי קצת להכניס בדיון איזה שהוא פתרון דווקא לקשירת המוחות.

נתנאל מויאל: אציג את מסלול העתודה האקדמית כמסלול שאחראי להשאיר פה אנשים לפחות עד גיל 27, כמובן מי שהולך ללמוד רפואה, עד אמצע גילאי ה-30.

נתנאל מויאל: אנחנו מדברים בסוף על מסלול שאחראי על פיתוח שדרת המפקדים הבאה של היחידות הטכנולוגיות בצה"ל.

נתנאל מויאל: אחד הנתונים שחשוב שתדע שמהמסלול הזה אחד מכל ארבעה נשאר להיות קצין בכיר בצה"ל מדרגת סגן אלוף והלאה.

שלומית אבינוח: אתה מדבר על עתודאים?

נתנאל מויאל: אני מדבר על עתודאים, כאשר מסלול העתודה, כל הדגש שלו הוא בעיקר על הנדסות ומדעים מדויקים, כשיש לנו גם את מקצועות המשפטים, כלכלה, רפואה ומדעי החיים שנוספים לתחומי ההנדסה.

נתנאל מויאל: אנחנו פועלים הרבה מול האוניברסיטאות גם בפתיחת תכניות חדשות, למשל השנה הכנסנו תכניות עילית לדאטה סיינס, שילוב של אוכלוסיות ייחודיות, גם עולים חדשים, גם בנים חוזרים, גם בשיתוף משרד העלייה והקליטה.

נתנאל מויאל: אנחנו עובדים גם בנושא של העלאת אחוז הנשים בעתודה שהוא בהכרח משפיע גם על ההישארות של נשים במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: יש לך נתונים בכמה מדובר?

נתנאל מויאל: יש לנו פה נתונים, אני תיכף אציג בכמה שקפים.

נתנאל מויאל: אם יהיו נתונים שאחר כך תרצו שנשלים, אז אני אשלים.

נתנאל מויאל: קודם כל אנחנו עוסקים עכשיו גם בבניית תכניות עילית לטווח ארוך, כלומר אקדמאים לתואר שני.

נתנאל מויאל: מסלול עתודה קלאסי, היה פעם מסלול עתודה לתואר ראשון, היום יש המון מסלולי הצטיינות ומסלולים של תכניות עילית לתואר שני, משכי חתימה ארוכים יותר כמובן בתכניות האלה וגם על פי יעדי השיבוץ, למשל בעולם הסייבר זה עלה היום לשלוש שנים חתימה לקבע ותואר שני במהלך שירות החובה לכל עתודאי.

נתנאל מויאל: כל עתודאי שבעצם סיים בפרק הלימודים שלו תואר ראשון, במהלך שירות החובה שלו כשהוא כבר פועל כמהנדס ובכל תפקיד, יכול לעשות בזמן שירות החובה שלו, הצבא מקצה לזה זמן, לעשות את התואר השני וכמובן הסוגיה של תמריצים למשכי חתימה ארוכים יותר ודירוגי שכר למי שזכאי לדירוגי מחקר וכאלה.

נתנאל מויאל: מיקוד לאוכלוסיות ייחודיות, אנחנו גם בחו"ל עם הנציגים שלנו בקונסוליות תרגמנו את כל עולם השיווק שלנו כמעט לכל השפות, ההתמקדות היא בעיקר בצפון אמריקה ובמערב אירופה, אבל אנחנו מפיצים את זה גם ברשתות החברתיות ויש לזה המון הד.

נתנאל מויאל: היום בעצם גם בנים של תושבים שהיגרו לחו"ל יכולים להכנס, לקבל את המידע, להירשם ואפילו להגיע לארץ גם ללא ההורים שלהם ולקבל תמיכה במסלולים שיש לנו להציע להם.

נתנאל מויאל: על פעולות להעלאת אחוז הנשים דיברתי, אני חושב שזה בקשר ישיר להישארות לפחות של נשים, גם כנסים להגברת הנשים בעתודה, גם העמקת השיח ברשתות, גם מיקוד בתכניות הנדסיות בשילוב של המוסדות האקדמיים.

