ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 699, 2018-10-22 10:27

יעקב מרגי: שלום לכולם, בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 22 באוקטובר 2018, י"ג בחשון התשע"ט.

יעקב מרגי: הנושא: הברית בין תנועת הנוער בני המושבים לבין תנועת הנוער העובד והלומד.

יעקב מרגי: פה נגמרת הכותרת, אבל צריך להמשיך אותה בסוף הדיון.

יעקב מרגי: הובאה לידיעתנו הסוגיה הזו של הרצון להיפרד של תנועת בני המושבים מתנועת הנוער העובד והלומד, אבל לפני שאני אפתח את הדיון, ארצה לומר, רבות אנחנו מדברים בשבחן של תנועות הנוער, תרומתן לעיצוב הדורות הבאים, השבחת הנוער שלנו.

יעקב מרגי: רבות אני מצר על כך שהפסיקו להקים תנועות נוער ושלחו אותם לאגף השני של ארגוני הנוער.

יעקב מרגי: יש לנו את התכונה הזו בחברה הישראלית בהרבה תחומים, כמו איזה מועדונים סגורים שמי שרוצה, יש דור א', יש דור ב'.

יעקב מרגי: כשעובר הזמן אני חושש שמא יהיה גם דור ג', אם זה אותם רציונליים, אם זה אותו מבחן תמיכה.

יעקב מרגי: אנא פחות בירוקרטיה, אבל זה לא הדיון.

יעקב מרגי: באמת יש מקום לתנועות הנוער, וארגוני הנוער יחד עושים עבודה חשובה.

יעקב מרגי: בצוק העיתים כפי שציינתי בדיון הקודם, העומס על הוועדה, היו פה מספר דיונים בסוגיית ארגוני הנוער, דיונים חיוביים וסייענו בידיהם, תנועות הנוער, והיו גם דיונים על תנועות הנוער שהלוואי ולא היו קורים, הלוואי ולא היו מתרחשים, ועדיין הנושא פתוח ועוד יתקיים דיון, אם לא השבוע, בשבוע הבא לגבי אחת מתנועות הנוער ותופעות שקורות שם ולא מטופלות כפי שהיינו מצפים שיטופלו.

יעקב מרגי: אני אומר במפורש בתחילת הדיון, אינני מתכוון להיכנס כיו"ר ועדת החינוך לסכסוך ככל שיהיה או לא יהיה, אם הוא משפטי, אם הוא כספי.

יעקב מרגי: זו לא מטרת הדיון.

יעקב מרגי: מטרת הדיון היא יותר איך אנחנו עושים שתנועת הנוער בני המושבים תמשיך לתפקד בתקופת הביניים הזו, תוכל לתפקד.

יעקב מרגי: שוב, כמו כל נושא בכנסת ישראל ובמדינת ישראל, מאז שהנושא עלה לפורטל הוועדה ולסדר היום הציבורי, לא פסקו הטלפונים והחששות והחרדות, אז בואו אומר לכם איך זה נראה מהצד שלי.

יעקב מרגי: כשיש צד אחד שהוא חושש יותר מדי, זה מדליק לי נורות אדומות.

יעקב מרגי: לא צריך לחשוש.

יעקב מרגי: באים לדיון פתוח, מכובד.

יעקב מרגי: תינתן במה לכל מי שידבר לעניין ושייך לנושא, בצורה המכובדת ביותר.

יעקב מרגי: שוב אני חוזר על מה שאמרתי אך לפני שניות בודדות - אני לא אתן למשוך את הדיון הזה לא לוויכוח פוליטי.

יעקב מרגי: לא אהסס להשתיק כל מי שייקח את זה לצד הפוליטי.

יעקב מרגי: אני לא אתן לגרור את הדיון הזה לסוגיות המשפטיות והכספיות.

יעקב מרגי: הליבה של הדיון היא לכיוון איך מאפשרים לתנועות הנוער להמשיך לתפקד.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שיזם יחד איתי את הדיון, חבר הכנסת חיים ילין.

יעקב מרגי: בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, תודה רבה.

חיים ילין: אני חושב שהגדרת את תחום המגרש בצורה בלתי רגילה.

חיים ילין: אני בא ממקום אחר, בא ממקום שאני מאוד דואג לתנועות הנוער.

חיים ילין: מי שלא מכיר אותי, אני הייתי שבע שנים וחצי ראש מועצה אזורית אשכול ואצלי הוקם מה שנקרא שולחן עגול שהיו כל תנועות הנוער מ"השומר הצעיר" עד בני עקיבא וגם כל מה שאתם רוצים, גם תנועות נוער חרדיות שהיו שם, כי הקמנו ישובים דתיים.

חיים ילין: התהליך הזה של בינוי לקח שנתיים-שנתיים וחצי-שלוש.

חיים ילין: הוא לא היה קל.

חיים ילין: אצלי לא הייתה קיימת סקטוריאלית, לא קיבוצים ולא מושבים, לא עיירות פיתוח ולא צפונים ולא דרומים.

חיים ילין: תמיד אמרתי שהילד לא אשם שההורים שלו החליטו להגיע למקום שהם הגיעו.

חיים ילין: מה הוא אשם?

חיים ילין: הוא נולד לתוך מציאות מסוימת ואנחנו צריכים לעשות את הכי טוב.

חיים ילין: מדינת ישראל בלי תנועות נוער, אני אומר לכם את זה עכשיו, היא מקום אחר לחלוטין.

חיים ילין: היא מקום מרוקן מערכים, מחיות ומוויכוח, מהחיפוש ומההעצמה ומעתיד המנהיגות של מדינת ישראל, לכן אני בא מהמקום הזה.

חיים ילין: דווקא ביום שישי לפני עשרה ימים אחרי כל ההתפרעויות שהיו על הגבול אני מקבל טלפון ממי שעבדה איתי, מקיבוץ צאלים, שהיא עובדת בבני המושבים.

חיים ילין: מה יותר טוב מזה מבחינתי להבין שהנה, קיבוצניקית מתקשרת אלי על בני המושבים.

חיים ילין: מאותו רגע בעצם התחלתי להבין שאם אני לא מכבה, ותסלחו לי שאני מדבר במושגים של בלונים ועפיפונים, אבל אם אני לא מנסה לכבות את השריפה הזאת, אז היא סתם תהרוס את תנועות הנוער ותכתים אותן, ולא מגיע לכם את זה.

חיים ילין: זו סוגיה אחת.

חיים ילין: סוגיה השנייה, אני בשום פנים ואופן לא אתן, ואלחם, כולל בעשייה שלי ובכל עשייה, שהמפלגות הפוליטיות יכנסו לתוך המרקם של תנועות הנוער.

חיים ילין: אני אומר לכם את זה כי אני גם יודע שנכנסים.

חיים ילין: אני קודם כל אזרח שנלחם למען תנועות הנוער.

חיים ילין: את זה צריך לשים על השולחן, כי כל פוליטיקאי שיכנס פנימה בשביל להשפיע פוליטית על תנועות הנוער, הוא ימצא את עצמו עם הרבה מאוד ח"כים שילחמו כקיר בשביל שהדבר הזה לא יקרה, אז גם מי שכתב לי את המכתבים האלה, הוא לא צריך להיות מודאג.

חיים ילין: הפוליטיקה לא תיכנס פנימה.

חיים ילין: הנושא השלישי שאני גם רוצה להביא אותו, תראו, יש כרגע איך שאני רואה את זה, שתי אפשרויות.

חיים ילין: אני לא מגיעים שמגיעים למקומות כאלה, לצבעים האפורים או לגוונים האפורים.

חיים ילין: יש אפשרות להביא מגשר ולנסות לגשר ולהבין בדיוק מה קרה ולנסות לרפא את הפצע הזה.

חיים ילין: יש לזה השלכות למקומות אחרים, ויש אפשרות להיפרד.

חיים ילין: אני יודע שכבר תקופה מאוד ארוכה, לפחות עשור מאז שאני ראש מועצה, ההיפרדות הזאת הייתה על שולחן של בני המושבים.

חיים ילין: אני לא יודע את זה.

חיים ילין: זה לא חדש לי.

חיים ילין: גם מי שבא ואומר, עכשיו קרה משהו פוליטי, אז אני אומר לכם, חבר'ה בואו, אני עשר שנים שומע את זה, בואו נשים את זה על השולחן, לכן אני לא מתרגש מכל הפוליטיקאים שמנסים לעשות סיבוב על המצב הזה והם לא מבינים שהם פוגעים בנוער ובתנועות הנוער, לכן אם רוצים להיפרד, לעשות את זה כמו שצריך.

חיים ילין: בשום פנים ואופן אני לא מוכן שהדבר הזה, כבוד היושב ראש, ואני אומר לכולכם, יתקיים דרך בתי המשפט, דרך עורכי דין.

חיים ילין: הם לא מדברים במושגים של ערכים.

חיים ילין: עכשיו אגיד לכם את הסיכום שלי.

חיים ילין: בסוף כל תנועות הנוער מחנכות את הנוער לאותם ערכים.

חיים ילין: כל מי שרוצה לצבוע את זה אחרת, אז הוא מטעה את כולם, כי ערבות הדדית, יש מישהו שלא מדבר פה?

חיים ילין: עזרה לזולת, מישהו לא מדבר פה על זה?

חיים ילין: על המשמעות של לתת ולבנות קהילה, מישהו לא מדבר על זה?