נתנאל מויאל: זה קצת הפעילות שלנו בשנתיים האחרונות ברשתות החברתיות.

נתנאל מויאל: קצת שינויים במגמות ובמוסדות, אז באמת הגדלת היקף המהנדסים לצה"ל, למערכת הבטחון ולמשק.

נתנאל מויאל: אנחנו מדברים כל שנה על 1,000 מהנדסים ומהנדסות שנכנסים לצה"ל דרך מסלול העתודה, כשאני לא כולל בפנים את תכניות האקדמיזציה שתיכף אני אדבר עליהן, שזה תכניות לאקדמאים שכבר בגיל צעיר סיימו את התואר, כלומר עוד לפני השלב שבו הם מחויבים לגיוס יש להם תואר ראשון ולפעמים גם תואר שני.

נתנאל מויאל: פתיחת תכניות עילית, כל תחום הדאטה סיינס שנכנס בהיקפים גדולים, הגדלנו פי שלוש את המכסות ללימודי אחיות, לימודי סיעוד, בשירות החובה, וגם בשירות הקבע.

נתנאל מויאל: פתיחת מגמת רובוטיקה ומאז שאוניברסיטת אריאל הפכה לאוניברסיטה העצמנו את שיתוף הפעולה איתם ופתחנו שם גם מגמות חדשות.

נתנאל מויאל: תכניות עילית של השנה הזאת, אתה יכול לראות כמה תכניות עילית יש, מדובר פה על תכניות שעוסקות בתארים כפולים, זאת אומרת שני תארים ראשונים באותו זמן לימוד, תואר ראשון ותואר שני ותכניות המשך בעיקר במקצועות ההנדסה.

נתנאל מויאל: יש כאן דוגמאות לשתי תכניות חדשות לחבר'ה שסיימו תואר ראשון במדעים מדויקים בגיל 18 לפני שהם חייבים בשירות ומתגייסים לצבא לתואר שני, חשוב שתבין אדוני היושב ראש שכל מי שנמצא בתכניות האלה הוא לפחות עד גיל 28-29 נמצא בארץ עם תפקיד ועם באמת ציר פיתוח מאוד מאוד טוב.

נתנאל מויאל: אתה יכול לראות את היחידות שמלוות את התכניות האלה ממקומות מאוד מאוד מאתגרים גם בצה"ל וגם במערכת הבטחון.

נתנאל מויאל: שיעור הנשים בעתודה – אפשר לראות שהשיעור עולה כל שנה בעקבות הפעולות שאנחנו מבצעים.

נתנאל מויאל: יעד העלייה שלנו הוא באמת ל-30% עד 2020, דרך אגב, הנתונים האלה לא שונים מהיקף הנשים במדעים מדויקים, מה שנמצא במוסדות האקדמיים.

נתנאל מויאל: כלומר מצב העם הוא מצב הצבא פה, אנחנו מנסים באמת להעלות את זה על ידי מתן של תכניות, להנגיש את המידע, לשווק את זה ובעצם גם לאפשר בסוף הורות צעירה לנשים שיוכלו להשתלב בדברים האלה, זה בהחלט דברים שמדברים אליהן.

נתנאל מויאל: אתה יכול לראות את המקצועות שנשים משתלבות בהן.

נתנאל מויאל: דיברנו קודם על עולים, אני חושב שיש קשר ישיר בין איך שאתה קולט את העולים והתכניות שלהם לבין הרצון של הסביבה הקרובה שלהם גם לבוא מחו"ל.

נתנאל מויאל: לפעמים הסביבה שלהם בחו"ל היא סביבה של תושבים שזלגו, ירדו ובעצם פה אנחנו מציעים להם גם תכניות ייחודיות כמו התכנית שנקראת "עתודת עולים".

נתנאל מויאל: זו תכנית שבעצם כל עולה חדש שהתחיל ללמוד איזה שהוא תואר אקדמי בחו"ל יכול לבוא ולהשלים אותו בארץ ונדחה לו הגיוס.