חיים ילין: על להתיישב, מישהו לא מדבר על זה?

חיים ילין: כולם מדברים אבל כל אחד מנסה כמו המפלגות הפוליטיות, אתם יודעים, כל אחד לקחת.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני רוצה להגיד לכם, אחרי שישבתי גם עם תנועת המושבים וגם עם הנוער העובד והלומד, אני אומר לכם שבמפעל אחד ענק שנקרא חקלאות ותמיכה בחקלאות, והיו פה באודיטוריום לפני שמונה חודשים מאות צעירים שבאו לעבוד בחקלאות והיו כל תנועות הנוער שם.

חיים ילין: כך אני רוצה לראות את תנועות הנוער.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: אני אהיה יותר קצר מחיים.

עודד פורר: אני אגע בנקודה אחת, אדוני היושב ראש, שנגע בה חיים.

עודד פורר: אני חושב שאתה רואה גם את הנוכחות היפה של חברי כנסת בדיון.

עודד פורר: זה לא בכל דיון נוכחות כזו רחבה ודווקא פה העניין הפוליטי מתרומם וזה גם מחמם אולי את האווירה פה.

עודד פורר: אני מצטרף למה שאמר חיים.

עודד פורר: לקח הרבה זמן להוציא את הפוליטיקה מתנועות הנוער.

עודד פורר: הבת שלי היום, גילוי נאות, היא מתחנכת בתנועת בני המושבים ועמדותיי הפוליטיות ידועות.

עודד פורר: אולי לפני 30 או 40 שנה הייתי יכול להגיד שיש פוליטיקה.

עודד פורר: הוציאו את הפוליטיקה.

עודד פורר: אסור לנו לאפשר להכניס את הפוליטיקה הזו חזרה לתוך תנועות הנוער ולי יש תחושה שיש פה איזשהו ניסיון לעשות את זה.

עודד פורר: אנחנו צריכים לעמוד כחומה בעניין הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מזכ"ל תנועת המושבים, מאיר צור.

מאיר צור: תודה.

מאיר צור: לא תכננתי לדבר ראשון אבל אני שמח לקבל את זכות הדיבור.

יעקב מרגי: זו לא תוכנית כבקשתך.

יעקב מרגי: אין לי הרבה פריבילגיות חוץ מלהוציא אנשים, לנהל את הדיון.

מאיר צור: אז אני שמח שאני מדבר לפני שאתה מוציא אותי.

מאיר צור: תנועת המושבים עבדה עשרות שנים.

מאיר צור: היא הוקמה לפני מעל 80 שנה.

מאיר צור: תנועת המושבים, מהרגע הראשון הייתה לה תנועת נוער.

מאיר צור: תמיד היינו קשורים בצורה כזאת או אחרת לנוער העובד והלומד.

מאיר צור: באיזשהו שלב בגלל עניינים של רגולציה גם כל הענייניים הכספיים עברו דרך הנוער העובד והלומד.

מאיר צור: כל העניין הזה הלך והתעצם עם השנים.

מאיר צור: אנחנו עובדים כתנועה עצמאית כשהנוער העובד והלומד העבירו לנו והם היו לנו גם בתקופות מסוימות לעזר ולפעמים הם היו גם פחות לעזר.

מאיר צור: אין לנו שום רצון לריב עם הנוער העובד והלומד.

מאיר צור: אנחנו רוצים להיפרד יפה.

מאיר צור: התנועה שלנו התפצלה מהנוער העובד והלומד, היא תתקיים לבד.

מאיר צור: אנחנו יכולים לעשות שיתופי פעולה.

מאיר צור: אפשר לבדוק שותפות אחרת מזאת שהייתה.

מאיר צור: השותפות שהייתה לא תהיה.

מאיר צור: אדוני היושב ראש, מה שחשוב לי להגיד לך זה שהייתה החלטה במועצת תנועת המושבים, ואצלך בסיעה יש שני מושבניקים גאים.

מאיר צור: אתה יודע מה זה תנועת המושבים.

יעקב מרגי: הנה, כבר טעית.

יעקב מרגי: יש יותר משני מושבניקים.

יעקב מרגי: היושב ראש מושבניק, חבר אגודה.

מאיר צור: אוקי, אז אני אתנצל, אז זו ממש מפלגה של מושבניקים ואני מברך על זה.

יעקב מרגי: ואנחנו סקטוריאליים.

מאיר צור: מסתבר.

יעקב מרגי: אבל עזוב, הדיון הוא לא אנחנו.

יעקב מרגי: אנחנו לא היינו חכמים, לא זכינו להקים תנועת נוער.

יעקב מרגי: לא הצלחנו.

מאיר צור: אנחנו רוצים שיכבדו את ההחלטה שלנו.

מאיר צור: אנשים שמדברים על דמוקרטיה ועל שוויון ועל המון דברים שהם נכונים, הם נכונים בחברה הישראלית, הם נכונים גם כשמישהו קם בבוקר ואומר, תן לנו - - -

יעקב מרגי: זה ב"אני מאמין".

יעקב מרגי: למה באתם לכאן?

מאיר צור: עכשיו באנו לכאן כי אנחנו רוצים שאתה לאנשים שיושבים מולך ממשרד החינוך ולשר החינוך לאפשר לנו באופן מיידי לקבל הכרה על ידי הממסד של תנועת נוער, לקבל את התקציבים.

מאיר צור: לא הגיוני שאנחנו נהיה עם 34,000 חניכים ומישהו אחר יקבל את התקציב שלנו.

מאיר צור: אנחנו, אני חוזר ואומר, מוכנים להגיע גם לפשרות עם הנוער העובד והלומד גם על זה אם הם יבואו איתנו להידברות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תשמע את משרד החינוך בסוף.

יעקב מרגי: מיכל בירן, בבקשה.

מיכל בירן: אני חושבת שאין דיון שציער אותי כמו הדיון הזה.

מיכל בירן: לא היה דיון כזה בשנים האחרונות מאז שאני חברת כנסת.

מיכל בירן: מאיר, שמעתי את מה שאתה אומר ואני גם מעריכה אותך באופן אישי, אבל אני לא יכולה שלא לחשוב שהדיון הזה לא היה צריך להתקיים כאן.

מיכל בירן: את הדיון הזה, את אי ההסכמות שהן לגיטימיות בתוך אינטראקציה בין קבוצות ואנשים לא היה צריך לעשות כאן.

מיכל בירן: חיים, אמרת שאתה רוצה להוציא את הפוליטיקה, אבל להביא את הדיון הזה דווקא לכאן, לוועדה, זה בדיוק להכניס את הפוליטיקה למקום שהיא לא הייתה אמורה.

חיים ילין: לא הקשבת, פוליטיקה סיעתית.

חיים ילין: איפה שיש שני אנשים, יש פוליטיקה, גם בזוגיות, רק שתדעי.

יעקב מרגי: חיים, בלי קריאות ביניים.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לקיים דיון ענייני ומהותי.

יעקב מרגי: אין נושא שהוא לא לדיון ציבורי בוועדות הכנסת.

יעקב מרגי: זו דעתי.

מיכל בירן: דעתך, אני מבינה את הגישה שלך.

מיכל בירן: את הגישה של חיים אני פחות מבינה.

מיכל בירן: אני חושבת שלהביא את זה לכאן בדיוק הכניס פוליטיקה סיעתית.

יעקב מרגי: לא ניתן.

יעקב מרגי: אל תלכו לשם.

מיכל בירן: אני שולטת בעברית ואני ממש אשמח לסיים את דבריי ללא הפרעות.

מיכל בירן: מבטיחה לא להאריך.

יעקב מרגי: אם לא תפני לחברי כנסת, אישי, הם לא יענו לך.

מיכל בירן: בסדר, אבל אני לא יכולה להתעלם מזה שחיים יזם את הדיון הזה.

מיכל בירן: אני חושבת שזה היה מיותר.

מיכל בירן: אני חושבת שבסוף מדובר בהרבה חניכים ומדריכים ברחבי הארץ.

מיכל בירן: נראה לי שרובכם יודעים שהייתי עד גיל 27 בנוער העובד והלומד בדרור ישראל ולמעשה הייתי רכזת המחוז של הבת שלך, גיל, כשהייתי רכזת מחוז נגב של הנוער העובד והלומד.

מיכל בירן: זה צורם לי שאת כל הפעילות המקסימה הזאת שעושים חניכים ומדריכים בכל רחבי הארץ גם במושבים, בנוער העובד והלומד בכל רחבי הארץ, להביא את זה לכאן למריבה פומבית זה בעיניי מיותר, גורם נזק.

מיכל בירן: מאיר, חבל לי מאוד שבחרת בדרך הזאת.

מיכל בירן: אני רוצה לקוות שאך ורק טובת העניין עומדת לנגד עיניך, אבל כשמביאים את זה לכאן ערב בחירות, אני לא יכולה שהספק לא ינקר במחשבותיי, ומתוך החיבה שאני רוכשת אליך, זה מצער אותי מאוד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הנוער העובד והלומד, יו"ר, פסח האוספטר.

פסח האוספטר: אדוני היושב ראש, אני מבקש לפנות אליך ולשאול אותך האם אתה יכול לומר לי מכל היושבים והיושבות כאן עם החולצות הכחולות והשרוכים האדומים, מיהו מושבניק, מיהו ערבי, מיהו עירוני, מיהו דרוזי, מיהו קיבוצניק?

יעקב מרגי: אני לא עסוק בכך.

פסח האוספטר: כולם עם שרוכים אדומים וחולצות כחולות, כולם עם אותם סמלים, כולם עם אותם תגים.

פסח האוספטר: נשאלת כאן השאלה המאוד פשוטה, האם המחלוקת הזאת שבפניה אנחנו עומדים היא מחלוקת לשם שמיים שסופה להתקיים?

פסח האוספטר: על מה אנחנו בעצם מדברים כאן, אדוני היושב ראש?

פסח האוספטר: מה עומד כאן בעצם בסיס השאלה של הרצון להיפרד?

פסח האוספטר: אומר כאן חברי מאיר צור, בואו, אני רוצה לשבת עם הנוער העובד והלומד ולפתור את הבעיה.

פסח האוספטר: האם אני יכול לשבת באיזשהו חדר ולחלק את חניכי הנוער העובד והלומד ביני לבין מאיר צור?

פסח האוספטר: האם אני יכול לעקוף את כל המערכות שמשרד החינוך במשך שני עשורים בנה, אם זה ראמ"ה, אם זו הערכה, אם זו מדידה, אם זו רגולציה, אם תקנות, אם חוקים, לשבת ולהגיד, למישהו יהיו 10,000 חניכים ולמישהו אחר יהיו 15,000 חניכים?

פסח האוספטר: אני לא רשאי לעשות זאת.

פסח האוספטר: זה תפקידו של משרד החינוך.

פסח האוספטר: איזה טענות יש כלפי תנועת הנוער העובד והלומד?

פסח האוספטר: שאנחנו לא היינו מוכנים לבוא ולשבת באיזשהו חדר חשוך ולחלק את החניכים בינינו?

פסח האוספטר: יש בחדר הזה בסך הכול שני אנשים שיודעים על מה המחלוקת, זה מזכיר תנועת המושבים ואני, ואינני רוצה לפרוס כאן בפניכם את המחלוקת משום שהיא איננה לכבודו של הבית הזה.

פסח האוספטר: אני רוצה לומר כאן עוד דבר.

פסח האוספטר: אדוני היושב ראש, אם מחר תופיע אצלך קבוצה מדרום הר חברון של תנועת בני עקיבא ותאמר לך, אנחנו מבקשים להיפרד מתנועת בני עקיבא ואנחנו מבקשים להקים תנועת בני עקיבא ב'.

יעקב מרגי: זה לא המקרה.

פסח האוספטר: בוודאי שזה המקרה.

יעקב מרגי: לכן יש פה בירור ויש פה דיון.

יעקב מרגי: סליחה, מי זה אמר דמגוגיה?

יעקב מרגי: פעם אחרונה שהזהרתי אותך.

יעקב מרגי: פעם שנייה תצא לבד.

יעקב מרגי: אנחנו לא בוועדה שהבריונות שולטת בה.

יעקב מרגי: כל אחד יאמר מה שהוא רוצה ובלבד שלא יפגע באחר.

פסח האוספטר: לכן אני מבקש לשאול את השאלה הבאה: מה יאמר לילד או לילדה, לנער או לנערה ממושב חדיד או ממושב בית שערים או ממושב שדה צבי שההורים שלהם לבשו חולצה כחולה ושרוך אדום, שהסבא והסבתא שלהם הלכו עם חולצה כחולה ושרוך אדום?

פסח האוספטר: אנחנו רוצים לקרוע אתכם מתוך הנוער העובד והלומד, כי מה?

פסח האוספטר: כי אנחנו איננו רוצים להיות עם בני הנוער הערבים, עם בני הנוער הדרוזים, עם בני העיר?

פסח האוספטר: לכן אני חושב שכל המהלך הזה שיסודו איננו יסוד, לצערי הרב אני אומר את זה, איננו יסוד נקי כפיים, הוא איננו עולה בקנה אחד לא עם החוק, לא עם התקנות, לא עם הרוח הטובה ששררה, ואני קורא מכאן לחבריי ולחברי מאיר צור, איך אמרו פעם?

פסח האוספטר: תחזור הביתה.

יעקב מרגי: אשאל אותך שאלה, מכובדי.

יעקב מרגי: אתה מגדיר את בני המושבים כתנועת נוער?

פסח האוספטר: ודאי שלא.

יעקב מרגי: תודה.

פסח האוספטר: האם התקנות מגדירות את בני המושבים?

יעקב מרגי: שאלתי אותך.

יעקב מרגי: אני לא יודע, אני לא משפטן.

יעקב מרגי: בשונה מאחרים שמבינים הכול ויודעים הכול, אני משאיר את זה לסוף.

יעקב מרגי: אני אוהב להשאיר את זה לסוף, לשמוע את כולם.

עודד פורר: אני אגיד לך מה יאמר.

עודד פורר: יאמר שלא רוצים לא את זה ולא את זה, שיביאו תנועה אחרת.

יעקב מרגי: שיעשו מפקד חדש.

יעקב מרגי: סאלח סעד.

סאלח סעד: שלום לכולם, אני אתחיל בזה שאני הייתי אחרי הצבא חניך בנוער העובד והלומד הדרוזי.

סאלח סעד: יש לי גאווה ואני מאוד גאה בזה.

סאלח סעד: כל מה שאני חושב, אדוני היושב ראש, גם ככה אנחנו מכירים את תנועות הנוער העובד והלומד.

סאלח סעד: זה היום קרוב ל-100,000 חניכים מכל חבלי הארץ היפה הזאת, גם מושבניקים, גם קיבוצים, גם ערבים, גם דרוזים, מכל העדות.

סאלח סעד: זו פשוט גאווה לאומית למדינת ישראל שיש לנו את החולצה הכחולה והתג האדום בחולצה.

סאלח סעד: כל פגיעה בתנועה הזו שהיא תנועה עצמאית לחלוטין והיא לא פוליטית.

סאלח סעד: כל פגיעה של לקיחת בני המושבים או כל גוף אחר, זו פשוט פגיעה מהותית, א', במדינה שלנו, כי המדינה שלנו מלפני 80 שנה רגילה לראות את הנוער העובד והלומד חזק, מאוחד, עם כל המגוון הפוליטי והמגוון הדתי.

סאלח סעד: יכול להיות שקרה דבר לפני שלושה חודשים, שמאיר חברי היקר שאני מאוד מעריך אותו, הוא עבר לגוף פוליטי כזה או אחר - - -

מאיר צור: זה לא יפה - - -

יעקב מרגי: ידידי ומכובדי, פה בבניין הזה אם לא תסגל לך תכונות שהמעיים למישהו אחר מתהפכות ואתה שותק, אין מקום.

סאלח סעד: מאחורי הדברים האלה אני מריח ריח פוליטי, וכל פגיעה וכל לקיחת הנושא הזה לוועדת החינוך - - -

יעקב מרגי: אמרת.

יעקב מרגי: זה מרחף בחלל החדר.

סאלח סעד: כאן צריך לעשות דבר אחד.

סאלח סעד: חובתנו, א', לשמוע את כל הצדדים, ב', להשאיר את הדברים על כנם, כי 80 שנה של תנועה חזקה, מאוחדת עם כל חבל הארץ היפה הזאת שלנו, צריכה להישאר תמיד כך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הבא בתור, חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת חבריי לדיון, אני מייצג את החתכים של הניסיון גם מהעבר וגם מהווה.

איתן ברושי: הייתי בעצמי י"ג בחטיבת בני הקיבוץ המאוחד אז כשהיה הקיבוץ המאוחד, האיחוד והמושבים.

איתן ברושי: הייתי מרכז החטיבה בעצמי.

יעקב מרגי: כמה שנים עברו מאז?

איתן ברושי: כל אחד יעשה את החשבון.

איתן ברושי: הייתי מרכז החטיבה שידענו להיות תחת הכפיפות של הנוער העובד עם האבחנה בין הדגשים של אלה, אלה ואלה בלי לפגוע ביכולת הכוללת, כולל של החברה הישראלית.

איתן ברושי: בוודאי היום זו לא הכוונה שלי.

איתן ברושי: הייתי ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל, שבלי חטיבת בני המושבים לא היינו יכולים לקיים לעולם את הפעילות התנועתית, והייתי מזכיר התנועה הקיבוצית ואני מכיר פה את רוב השאלות ואת האנשים שעוסקים בזה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר משהו, אדוני היושב ראש, שכדאי להגיד בפתח הדיון, במגבלות הזמן.

איתן ברושי: אי אפשר להשוות את החינוך התנועתי במרחב הכפרי לחינוך התנועתי במקומות אחרים.

איתן ברושי: צריך להבין יותר מזה בלי לנקוט עמדה כרגע.

איתן ברושי: אין חופש בחירה לא לילדים ולא להורים.

איתן ברושי: מי שנולד בישוב כפרי מבודד הוא כפוף להחלטת היישוב שלו ובעיקר המועצה האזורית שלו, לאיזו תנועת נוער הוא ישתייך.

איתן ברושי: אין חופש בחירה בהרבה דברים, אבל מי שנולד להורים במושב או בקיבוץ, הוא מראש מקבל את ההחלטה על איזה בית ספר ובאיזו תנועת נוער.

איתן ברושי: מי שמחליט על תנועות הנוער, בגדול, אלה הן הנהגות היישובים וראשי המועצות האזוריות.