נתנאל מויאל: ברגע שהוא מגיע לצה"ל אנחנו כמובן נותנים לו את האופציה להשתלב במקומות רלבנטיים למקצוע שבו הוא עסק, בעיקר שוב, סביב המדעים המדויקים.

נתנאל מויאל: תיכף אני אתן זום-אין על עולם הרופאים העולים החדשים.

נתנאל מויאל: אז באמת, יש לנו המון המון פעילות, גם שיח והסברה לנציגי מיטב שטסים לחו"ל ועושים את כל הכנסים של צב"ר ונפש בנפש ומשרד העלייה והקליטה ופעילות חשיפה והסברה, בסוף דרך הרשתות החברתיות אתה מגיע ומכסה המון המון מקומות ואנחנו מקבלים כל הזמן פניות.

נתנאל מויאל: לגבי גיוס רופאים עולים, חבר'ה שהגיעו עם תואר ברפואה מחו"ל, והגיעו לצבא, אתם יכולים לראות שבשנתיים האחרונות המספרים עלו, אני מדבר על 2016, 2017.

נתנאל מויאל: נתונים של 2018 עוד לא סיכמנו, אבל 27 לרפואה כללית ב-2016 ועוד עשרה רופאי שיניים, ב-2017 גם מספרים דומים, 21 לרפואה כללית ועוד 14 לרפואת שיניים.

נתנאל מויאל: בעולם הרופאים גם יש המון המון פעילות וממש ללכת לקראת, להעניק דרגות ייצוג, לתת להם יותר סמכות.

נתנאל מויאל: להכנס לתנאים של קבע מהיום הראשון שהם מתגייסים לצה"ל כרופאים.

נתנאל מויאל: לסיכום, קראנו לזה עיקרי התכנית לקשירת המוחות, לקשור את הפרט לשירות ארוך שהמינימום חתימה הוא לשש שנות שירות, לא כולל השנים שהוא למד באוניברסיטה, כלומר בכל המסלול הזה הוא נמצא עשר שנים במדינת ישראל בוודאות.

נתנאל מויאל: טיפוח של אוכלוסיות ייחודיות למסלול עתודה - --

אברהם נגוסה: תסכם כי הזמן שלנו אוזל.

נתנאל מויאל: אני כבר מסיים.

נתנאל מויאל: באמת כל הסוגיה של פתיחת תכניות עילית חדשות לשירות ארוך, דירוגי מחקר לזכאים, הכרה במוקדי ידע בצבא, אנשים שרוצים גם לעשות דוקטורט בשילוב של היחידות הטכנולוגיות בצה"ל, תפקידים אטרקטיביים, זה בהכרח מושך אנשים להישאר כאן ולהגיע לתפקידים אטרקטיביים, אני מדבר גם על תפקידים בצה"ל וגם בשאר הגופים, תמריצים לעתודאים וחתימה של קבע, ואפשרות כמו שדיברנו על תואר שני במהלך השירות.

נתנאל מויאל: חשוב לי להדגיש משפט לסיום, שבסופו של דבר המפעל הזה של העתודה האקדמית מביא למדינת ישראל כל שנה 1,000 מהנדסים ומהנדסות ובאמת הוא המנוע העיקרי לבניית שדרת הפיקוד הטכנולוגית של צה"ל ומערכת הבטחון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: משרד הכלכלה הרשות לחדשנות.

אילה מילר: צהריים טובים.

אילה מילר: אני ראש תחום פיתוח הון אנושי בהייטק ברשות החדשנות.

אילה מילר: רשות החדשנות תומכת במו"פ טכנולוגי כמנוף לצמיחה כלכלית ובאמת הזכרת היו"ר את החלטת הממשלה 2292 שמדברת באמת על הפיתוח של הון אנושי מיומן להייטק.

אילה מילר: במסגרת החלטה זאת לקחנו על עצמנו לעשות שינוי בתכנית שהיתה לפני כן, תכנית לאומית להשבת אקדמאים שהיתה עבודה משותפת עם ות"ת ועם משרד העלייה והקליטה שדיברה על הבאת כל הישראלים חזרה ארצה ואנחנו לקחנו על עצמנו למקד, לעשות תכנית ייעודית שמתמקדת באנשי פיתוח, מחקר ופיתוח טכנולוגי לתעשיית ההייטק, וזאת כחלק מבט יותר גדול של הממשלה וגם של רשות החדשות על הצורך בצמצום המחסור באנשי פיתוח לתעשיית ההייטק, שזאת באמת ההסתכלות שלנו, זו המשימה שלנו, ומתוך זה אנחנו מסתכלים גם על הנושא הזה של ישראלים חוזרים.