איתן ברושי: אני בטוח שיאשרו את זה פה.

חיים ילין: לא מאשר את זה.

יעקב מרגי: חיים, אתה לא מפריע.

איתן ברושי: אני גם לא מקבל שאם אנחנו נגיד שזה לא פוליטי, זה לא פוליטי.

איתן ברושי: אין פה מישהו שהוא לא פוליטי חדר הזה.

חיים ילין: הכול פוליטיקה.

איתן ברושי: לכן אני חושב שקודם כול צריך להבין מה נקודת המוצא לדיון הזה.

איתן ברושי: אין פה שאלה של כלליות אלא יש שאלה של הייחודיות של מגזרים כאלה או אחרים ויכולת לתת תשובה.

איתן ברושי: עכשיו אני אוסיף עוד משפט למי שלא מכיר.

איתן ברושי: מי שאחראי על החינוך הבלתי פורמלי ביישובים אלה היישובים והמועצות.

איתן ברושי: לא המדינה לקחה אחריות לעומת בית הספר האזורי שהעברנו אותו לאחריות המדינה, וגם לא יכולה להיות פה כפילות.

איתן ברושי: לא יכולה להיות פעילות רגילה שאני גם חבר בתנועת הנוער ואני גם חבר בחינוך הבלתי פורמלי במושב או בקיבוץ, שגם האגודות מממנות חלק ממנו, או ביישוב הקהילתי.

יעקב מרגי: גם אני לא.

יוסי יונה: איתן, אנחנו לא מבינים מה אתה אומר.

איתן ברושי: הדיון הזה הגיע מוקדם מדי לכנסת.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, היה צריך לאפשר מהלכים נוספים לפני שמביאים את זה לכנסת.

איתן ברושי: זה הגיע מוקדם מדי ולא מוכן לדיון בכנסת.

איתן ברושי: אני מציע, לסיכום, לקיים את הדיון אבל לא לסכם אותו.

איתן ברושי: התנועה הקיבוצית בישיבתה אתמול, היא רוצה המשך הדיאלוג.

איתן ברושי: אני רק רוצה לסכם ולומר שאין סתירה בין דבריהם של חבריי מהנוער העובד לבין דבריו של מזכיר התנועה המושבית או הקיבוצית ביכולת שהייתה גם בעבר ללבוש חולצות כחולות, ללכת עם השרוך האדום ולהיות כמי שנותן תשובה גם לצרכי החברה הישראלית המשתנה וגם לשמירת ייחודו של המרחב הכפרי, שזה לא אותו דבר, כאילו בדיון הזה הכול מובן אבל ברור בצדק, לחברים לא ברורה הסוגיה.

איתן ברושי: לכן אני חושב שצריך לאפשר את הבחירה, מצד אחד, ומצד שני את האוטונומיה הניהולית והתקציבית.

איתן ברושי: אני חושב שחייבים לחזור לשולחן של הידברות כדי לא לשבור את הכללים, אבל כן לאפשר את החופש המוגבל לפעול כל אחד על פי מצפונו והשקפת עולמו, ואני חושב שיש מקום לדחות את ההחלטה בחודש ולאפשר כאן הידברות בין הגורמים ולחזור לסכם בעוד חודש.

איתן ברושי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עורך דין אורי קידר.

אורי קידר: אני עורך דין, ב"כ תנועת המושבים ומטפל בהיבטים המשפטיים של ההיפרדות.

אורי קידר: כדי לשים את הדברים בפרופורציה ובקונטקסט נאמר כך: לא יושב בחדר הזה בן אדם שהוא חניך בתנועת המושבים, שמזהה את עצמו בצד של הנוער העובד והלומד.

אורי קידר: יש כאן שתי תנועות שעובדות יחד מזה הרבה מאוד שנים, אבל הן שתי תנועות, והשאלה של כבוד יושב ראש הוועדה, האם מדובר בתנועת נוער בני המושבים שזוכה לתשובה שלפי התקנות אין מדובר בשתי תנועות נוער, היא לא תשובה לדעתי שנכון להעלות אותה במקום הזה, במשכן הזה והיא לא תשובה שנכון להגיד אותה בפנים של 34,000 חניכים.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לבקר אותי ישירות, להגיד, זה לא המקום לשאול את השאלה?

אורי קידר: להיפך, השאלה הייתה מצוינת.

אורי קידר: הביקורת היא על התשובה.

אורי קידר: בני המושבים היא תנועה שבעצם יש לה סוג של הורים או יש לה אבא ואימא, שזה תנועת המושבים והתנועה הקיבוצית, אפשר לומר, והיא משתכנת אצל דוד שנקרא תנועת הנוער העובד והלומד שדואג להעביר לה כספים.

אורי קידר: אני לא רואה להלאות אתכם, אבל גם בעניין הזה יש קושי רב, מה קורה עם הכספים האלה שמועברים ומגיעים בחסר לבני המושבים.

אורי קידר: אין מחלוקת, כולל בכתובים לאורך עשרות שנים, לאחרונה בבית שנכרתה בהסכם לפני כעשר שנים, שלתנועת בני המושבים יש אוטונומיה, ואם הנוער העובד עומד כאן ואומר, אין דבר כזה בני המושבים, הוא לא רק חוטא לאמת שקיימת בפעילות בשטח ובלבבות של 34,000 חניכים, אלא גם למספרים שהוא עצמם חתום עליהם לאורך עשרות שנים, כולל מהשנים האחרונות.

סאלח סעד: עורך דין קידר, שאלה, בני המושבים היא תנועה עצמאית?

אורי קידר: בני המושבים היא תנועה שיש לה אוטונומיה.

אורי קידר: מבחינה ערכית, מבחינת התנהלות, מבחינה ארגונית, מבחינת הסמכויות שלה בתוך ההסכם עם הנוער העובד מול תנועת המושבים, היא תנועה עצמאית.

אורי קידר: מבחינת הצינור של העברת הכסף, ועל זה אנחנו יושבים כאן, על הצינור של העברת הכסף ממשרד החינוך ומהמקורות הציבוריים האחרים, הכסף הזה עובר דרך תנועת הנוער העובד והלומד.

מיכל בירן: במה היא נבדלת ערכית?

אורי קידר: על ערכים לא רצוי שעורכי דין ידברו.

אורי קידר: יש כאן אנשים מתנועת בני המושבים שידברו.

מיכל בירן: אבל זה טיעון מופרך.

מיכל בירן: ערכית היא לא נבדלת.

יעקב מרגי: אני מודה לך על השאלה המאוד ברורה, אבל דווקא לשם אני לא רוצה ללכת כי יתפתח פה דיון פוליטי שאני לא רוצה אותו.

אורי קידר: יש הבדל ערכי עצום בין שתי התנועות, והוא יעלה כאן על השולחן, אני מניח.

אורי קידר: אני רק אומר שהנוער העובד לא נלחם על ערכים כאן.

אורי קידר: הוא נלחם על הכסף.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: תראו, הדיון הזה מעורר תחושות מאוד קשות לפחות אצלי, לפחות משתי סיבות: א', כי יש פה גופים שהם בשר מבשרה של תנועתי.

איציק שמולי: לראות את ההתכתשות הזאת זה דבר שהוא מאוד לא נוח.

איציק שמולי: אני מוסיף את העובדה שמאיר צור, חבר כל כך יקר שלי, שזה בכלל שם אותי במקום מאוד לא נוח.

איציק שמולי: מה שבעיקר לא נוח זה כי ההתייחסות פה ל-30 וכמה אלף חניכים זה כאילו כמו מטבע עובר לסוחר.

איציק שמולי: זה מעורר בי תחושה לא כל כך נעימה.

יעקב מרגי: אבל בסוף המטבעות עוברים לסוחר.

איציק שמולי: כן, השאלה לאיזה.

איציק שמולי: תראו, אני חושב שהשאלה האמיתית שצריכה להישאל פה, אדוני היושב ראש, היא כזו: האם החוק מתיר להקים תנועת נוער עצמאית?

איציק שמולי: כן וכן.

איציק שמולי: השאלה שצריכה להיות מופנית פה ומונחת פה על השולחן, זה למה עכשיו?

איציק שמולי: השאלה השנייה שצריכה להיות מונחת על השולחן, מה היא ההצדקה לשבור או לעקוף או לבטל את הכללים שאותם קבע משרד החינוך?

איציק שמולי: לזה לא שמענו תשובה.

איציק שמולי: שמענו תשובה ערכית שלפחות מבחינת מאיר והחברים מהמושבים הם רואים את עצמם נבדלים.

איציק שמולי: הנוער העובד והלומד כמובן לא מסכים לתפיסה הזאת אבל יש פה ויכוח ערכי.

איציק שמולי: לא הונח בפני הוועדה טיעון בשם איזו הצדקה, בשם אלו סיבות נכון עכשיו לבטל ולעקוף את החוקים ואת הכללים שקבע משרד החינוך, שמוכיחים את עצמם עשרות בשנים.

איציק שמולי: זה אחד.

איציק שמולי: הטענה השנייה, אדוני היושב ראש, זו טענת הפרגמנטציה שאני מציע לוועדה לא להקל בה ראש, מכיוון שמה שעשוי לקרות בתנועה הזאת יכול בהחלט לקרות גם בתנועות אחרות ויש לזה גם היבט חברתי מכיוון שבסוף אנחנו יודעים שלמרות שמדינת ישראל היא מדינה קטנה, אם יש דבר שאנחנו מצטיינים בו זה עוני ופערים חברתיים, גם בהייטק.