אילה מילר: אז מה שעשינו באמת זה להסתכל פעם אחת על הצרכים של הישראלים שרוצים לחזור לארץ בתחומי המדע והטכנולוגיה ועשינו סקר בקרב הישראלים האלה וגילינו דברים שכבר אמרו ולא אחזור עליהם, אבל רק קצת על הפרופיל של האנשים מתוך הטכנולוגיה שעובדים בתעשייה בחו"ל וחושבים לחזור לארץ, מה החסמים שלהם, באמת אחד החסמים המרכזיים הוא הרישות, ההיכרות שלהם עם תעשיית ההייטק, היכולת שלהם לשמר את הקשרים ולכן גם הפתרון שלנו עונה על הצורך הזה.

אילה מילר: פרופיל נוסף שאנחנו רואים זה אנשים שמגיעים מהתעשייה ורוצים לחזור, הם אנשים כמו שכבר נאמר פה משכילים, אנשים שעבדו פה בתעשיית ההייטק, יצאו לכמה שנים ורוצים לחזור ארצה, רובם נמצאים באופן יחסי הרבה שנים, שמונה שנים ומעלה, אנשים בשנות ה-30 המאוחרות ותחילת שנות ה-40, רובם גברים, אנשים עם הרבה ניסיון שאנחנו רוצים לראות אותם בחזרה בארץ ואנחנו צריכים בתור מדינה וגם אנחנו בתור רשות, לתת להם את הסיבות המספיק טובות לחזור.

אברהם נגוסה: אתם כרשות החדשנות במשרד הכלכלה, האם יש לכם תכנית מפורטת שאתם פועלים בעניין הכשרתם ושילובם של אלה שרוצים להשתלב בתעשייה.

אילה מילר: התשובה בהחלט כן.

אברהם נגוסה: אם כן, האם יש לכם נתונים שאתם יכולים להציג לנו?

אילה מילר: בהחלט כן.

אברהם נגוסה: אז בבקשה תתמקדי.

אילה מילר: אני אומרת, אני מתמקדת בהבנה בתוך ההסתכלות הזאת באמת על אנשי פיתוח בתעשיית ההייטק, אנחנו בנינו תכנית שקוראים לה "חוזרים להייטק" הפיילוט שלה נעשה בקיץ האחרון, רק עכשיו יצאנו לדרך.

אברהם נגוסה: כמה השתתפו?

אילה מילר: אני רק אגיד משהו על המהות של התכנית, התכנית בעצם מסתכלת פעם אחת להגיע לאנשי הפיתוח בחברות ההייטק ולהציע להם הצעת ערך לחזור לארץ, לחשוב על לחזור לארץ, לנסות לייצר את הקשר חזרה לתעשיית הטכנולוגיה, כשאנחנו מציעים להם מעבר לחזרה לארץ באמת עבודה בחברות הכי חדשניות בישראל גם במשכורת שאפשר להגיד שהיא תחרותית, חוץ אולי מבאזור סן פרנסיסקו, בכל שאר העולם המשכורת של תעשיית ההייטק בישראל היא תחרותית.

אילה מילר: זו הצעת הערך שאנחנו מציעים להם, מצד שני יש לנו את חברות ההייטק, בתכנית שלנו נמצאות למעלה מ-300 חברות הייטק שאמרו "אנחנו מוכנות ורוצות לקלוט את האנשים האלה".

אילה מילר: מה שהתכנית שלנו עושה זה בעצם את החיבור בין חברות ההייטק לבין האנשים שרוצים לבוא.

אברהם נגוסה: כמה - - -

אילה מילר: עוד משפט.

אברהם נגוסה: אני מתעקש, אני אוהב מספרים.