מכלוף מיקי זוהר: אל תגזים, איציק.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא מצטיינים לא בעוני ולא בפערים חברתיים.

מכלוף מיקי זוהר: מדד הג'יני כל הזמן מראה שהפערים מצטמצמים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו עדיין בכובע של ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יוסי יונה: מקום אחרון ב-OECD בעוני.

יוסי יונה: על מה אתה מדבר?

יעקב מרגי: איציק שמולי ברשות דיבור, נא לא להפריע לו.

איציק שמולי: חברי, מיקי, אני ממש מצטער על החמיצות על הבוקר, אבל זה מה שאומרים הנתונים של ה-OECD.

איציק שמולי: תראה, אדוני היושב ראש, בסוף בגלל שלפחות מנקודת מבטי וזה גם מה שמראים הנתונים האובייקטיביים של ה-OECD, יש פערים ולא מעטים במדינת ישראל.

איציק שמולי: בסוף חס וחלילה עלול להיווצר מצב שבו גם בתוך התנועות וגם בתוך האזורים הגיאוגרפיים יקומו תנועות שיתבדלו אחת מהשנייה מבחינת חוזקן ויכולתן הכלכלית לקיים פעילות שוטפת.

איציק שמולי: מה לעשות, כאשר מסתכלים גם על המפה של המועצות האזוריות למשל, יש מועצות שהן חזקות יותר ויש מועצות שהן חזקות פחות מבחינה כלכלית כמובן, ולכן אני חושב שצריך להבין שברגע שמבטלים את הנהלים ואת החקיקה שקבע משרד החינוך מבלי שיש לזה סיבה מצדקת, אנחנו עלולים להפיל את הסכר שלדעתי עלול לשטוף - - -

יעקב מרגי: אנחנו לא עדיין לא שם.

איציק שמולי: אני יודע.

יעקב מרגי: אבל האזהרה שלך נשמעה.

איציק שמולי: תודה.

יעקב מרגי: הנוער העובד והלומד, רכז התנועה, רועי יסוד.

רועי יסוד: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

רועי יסוד: שמי רועי יסוד, רכז הנוער העובד והלומד.

רועי יסוד: תודה רבה על זכות הדיבור.

רועי יסוד: אדוני היושב ראש, אני מגיע לכאן אחרי שבועיים מאוד קשים.

רועי יסוד: אני רוצה להתחיל בשתי עובדות ואז ללכת למישור שאתה ביקשת, המישור הערכי.

יעקב מרגי: לא, אם טרחת לומר לי שאתה אחרי שבועיים קשים, יש מקום לציין מה עבר עליך בשבועיים האלה?

רועי יסוד: כן.

יעקב מרגי: אנחנו יכולים להיות רגועים?

יעקב מרגי: אל תפחד, אצלנו פה אתה תקבל הגנה מהיושב ראש.

יעקב מרגי: אף אחד לא יתקוף אותך על כלום.

רועי יסוד: תודה רבה.

רועי יסוד: ב-3 באוקטובר בשעות הבוקר פתחתי את הפייסבוק וראיתי שהתנועה שלי עומדת למשפט במכללת אחוה במעמד צד אחד, אני פסח ואף אחד מהנהגת הנוער העובד והלומד לא מוזמן למשפט השדה שנערך בתנועת המושבים.

רועי יסוד: בזה אחר זה עלו אנשים, הטיחו האשמות בתנועה שיקרה לליבם של אני חושבת חמישית מאזרחי מדינת ישראל מגיל 120 ומטה.

רועי יסוד: הביאו הרבה מאוד נתונים שגויים.

רועי יסוד: אני למדתי דבר אחד באזרחות, שמשפט במעמד צד אחד אינו משפט צדק.

רועי יסוד: זה דבר אחד.

רועי יסוד: דבר שני, בשבועיים האחרונים מוטחת ביקורת בעיתונות ובתקשורת על הנוער העובד והלומד.

רועי יסוד: הנזק כבר נעשה.

רועי יסוד: הנוער העובד והלומד שנצור בלב הרבה מאוד אנשים במדינת ישראל הואשם בבריונות, בכוחנות, בגניבה של לא פחות מ-30 מיליון שקל בעוד הביקורת של החשכ"ל, הביקורת של רשם העמותות, הביקורות של משרד החינוך לא יורדות מציון 98.

רועי יסוד: התקשרו אלינו מבנק הפועלים ומבנק מזרחי כמו שמקובל במערכות גדולות, אמרו, חברים, אנחנו מפסיקים לכם את האשראי, מדוע?

רועי יסוד: כי יש אצלכם בלגן.

רועי יסוד: הנוער העובד והלומד נתמך ממשרד החינוך, זאת אומרת שאנחנו מתקצבים את הפעולה לפני שאנחנו מקבלים עליה כסף, ובום, הבנק סוגר לנו את האשראי.

רועי יסוד: כל זה למה?

רועי יסוד: בגלל משפט שדה שדבר אחד נשכח בו, להזמין את הצד השני.

רועי יסוד: עכשיו אני רוצה להגיד משהו מדם ליבי.

רועי יסוד: אני בעשור האחרון רכז הנוער העובד והלומד.

רועי יסוד: אני עוסק במאמץ אדיר להחזיק בתנועה אחת, בתקופה של פערים עצומים, יהודים, ערבים, דרוזים, דתיים וחילוניים, יוצאי אתיופיה ודוברי רוסית, קשר עם תנועה אחות בצפון אמריקה.

רועי יסוד: אני יוצא למסע לפולין עם 18 אוטובוסים וחלק ממה שאני אומר לחניכים, התנועה שלנו שיש בה 20% ערבים, היא נגד זכות השיבה, והתנועה שלנו שיש בה 20% ערבים היא בעד חוק השבות.

רועי יסוד: להחזיק דבר כזה זה חיל המשמר של הכנסת, זה חיל המשמר של הממשלה, זה חיל המשמר של מדינת ישראל.

רועי יסוד: זה הנוער העובד והלומד.

רועי יסוד: יותר מזה, לא ויתרנו, ניגשנו לבני עקיבא, ניגשנו לצופים, ניגשנו לנוער הלאומי, ניגשנו לאריאל, ביקשנו לכרות ברית וכבר שבע שנים שאנחנו מובילים את יום השנה לרצח רבין ומסלקים מהמגרש את הוויכוח הפוליטי ואומרים רק דבר אחד, צוואת הרצח היא שמירה על הדמוקרטיה, ולכן החברים שלי כאן מתנועות הנוער האחרות, ואני אשמח שהם ידברו, באו כדי להגיד דבר אחד, אל תפרקו את הניסיון שלנו, של כל תנועות הנוער להצליח ולאחד.

רועי יסוד: אני בעצמי עמדתי בשם בני המושבים בכמה הפגנות על החקלאות.

רועי יסוד: אני בעצמי עמדתי בשם הקנים הערביים בכמה הפגנות כדי ש-922 יגיע.

רועי יסוד: אני בעצמי עמדתי עם הדרוזים במאבק שלהם עכשיו נגד חוק הלאום.

רועי יסוד: עשיתי את זה לא לבד.

רועי יסוד: עשיתי את זה עם תנועה של 95,000 חניכים, עם תנועה שיש בה 18,000 חניכים על פי נתוני משרד החינוך, בבני המושבים, ועשיתי את זה מסיבה אחת מאוד פשוטה: כי מדינת ישראל יקרה לי ואני יודע שאם הנוער העובד והלומד יהיה חזק, לא חזק מדי, לא מעניין אותנו להיות הכי גדולים.

רועי יסוד: שאף אחד לא ישגה באשליות.

רועי יסוד: אף אחד מאיתנו לא רץ לפוליטיקה.

רועי יסוד: את אף אחד זה לא מעניין שנהיה מספר 1.

רועי יסוד: מעניין אותנו דבר אחד: שמושבניקים וקיבוצניקים וערבים ודרוזים ועירוניים יוכלו לשבת ביחד ולהגיד, יש לנו מערכת ערכים משותפת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יוסי יונה.

יוסי יונה: אדוני, כמו באמת חברי כאן, איציק שמולי שדיבר לפניי, זה דיון מאוד מצער והלוואי והוא לא היה מתקיים.

יעקב מרגי: למה הוא מצער?

יוסי יונה: אני אגיד לך למה, כי אנחנו מדברים על קרע בתוך בית.

יעקב מרגי: לא יהיה קרע, אל תדאג.

יוסי יונה: בסדר, אני מקווה שלא יהיה קרע.

יעקב מרגי: אנחנו שואפים בלי קרעים.

יעקב מרגי: אל תאיימו עלינו.

יוסי יונה: לא, אני לא מאיים.

מיכל בירן: אם שני האחים שלך היו באים כאן לעשות את הדיון המשפחתי, היית רוצה למות.

יעקב מרגי: את יודעת שאני זוכר את אחי הגדול, הבכור, שהוא בנערותו, עוד היכולת הכלכלית הייתה טובה, חבר תנועת נוער עם חולצה כחולה ושרוך אדום, אבל הוא מ-73' נמצא בקרית ארבע.

רועי יסוד: גם זו הצלחה של תנועת נוער ואני זוקף את זה לזכותנו.

יעקב מרגי: אני רואה בו סיפור הצלחה.

יעקב מרגי: לא אמרתי את זה בהתנצלות.

יעקב מרגי: מכובדי, אולי לא הבנת את המסר.

יעקב מרגי: אני מאלה שפורץ תבניות.

יעקב מרגי: אתם לאט לאט תכירו אותי.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

יוסי יונה: אז אם כבר אנחנו מדברים פה על גילוי נאות, ברור שלי יש פינה מאוד חמה לנוער העובד והלומד כי אני חניך של התנועה.

יוסי יונה: במשך שנים ארוכות אני כרוך בפעילות שלהם.

יוסי יונה: מדובר באמת בחבורה ערכית ואידיאולוגית מופתית ובוודאי גם בני המושבים.

יוסי יונה: בוודאי אני גם חסיד מאוד גדול של רב-תרבותיות ואז באמת נשאלת השאלה האם קבוצות מסוימות אינן רוצות להיכלל בתוך איזשהו מארג מסוים?

יוסי יונה: זו זכותן, אבל כאן עולה השאלה המאוד חשובה שעלתה ולטענתי או לדעתי עדיין לא קיבלה מענה, האם מדובר כאן על שתי תנועות בעלות ייחוד תרבותי ערכי ואידיאולוגי מאוד ייחודי שמצדיק בקשה להיפרדות?

יוסי יונה: ודאי שבישיבה כזאת אנחנו לא מוסמכים לקבוע את העניין הזה.

יוסי יונה: מצד שני, גם קיימת הטענה שהציג אותה כאן רועי יסוד באופן מאוד משכנע, שיש ערך מאוד גדול למיכל המשותף, אז כאן אנחנו באמת בדילמה הזאת, ולכן עמדתי מאוד ברורה.

יוסי יונה: היה וניתן למנוע את המהלך הזה, יכול להיות שהוא מבורך.

יוסי יונה: אני גם מצטרף לחבריי שאמרו כאן שכן, לא ניתן להתעלם מהשאלה של ההקשר הפוליטי שהסיפור הזה עולה.

יוסי יונה: האם הוא מושפע מההתרחשויות הפוליטיות האחרונות שניחתות?

מאיר צור: תפסיקו עם הפוליטיקה הזאת.

מאיר צור: שום דבר פה לא פוליטיקה.

מאיר צור: יש גבול לשטויות האלה שאפשר לדבר, פוליטיקה, פוליטיקה.

יעקב מרגי: מאיר צור, אני אוציא אותך.

מאיר צור: הפוליטיקה היחידה זה כאן.

יעקב מרגי: ההבדל בינו לבינך, שהוא יכול לומר ואתה לא יכול להתפרץ.

מאיר צור: בסדר, אבל יש גבול לשטויות האלה.

יעקב מרגי: מאיר צור, תודה.

יעקב מרגי: פעם אחרונה, אני אוציא אותך.

מאיר צור: בסדר, תוציא אותי.

יעקב מרגי: אל תגרום לכך.

יעקב מרגי: יוסי, לסיכום.

יוסי יונה: בכל אופן, אי אפשר להתעלם מההקשר הפוליטי.

יוסי יונה: עכשיו בואו נעשה איזשהו תרגיל מחשבתי, אני מציע אותו כאן ליושבים מסביב לשולחן הזה, שהדיון בפיצול או באיחוד ידחה בחצי שנה, נניח.

יוסי יונה: מאיר צור שטוען שאין הקשר פוליטי, נניח ומישהו עכשיו יקבע טענה שהדיון הזה יתנהל אחרי הבחירות לכנסת.

יעקב מרגי: תודה, יוסי יונה.

יעקב מרגי: מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: ראשית, מאחר והנושא בעיניי הוא נושא קודם כול באמת ערכי וממלכתי, אז אתייחס אליו באופן הזה.

מכלוף מיקי זוהר: ברור לכולם שלכל אחת מתנועות הנוער יש איזושהי אג'נדה פוליטית שעומדת מאחוריה, אבל בסוף זה חינוך בלתי פורמלי חשוב שאנחנו במדינת ישראל רוצים לקדם ויש לנו שאיפה שכל ילד במדינת ישראל ייקח חלק בחינוך הבלתי פורמלי הזה, לא משנה באיזו מסגרת, אגב.

מכלוף מיקי זוהר: חלק ילכו לנוער העובד והלומד, חלק ילכו לתנועת בית"ר, חלק ילכו לבני עקיבא, וטוב שכך, שכל אחד ישתייך לחינוך הבלתי פורמלי הזה, כי זה דבר חשוב, זה דבר ערכי וזה דבר שמוסיף מאוד לחברה הישראלית, לכן העיקרון שאני רוצה לדבר עליו הוא לא קשור לזיהוי הפוליטי או לא למה כל תנועה מייצגת.

מכלוף מיקי זוהר: מהחשש הזה בלבד אני רוצה להבין את עיקרון הדיון ואת מטרתו.

מכלוף מיקי זוהר: הרעיון הוא בעצם לייצר מצב שיהיו עוד תנועות נוער, לא תנועות נוער מסוימות שקיימות כרגע אלא להרחיב את היריעה.

יעקב מרגי: זו לא מטרת הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: זה בעצם בסוף מה שיהיה כתוצאה מהרעיון שאנחנו מקבלים פה, כי אם וכאשר תהיה אפשרות להתאגד או להתכנס או כל הדברים שאתם עכשיו מנסים לקדם, מחר יבוא כחלון או יבוא יש עתיד ויקימו תנועות נוער וינסו בסופו של דבר לייצר את האג'נדה הפוליטית שלהם.

יעקב מרגי: אז אני אמרתי בתחילת הדיון ואני אגיד לך, מטרת הדיון - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע מה אני אומר, חבר הכנסת מרגי, ואני גם תכננתי את דבריי מראש, ולכן הרעיון שאולי פחות מטריד, שאנחנו מנסים להוציא את הפוליטיקה מהעניין הזה, בעצם אנחנו מכניסים את הפוליטיקה לעניין הזה, למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי הרי יש איזושהי גחמה, אני מניח, ליושב ראש הסיעה שלך, חבר הכנסת ילין או ליושב ראש סיעת כולנו, כחלון, לנסות להקים איזה שהן תנועות נוער מזוהות פוליטיות.

חיים ילין: מיקי, לא שמעת אותי בתחילת הדברים, אז אני לא יכול לענות לך.

מכלוף מיקי זוהר: אוקי, אני רק אומר את דעתי.

מכלוף מיקי זוהר: אחר כך אני אשמח גם לשמוע.

חיים ילין: דיברתי כראש מועצה לשעבר, בלי אג'נדה פוליטית אלא מתוך אחדות, מתוך זה שקיבוצניקים היו בבני המושבים.

מכלוף מיקי זוהר: תראה, הרי כולם אומרים שאתה באמת זן נדיר ונטע זר - - -

יעקב מרגי: לא נטע זר, זן נדיר.

חיים ילין: מיקי, אני חייב להגיד לך שההתפלפלות שלך היא פשוט - - - .

חיים ילין: לא יודע איך לאכול את זה אפילו.

מכלוף מיקי זוהר: אני ממש לא רוצה להאכיל אותך, גם לא להשקות אותך.

חיים ילין: למה, כי אני עוקף אתכם מימין בעוטף עזה?

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא, אתה לא עוקף אותנו מימין.

מכלוף מיקי זוהר: עוטף עזה מעולם לא הצביעו לנו וכנראה גם לא יצביעו לנו.

חיים ילין: לא, אנחנו עוקפים אתכם מימין.

מכלוף מיקי זוהר: זה בסדר, אנחנו דואגים להם בכל מקרה.

מכלוף מיקי זוהר: המסר שלי, אגב, חבר הכנסת מרגי, הוא מסר שלא שמעתי אותו קודם.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא הייתי הרבה זמן בישיבה אבל לא שמעתי שאת המסר הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שזה המסר המרכזי שאנחנו צריכים להתמקד בו.

מכלוף מיקי זוהר: אם הרעיון שיש פה היום הוא בעצם לייצר עוד תנועות נוער מזוהות פוליטית כדי לקדם אג'נדות פוליטיות, אני לא אתן לזה יד, אני לא אתן לזה לקרות.

יעקב מרגי: גם אנחנו איתך.

חיים ילין: מיקי, אנחנו איתך בזה.

מכלוף מיקי זוהר: אם וכאשר הדיון פה הוא דיון ערכי במטרה באמת לקדם את הרעיון של תנועות הנוער, לפתח אותו, לחזק אותו, אז כמובן שזה שיח מועיל ומכובד.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עוזי דיין.

30709: תודה על זכות הדיבור.

30709: אני כבן מושב היושב, כחניך בתנועת המושבים - - -

יעקב מרגי: למי שלא יודע איפה זה היוגב?

יעקב מרגי: אנחנו לא מוותרים בוועדה, ידיעת הארץ.

30709: היוגב זה ליד מגידו בעמק יזרעאל.

יעקב מרגי: אחד המקומות היפים במדינה.

30709: כחבר בחוג הטיולים הראשון של תנועת המושבים וכמדריך בהמשך בבני המושבים, אני רוצה לברך ולא להגיד שיש פה הרגשה קשה.

30709: אני חושב שצריך לברך על הרצון של עצמאות של בני המושבים, ולומר למה כבר לפני 55 שנה כשהייתי בקורס מדריכים של הנוער העובד, אז עשינו את הקורס בתוך הנוער העובד, כבר אז רצינו עצמאות.