אברהם נגוסה: אני אומר לכם, אם לא נדע מספרים אנחנו לא נוכל לשפר את עצמנו.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת, הפיילוט שציינת, הכל טוב - - -

אילה מילר: 100 איש נרשמו לתכנית.

אברהם נגוסה: תגידי כך וכך מספר אנשים השתתפו.

אברהם נגוסה: אם ירדו בדרך, אז כך ירדו בדרך, אם כל המאה הצליחו גם טוב.

אברהם נגוסה: אז תציגו בצורה כזאת כדי שנדע.

אילה מילר: בהחלט.

אילה מילר: אז 100 איש השתתפו בתכנית, הפיילוט עדיין בעיצומו כי הוא רק בעצם נעשה בקיץ שזה זמן החזרה של ישראלים לארץ, אז אין לנו נתונים עדיין של כמה השתלבו ובאיזה חברות, אנחנו יודעים שהשתלבו, יש כבר כמה שאנחנו יודעים שגמרו את תהליך הגיוס שהוא תהליך ארוך וצריך לקחת אותו בחשבון, זה אתגר לתעשייה, התהליך הוא ארוך, של כמה וכמה חודשים.

אילה מילר: אז יש לנו 100 אנשים שהשתתפו מהצד של הישראלים החוזרים, יש לנו יותר מ-300 חברות בתעשיית ההייטק שמוכנות להתחבר איתם והשלב הבא הוא באמת שאנחנו הולכים לעשות מהתכנית הזאת תכנית יותר רחבה, עם יותר אנשים, עם יותר השקעה, כדי לעשות את החיבורים האלה יותר משמעותיים.

אילה מילר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נשמע נציג ממשרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אברהם נגוסה: איילת שפייר.

איילת שפייר: אני כלכלנית במועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה.

איילת שפייר: באמת נאמר פה הרבה והדיון כבר מתעכב אז אני לא אאריך.

איילת שפייר: אנחנו באים לתכנית הזאת באמת מהכיוון של הרצון להביא עוד אנשים לתעשיית ההייטק ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם רשות החדשנות ועם ות"ת לחשוב איך אנחנו יכולים להביא לפה עוד אנשים.

איילת שפייר: ברור לנו שיש פה עוד הרבה נדבכים שצריך לראות איך אנחנו מצליחים להביא אותם וגם להשאיר אותם פה כי אנחנו יודעים שיש בעיה של אנשים שמגיעים ואחר כך הולכים ואנחנו שמחים על הכינוס של הישיבה הזאת לחשוב ביחד עם כל השותפים איך להגדיל את הפעילות.

אברהם נגוסה: משרד ראש הממשלה הוא משרד שמרכז את פעילות הממשלה ואני מניח שגם החלטת הממשלה 2292 בהובלת משרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: השאלה שלי האם יצרתם שולחן עגול על מנת לעשות מעקב ביישום ההחלטה הזאת?

איילת שפייר: בוודאי.

איילת שפייר: אנחנו מכנסים דיון בימים אלה, בערך בעוד חודש עם כל השותפים כדי לעשות עדכון סטטוס של יישום החלטת הממשלה ולחשוב מה הצעדים הבאים, איך אפשר לפעול עוד לטובת הגדלת כח אדם להייטק כשכל הנושא הזה של חו"ל זה נדבך אחד אבל בוודאי לא הנדבך היחיד.

אברהם נגוסה: אני אשמח לקבל לוועדה, לאחר כינוס הפורום או השולחן העגול, את ההערה שלכם או מה שאתם השגתם מבחינת יישום ההחלטה, האם יש כשלון, האם יש הצלחה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לדעת ואתם יכולים להעביר לנו.

אברהם נגוסה: את תהיי אחראית לכך?

איילת שפייר: אין בעיה.

אברהם נגוסה: נשמע בקיצור מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אברהם נגוסה: אביאל בבקשה.

אביאל קרנצלר: אנחנו מוציאים מדי שנה הודעה שנתית ומתעדכנת וכבר כבר שש שנים עם נתונים עקביים שאפשר לבדוק אותם ולהשוות לאורך שנים.