30709: העלינו את זה, למה?

30709: קודם כול כי רצינו זכות להגדרה עצמית.

30709: מעלים את זה בהרבה דברים.

30709: כאן אני לא רואה שום מצב שבתנועת נוער, ומישהו שרוצה להקים משהו אחר, לא מבין איך אפשר להתנגד לזה.

30709: רצינו אז הכרה בייחודיות שלנו שכבר אז הייתה.

30709: רוב בני המושבים לא מרגישים שהם חלק בלתי נפרד מהנוער העובד.

30709: רצינו עצמאות בדרך החינוכית שכבר אז היו עליה ויכוחים.

30709: רצינו עצמאות ארגונית וניהולית, ואז למען האמת לא ידענו שגונבים אותנו בענייני הכסף.

30709: לא חשבנו על זה בכלל.

30709: היינו בני 15.

30709: רצינו עצמאות בהגשמה.

30709: מהסיבות האלה אני מאוד תומך במהלך.

30709: לסיום אגיד, יש פה איום של פוליטיזציה, בואו לא נהיה תמימים.

30709: יש פה איום של פוליטיזציה ולכן אני אושיט כל עזרה שאני יכול לכך שבני המושבים יהיו עצמאיים ואני אעשה גם את כל מה שאני יכול שבני המושבים לא יהפכו לתנועה פוליטית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: אני כן הקשבתי פה למכלול הדברים ויש פה באמת צדדים רבים.

מרדכי יוגב: תנועות הנוער, אין ספק, פתחת כבר, הן לבנה מאוד חשובה בחינוך הנוער בישראל והלוואי וכל ילד בישראל יזכה להיות בתנועות הנוער.

מרדכי יוגב: זה היה פרופ' יחזקאל דרור בקיבוץ שפיים, שנתן לנו את המכנה המשותף.

מרדכי יוגב: אמר, יש כאלה שרוצים שיהיה במדינה - - -, מדינה נורמלית, מנותקת משורשיה היהודים.

מרדכי יוגב: יש כאלה שרוצים שיהיה מת, מדינה - - - , ויש כאלה שרוצים שיהיה פה מיץ ויש הרבה סוגי מיץ.

מרדכי יוגב: מדינה יהודית ציונית, מיץ אשכוליות, מיץ תפוזים.

מרדכי יוגב: כולנו מיץ.

מרדכי יוגב: מיץ גזר וכו'.

מרדכי יוגב: בהחלט זה היה מכנה משותף רחב שאני מאוד שמחתי בו ומאז אני חי אותו.

מרדכי יוגב: כמזכ"ל בני עקיבא לשעבר אני חושב שיש מקום להגדיל את התקנות ויש מקום גם שמשרד החינוך, תהיה איזושהי תקנה גם לבניינם של סניפים וכלים כמו בפורמלי, כי בפורמלי ילד נמצא מ-08:00 עד 14:00 ובלא פורמלי הוא יכול לבלות שם גם את הלילות, מכיר אנשים, בבני עקיבא וסניף תל אביב צפון שהתחתנו וגרו בסניף, והנה פסח גר עוד בסניף גם שנים ארוכות.

מרדכי יוגב: בשורה תחתונה, עם כל הערכתי, אני חושב שיש פה גם צדדים שונים כפי שביטא גם עוזי, הדובר האחרון.

מרדכי יוגב: יש קושי מסוים בלהחזיק דברים בכפיה, אבל יחד עם זאת אני הייתי הולך למה שאמר חברי, חבר הכנסת איתן ברושי, אבל הייתי אולי מבטא את זה, ואני פונה פה גם למשרד החינוך, לחפש את הדרך להידברות פנימה.

מרדכי יוגב: בוודאי אנחנו כוועדת חינוך לתת לכך את הזמן.

מרדכי יוגב: יש כלל כלשהו בתלמוד שקוראים לו "זבלה".

מרדכי יוגב: מי שלא מכיר אותו, משמעותו פישור, גישור, זה בורר לו אחד, זה בורר לו אחד.

מרדכי יוגב: כל אחד בוחר איש רציני לייצג אותו.

יעקב מרגי: ותראה מה נהיה מה"זבלה" פה בשיח הציבורי שלנו.

מרדכי יוגב: ושני האנשים הרציניים האלו שכל צד ברר לעצמו, בוררים את השלישי כאדם נטול פניות ואחר, תגידו שופט עליון לשעבר או אינני יודע מה.

מרדכי יוגב: גם שם יש נטיות, אבל תבחרו.

מרדכי יוגב: השניים האלה בוחרים את השלישי, ואולי לבוא בדברים ולראות מה יהיה סופה של החלטה זו.

מרדכי יוגב: בריא שאם זה יחזור אלינו כוועדת חינוך, אז הנטיות הפוליטיות של כל אחד פלוס ההשלכות על תנועות אחרות או דברים אחרים, פשוט שהם יהיו גם בגוף העניין ואני הייתי רוצה שבגוף העניין יהיה טובתם של הילדים שבתנועות הנוער, לכן אני מציע, אדוני היושב ראש, שניתן את הצ'אנס הזה ולא נבחר באופן גורף שאנחנו אלה המחליטים כאן ועכשיו, אלא ננסה לפחות לשאוף לעוד איזה זמן של מאמץ הסדרתי או מאמץ היפרדותי כזה או אחר לפי החלטה בין שתי התנועות.

חיים ילין: אני לא מצליח להבין מאיפה נתפס שאנחנו, ועדת חינוך הולכת לקבל החלטה.

חיים ילין: אני לא מצליח להבין מאיפה זה בא.

מרדכי יוגב: אי אפשר לחנך בכפיה ויכול להיות שהתוצאה תהיה יחד ויכול להיות תהיה התוצאה היפרדות, אבל אני מציע שזה יעשה בראש ובראשונה על ידי נציג מכל תנועה ושיבחרו את הנציג השלישי ובאיזושהי הידברות, תגיד אתה את משך הזמן, נגיע גם לתוצאה שבסוף ילדי ישראל ייהנו ממנה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כרמל סלע, בבקשה אדוני.

כרמל סלע: כרמל סלע, ראש המועצה האזורית חוף כרמל מזה 15 שנים.

כרמל סלע: משפט הפתיחה שלך היה מאוד מעניין.

כרמל סלע: אמרת, אם לא רוצים דיון, סימן שיש פה משהו, ולמה לא עושים דיון?

כרמל סלע: כי הסיפור פה הוא לא מה שמספרים פה ואין פה ערכים ואל תספרו סיפורים ואין פה פוליטיקה בכלל, כי בהחלטה של תנועת המושבים היו כל המפלגות.

כרמל סלע: אין פוליטיקה.

כרמל סלע: הסיפור בחדר הזה והפיל שיושב פה הוא כסף.

כרמל סלע: רק כסף.

כרמל סלע: אתה אמרת במהלך הדברים שלך, יש פה מטבעות.

כרמל סלע: אמרת מטבעות הסוחר.

כרמל סלע: הסיפור פה הוא המטבעות והסיפור פה שכאבה לו הבטן שבועיים.

כרמל סלע: אתה יודע למה כאבה לו הבטן?

כרמל סלע: כי בספטמבר הוא ביקש הלוואה מתנועת המושבים של חצי מיליון שקל, כי הוא היה בחריגה, אז שלא יספרו סיפורים.

כרמל סלע: עכשיו תראו, חבר'ה, מה זה הסיפור הזה של קריעה של תנועות שקורעים?

כרמל סלע: אין פה שום קריעה.

כרמל סלע: יש פה תנועות שאומרות תודה רבה, תן לי את מה שמגיע לי, תיקח את מה שמגיע לך, אתה ילד גדול.

כרמל סלע: אני לא צריך שיפקחו עלי, שיבדקו אותי.

כרמל סלע: אני רוצה לחיות לבד, בכייף.

כרמל סלע: זה הסיפור.

כרמל סלע: הסיפור הוא כסף והסיפור הוא שליטה.

כרמל סלע: משפט אחרון.

כרמל סלע: פה משתמשים הרבה במשפטים מהתנ"ך.

כרמל סלע: מחלוקת לשם שמיים סופה להתקיים.

כרמל סלע: למה סופה להתקיים?

כרמל סלע: כי טובת הציבור.

כרמל סלע: היא המחלוקת.

כרמל סלע: היא לא לטובת הציבור.

כרמל סלע: היא לא מתקיימת.

כרמל סלע: פה היא תתקיים כי היא לטובת הציבור.

יעקב מרגי: לפי הסוף נדע מה ההתחלה.

יעקב מרגי: סופו מעיד על תחילתו.

כרמל סלע: בסוף ניפרד.

כרמל סלע: תודה רבה לכם.

כרמל סלע: חוויתי את שתי התנועות.

כרמל סלע: הנוער העובד והלומד היו בחוף כרמל כמה שנים.

כרמל סלע: לא הרגשתי אותם, לא שמעתי אותם, לא ראיתי אותם.

כרמל סלע: קשקוש.

כרמל סלע: לעומת זאת בחמש השנים האחרונות בני המושבים, אתה מרגיש תנועה עם מעורבות חברתית, מעורבות קהילתית.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: דורון שידלוב.

דורון שידלוב: תודה.

דורון שידלוב: ראש מועצה אזורית ברנר.