אביאל קרנצלר: אנחנו משתמשים במונח "שהות ממושכת" שהוא מנסה להיות אובייקטיבי, אבל הוא פחות אטרקטיבי אז אם אתם מחפשים, חפשו שהות ממושכת, אם אתם רוצים לדעת את המספרים שאנחנו מפרסמים.

אביאל קרנצלר: במונחים אחרים, בספרות המקצועית מדברים על סירקולציה, - - - חיובי, כל התופעה הזאת של יבוא ויצוא הון אנושי היא חיובית אבל צריך להסתכל עליה שוב, כפי שהסתכלתם, ועוד משהו שלא נאמר פה, מעבר לעניין של הייטק יש גם לא מעט מקצועות, במיוחד מקצועות תרבות שמהם גם יש הרבה שהם עם שהות ממושכת בחו"ל ואפשר ללמוד מזה מה הסיבות, הסיבות הן גם אטרקטיביות תעסוקתית וגם מקצועית שהיא פחות חזקה בארץ ויותר חזקה בחו"ל.

אביאל קרנצלר: לגבי השאלה שחבר הכנסת אלעזר שטרן שאל, באמת רואים שעולים חדשים שקיבלו תואר בארץ, עלו לארץ, אנחנו רואים שהם יותר נוטים, בתור דוגמה, מקרב בעלי תואר שלישי ילידי ברית המועצות, אורוגואי וארגנטינה, בין 28%-20% מהם לא שוהים כרגע בארץ.

קריאה: אבל לאיזו מטרה?

אביאל קרנצלר: אנחנו לא יודעים.

אביאל קרנצלר: מה שאנחנו לא יודעים בלמ"ס, אנחנו לא יודעים מה הם עושים בחו"ל.

אביאל קרנצלר: עד שער היציאה אנחנו יודעים מי יצא מהארץ ומעבר לזה אנחנו לא יודעים מה הם עושים.

אברהם נגוסה: האם יש לכם נתון כמה ישראלים שיוצאים כל שנה?

אביאל קרנצלר: כן.

אביאל קרנצלר: אנחנו יודעים יציאות וכניסות של ישראלים, אנחנו יכולים לחשב כמה זמן הם נמצאים בחו"ל ולפי זה אנחנו מגדירים.

אביאל קרנצלר: זה בסיס המידע שלנו.

אברהם נגוסה: נשמח לקבל את הנתון הזה כמה כל שנה יוצאים, כמה חוזרים, כמה נשארים ונשמח ללמוד גם מהן הסיבות לעזיבה.

אביאל קרנצלר: סיבות אנחנו לא יודעים.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: לפחות נדע את המספר כמה יוצאים וכמה חוזרים.

אברהם נגוסה: זה חשוב לנו.

אברהם נגוסה: תודה.

גוסטבו שיפריס: אני גם מאותו משרד, תכנון דמוגרפיה ומפקד.

גוסטבו שיפריס: מדי שנה אנחנו מפרסמים את כמות היוצאים והחוזרים, בדרך כלל המאזן הוא שלילי, השנה היה 6,300 - , כלומר יצאו יותר 6,300 מאשר חזרו.

גוסטבו שיפריס: זה מאזן שלעומת השנה שעברה יש ירידה במאזן, לטובה, כלומר יש פחות יורדים, נקרא לזה כך, וזה נתון שוטף שאנחנו מפרסמים כל שנה.

אברהם נגוסה: העניין של כמה נקלטו במסלול אקדמיה וכמה נקלטו למסלול תעשיה, יש לכם נתון על כך?

גוסטבו שיפריס: לא.

גוסטבו שיפריס: אנחנו מפרסמים מבחינה כמותית כמה אנשים, אין לנו תכונות נוספות כמה נקלטו, אין לנו את המידע הזה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: האקדמיה למדעים הלאומית ישראלית בבקשה.

גליה פינצי: נעים מאוד.

גליה פינצי: שמי גליה פינצי, אני מנהלת האקדמיה הלאומית למדעים.

גליה פינצי: באקדמיה יש את מרכז הקשר שהוקם לפני עשור ואנחנו בעצם זיהינו את הבעיה והתמקדנו בשתי דרכים:

גליה פינצי: אחת זה הקמת מאגר מידע שבו רשומים כיום 3,500 אנשים, מתוכם 2,700 בעלי תואר PHD, ו-680 דוקטורנטים.

שלומית אבינוח: חיים בארץ או בחו"ל?

גליה פינצי: רובם מחו"ל, חלקם כבר חזרו לארץ, נרשמו, חזרו, אבל רוב הנרשמים הם מחו"ל.

גליה פינצי: אנחנו גם מקיימים יריד שנתי שבו יש גם כינוס שלמעשה בכינוס המטרה היא להביא, רוב היושבים פה נמצאים בכינוס הזה, להביא לאנשים שרוצים לחזור יותר מידע.

גליה פינצי: אנחנו מציגים שם הרבה פעמים סיפורי הצלחה של אנשים שחזרו.

גליה פינצי: בעבר עשינו גם פאנל של ראשי האוניברסיטאות שענו לשאלות האנשים שרוצים לחזור, זה גם משודר בלייב, כך שמי שרוצה יכול לשאול שאלות גם אם הוא לא נמצא באולם, ויש יריד תעסוקה.

גליה פינצי: זה מחולק חצי-חצי.

גליה פינצי: יריד התעסוקה מזמין גם תעשיה, גם ממשל וגם אקדמיה, בעיקר אקדמיה, לביתנים שבהם הם יכולים לראיין אנשים שמגיעים לארץ, בדרך כלל אנחנו עושים את זה בסוף דצמבר, כך שאנשים נמצאים בחופשת הקריסמס, והרבה מאוד מצאנו שמגיעים לארץ בתקופה הזו וזו הזדמנות טובה לראיין את האנשים.

גליה פינצי: דיברו כאן על אקדמיה ותעשיה אבל באמת ממשל זה עוד גוף או גופים שיכולים לתת מענה לבעלי תואר PHD ולדוקטורנטים אחרי שהם מסיימים, שחוזרים לארץ, וזה עוד אפיק תעסוקה שצריך לחשוב ולהתייחס אליו.

גליה פינצי: אחד הדברים הנוספים שאנחנו עושים זה באמת להביא את דאגות החוקרים אל מקבלי ההחלטות, בין אם זה ממשלה ובין אם זה אקדמיה.

גליה פינצי: אני לא אוסיף יותר מזה כי אני חושבת שנאמרו הדברים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו חייבים לסיים ולסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: כמובן שהסיכום יונח לשולחנה של הכנסת, ונעשה את זה בהמשך.

אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

אברהם נגוסה: ראשית אני מודה לכל האנשים שעושים בעבודה.

אברהם נגוסה: הדרך להחזיר את המוחות, את האקדמאים, כמו האסטרטגיה להגדיל את מספרי העלייה לישראל, על מנת להגדיל את מספר העולים למדינת ישראל צריך לטפל בקליטת העולים או כבר שהם נמצאים פה.

אברהם נגוסה: באותו כיוון, אם אנחנו נדע לקלוט אותם או לשלב אותם, את אלה שכבר חזר, כך תגדל המוטיבציה לחזור לישראל.

אברהם נגוסה: אם אלה שחוזרים הופכים כאן למובטלים ומתוסכלים, אנחנו לא יכולים להגדיל את זה.

אברהם נגוסה: לכן אני רואה מהדיון שכולנו השתתפנו בו, שיש שני כיוונים שאנחנו צריכים להשקיע בהם, כיוון אחד – אנשים שחוזרים לארץ ואני מבין שמשרד הקליטה הוא הכתובת שמרכז את הנתונים, אז יהיה להם מקום לפנות אליו, ולהגיד "חזרתי, אני כאן, ומה אני יכול לעשות כדי להשתלב".

אברהם נגוסה: דבר שני, שזכות הבחירה שלו, שהוא בוחר באיזה כיוון הוא משתלב, אם הוא רוצה להיות מרצה באוניברסיטה או חוקר, הוא בוחר את המסלול שלו.

אברהם נגוסה: אם הוא רוצה להכנס לתעשייה ולעבוד בה, הוא יבחר בתעשייה.

אברהם נגוסה: אם נחזק את שני המסלולים האלה יהיה לנו קל להיענות לדרישות או לבחירה שהאנשים בחרו.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו צריכים לחזק את שני המסלולים האלה.

אברהם נגוסה: אנחנו מבינים שיש מחסומים במסלולים אלה, המחסום הוא תקנים, שמגיעים מהתקציב.

אברהם נגוסה: לכן מאוד יעזור לנו לסיכום הדיון הזה, לפני שנניח על שולחן הכנסת, לקבל את הנתונים מהוועדה לתכנון ותקצוב, הות"ת, ואנחנו רוצים שתעבירו לנו אותם כי זה יכול לתת לנו תמונה מה אנחנו דורשים מהממשלה.

אברהם נגוסה: אנחנו ככנסת, מה אנחנו דורשים מהממשלה כדי להשלים את הפער.

אברהם נגוסה: לכן הנתונים מאוד חשובים לנו, המספרים הם משמעותיים עבורנו.

אברהם נגוסה: אנחנו נדבר באופן כללי, זה בסדר, אבל אם תכלס אנחנו מדברים שכך וכך הגיעו, כך וכך השתלבו באקדמיה, כך וכך בתעשייה, כך וכך לא הצלחנו לשלבם באקדמיה או בתעשייה כי יש בעיה של תקנים.

אברהם נגוסה: הכשרה מקצועית הוא מפתח חשוב, כפי שטבע הציגו את זה, גם אם יש תקן לא יכולים לקלוט אותו ישר כי הוא לא מתאים ולא הוכשר.

אברהם נגוסה: אני פונה למשרד ראש הממשלה שמרכז את השולחן העגול או הפורום, מאוד חשוב ליצור תכנית הכשרה, כדי שכל אחד שמחליט ללכת לתעשייה, יש לו את הכיוון של ההכשרה.

מרים אלון: יש לי שאלה אבל אני לא רוצה להפריע, בסיום הדיון אשאל.

אברהם נגוסה: אני רוצה שכולם ישמעו.

מרים אלון: השאלה שלי מופנית לגרנית, הנקודה כבר עלתה ואתם דיברתם על מדענים ששהו חמש שנים - - -

אברהם נגוסה: זה הנושא הבא שאגע בו.

אברהם נגוסה: רשום לי פה בעקבות ההצעה שלו שהוא אמר, שזה אחד החסמים, שלמשרד הקליטה יש מדיניות של מעל חמש שנים, אבל לאנשים חזרו לפני החמש שנים, להם אין כתובת.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו באמת נכתוב את זה במסקנות הוועדה, שיש לשנות את המדיניות.

אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב ואולי את כבר יכולה להעלות את זה לשרה.

גרנית בן עזרא-זינגר: אנחנו רק צריכים את תוספת התקציב הנדרשת לנושא, כמובן.

גרנית בן עזרא-זינגר: אבל כן.

אברהם נגוסה: ברור לנו שכל דבר זה תקציב, אבל כדי לדרוש תקציב אנחנו רוצים לדעת למה אנחנו דורשים.

גרנית בן עזרא-זינגר: הרציונל מאוד ברור.

אברהם נגוסה: הכשרה מקצועית ותקנים לאוניברסיטאות כדי לקלוט את אלה שהחליטו על המסלול, וכמובן לשנות את מדיניות של שנות הוותק בעניין הזה.

אברהם נגוסה: הפורום, השולחן העגול יכול לעזור הרבה כי קודם כל יהיה תיאום.

אברהם נגוסה: אם כל אחד יעבוד בנפרד זו בעיה, כי בסופו של דבר התקציב יוצא מאותה קופה.

אברהם נגוסה: אם יהיה תיאום בשולחן העגול יהיה אפשר להתקדם באופן ניכר.

אברהם נגוסה: אני מודה לכם שהשתתפתם בדיון, אנחנו כמובן נשלח את הסיכומים לשרים הרלבנטיים כדי שהם יבינו מה אנחנו דורשים.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: מהישיבה נעולה.