דורון שידלוב: אני הצבעתי בעד ההיפרדות.

דורון שידלוב: אני לא מכיר את הנוער העובד והלומד, לא ראיתי אותם מעולם, לא שמעתי אותם למרות שאני חלק מהתנועה.

דורון שידלוב: בני המושבים זו התנועה וכך היא תמשיך להיות וכדאי מאוד שיפנימו שיש תנועה שנקראת תנועת בני המושבים, תנועה של המרחב הכפרי והיא התנועה ששולטת והיא התנועה שתמשיך להיות וכדאי שיעשו את זה בצעד מכבד ומכובד.

יעקב מרגי: יש אחד שמייצג את עצמו ואת ערכו, מחנך מהנגב.

יעקב מרגי: אייל מור יוסף, בבקשה אדוני.

אייל מור יוסף: תודה רבה.

אייל מור יוסף: קוראים לי אייל מור יוסף.

יעקב מרגי: מה הביא אותך הלום?

אייל מור יוסף: לפני 14 שנה הובלתי יחד עם ראש המועצה שלי, עם מר שמואל ריפמן ז"ל כניסה של בני המושבים לעבודה ב-13 יישובי רמת נגב.

אייל מור יוסף: מאז ועד היום חוללנו מהפכה בחינוך הבלתי פורמלי.

יעקב מרגי: חוללתם מהפכה בכלל באזור הזה.

אייל מור יוסף: ברמת נגב בכלל ובחינוך הבלתי פורמלי בפרט.

אייל מור יוסף: כשאנחנו מדברים על תנועת נוער אנחנו לא מדברים על איזו קבוצה איזוטרית שנמצאת באיזשהו מקום, אנחנו מדברים על 90% מהילדים שנמצאים בפעילות מדי שבוע ובמפעלים.

אייל מור יוסף: בשכבה הבוגרת 60% בערך.

אייל מור יוסף: זו בהחלט מהפכה.

אייל מור יוסף: תנועת בני המושבים, תנועה, חטיבה, תקראו לזה איך שאתם רוצים, משהו שמאוד יקר לליבי.

אייל מור יוסף: כשאחת הילדות שלי עוברת בכיתה ד' בשער אש או שהבת הגדולה שלי סיימה קורס מדריכים, אני הזלתי דמעות כמו ילד.

אייל מור יוסף: תנועת נוער בעצם זה צוהר לחברה הישראלית וזה הדבר באמת הכי חשוב שלי חשוב שהילדים שלי יעשו.

אייל מור יוסף: אני באמת לא חושב שלחברה הישראלית צריך שתהיה עוד תנועה סקטוריאלית.

אייל מור יוסף: אני הייתי רוצה לראות כמו שדיברו פה הרבה מאוד דוברים חכמים לפניי, יותר חיבורים.

אייל מור יוסף: הייתי רוצה לראות יותר חניכים של בני המושבים.

יעקב מרגי: המסר הובן והועבר.

יעקב מרגי: רבותיי, יש לי 30 דוברים.

יעקב מרגי: יש לנו את משרד החינוך, אז אנא היעזרו בסבלנות.

יעקב מרגי: לא כולם ידברו, הנה אני אומר לכם מראש.

יעקב מרגי: דבי בראס.

דבי בראס: שלום לכולם, אני דבי בראס מהתנועה הקיבוצית, אני מנהלת את החינוך החברתי, החינוך הלא פורמלי בתנועה הקיבוצית.

דבי בראס: אני רוצה להתחבר למה שנאמר על זה שהחינוך הלא פורמלי במרחב הכפרי, יש לו מאפיינים ייחודיים והחיבור לקהילה הוא מאוד חשוב.

דבי בראס: האפשרות שהמחלוקת שניצבת פה בחדר תגרום לפגיעה במענה החינוכי החברתי בקיבוצים זאת סוגיה מאוד גדולה, מאוד בעייתית.

דבי בראס: תנועות הנוער תומכות בחוסן הקהילתי ואני מדברת לא רק קיבוצים, אלא מרחב כפרי בכלל.

דבי בראס: בני המושבים פעילים בכ-100 קיבוצים.

דבי בראס: שביעות הרצון היא מאוד גדולה והתנועה הקיבוצית מברכת את הבחירה לעבוד כתנועה נפרדת מתוך הבנה שצריך לשתף פעולה עם כולם.

דבי בראס: בתנועה הקיבוצית פעילות כל התנועות ואנחנו מקיימים שולחן שעובד על שיתופי פעולה.

דבי בראס: כמו שנאמר קודם, לבנות שפה משותפת זה דבר לא פשוט.

דבי בראס: אני רוצה להגיד שמה שחשוב זה לזכור את הילדים ואת הנוער ואת הקהילות ולא רק להתווכח על - - -

יעקב מרגי: אם הבנתי מהנאום שלך, שאת תודיעי לי אם נחזיר את הייחוד ואת השלווה.

דבי בראס: אני אומרת שאפשר להגיע להרמוניה גם בתור עבודה כגופים נפרדים שיש להם זהות נפרדת.

יעקב מרגי: הבנתי, עכשיו חידדת, זה יותר ברור.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מזכ"ל תנועת בני המושבים, שירי ארדיטי, בבקשה גבירתי.

שירי ארדיטי: תודה, אדוני היושב ראש.

שירי ארדיטי: יש לי הרבה מאוד דברים להגיד, אני אשתדל לדבר גם לעניין, אבל אחזור רגע לאמירה שלך.

שירי ארדיטי: הקשבתי בתחילת דבריך ואמרת שבעצם הנושא שאתה מבקש להביא לדיון זה בעצם ההסדרה לתקופת הביניים.

שירי ארדיטי: אתה לא רוצה להיכנס לעניינים משפטיים ואתה מבקש גם לא להיכנס לעניינים כלכליים ככל והם לא נוגעים לוועדה הזאת.

יעקב מרגי: פשוט חושדים בי בפוליטיזציה.

שירי ארדיטי: גם בי חושדים.

שירי ארדיטי: כנראה חושדים פה בכולם.

יעקב מרגי: לא, אני אמרתי את זה בלשון סגי נהור.

שירי ארדיטי: בסופו של דבר בני המושבים, גוף, תנועה עצומה, ואני לא נכנסת כרגע להגדרה המשפטית.

שירי ארדיטי: יושבים פה משני צידי החדר אנשים עם חולצות כחולות ושרוך אדום.

שירי ארדיטי: אם אני אשאל אנשים שפועלים בבני המושבים האם הייתי קוראת להם חטיבה, כל האנשים ששייכים לחטיבת בני המושבים, שיקומו, לא היה פה אף אחד שפועל בבני המושבים שהיה קם.

שירי ארדיטי: אם הייתי הולכת, ואני אלך למושבים ולקיבוצים וליישובים הקהילתיים שפועלים בבני המושבים ואני אשאל שם את ההורים ואת החניכים האם אתם חלק מהנוער העובד והלומד, לא יהיה אחד שקם אלא אם כן הנוער העובד והלומד הכניסו לשם רכזים ואנשים שפעלו במהלך התקופה האחרונה ונכון לעכשיו מנסים לבלבל את השטח.

שירי ארדיטי: בני המושבים זה ישות קיימת ואני לא נכנסת לשאלה המשפטית.

שירי ארדיטי: הישות הזאת היא נפרדת, היא שונה.

שירי ארדיטי: היא שונה באופן הפעולה שלה, היא שונה בתוכניות ההגשמה שלה, היא שונה בתפיסות הבוגרים שלה, היא שונה בתוכנית ההדרכה שלה, היא שונה במגוון החברתי.

שירי ארדיטי: אפשר לטעון שאנחנו סקטוריאליים.

שירי ארדיטי: הנוער העובד והלומד, במקביל אלינו מתקיים מעגל של קיבוצים ומושבים, שנקרא המרחב ההתיישבותי, זאת אומרת אנחנו לא גוזרים גזירה, ובמרחב ההתיישבותי יש עוד הרבה מאוד אנשים וגופים שפועלים.

שירי ארדיטי: גם לשיטת הנוער העובד והלומד, אגב, גם לשיטת משרד החינוך וגם בשיטת המספרים פה שנאמרים על ידי אנשים מכובדים, המספרים כל פעם מראים בצורה שונה.

שירי ארדיטי: גם הנתונים נמצאים לא אצלנו.

שירי ארדיטי: אין לנו לא נציגות בגופים של הנוער העובד והלומד, לא שקיפות לגבי מסמכים.

שירי ארדיטי: דבי דיברה פה לפני שנייה על התנועה הקיבוצית, על פורום תנועות נוער.

שירי ארדיטי: אני לא מורשית להיכנס אליו למרות ש-100 קיבוצים עובדים בבני המושבים באופן שונה מהנוער העובד והלומד, קיבוצים שבחרו ברובם לעבור לבני המושבים מהנוער העובד והלומד ונשארים אצלנו, אבל אני לא מוזמנת לפורום.

שירי ארדיטי: למה אני לא מוזמנת?

שירי ארדיטי: כי אנשים בנוער העובד והלומד ייצגו את עמדת וטובת בני המושבים.

שירי ארדיטי: תקופת הביניים.

שירי ארדיטי: בשעה זאת מתקיימים שימועים לעוד עובדים מבני המושבים.

שירי ארדיטי: כל המערכות של בני המושבים נוטרלו.

שירי ארדיטי: אין לנו יכולת להזמין אוכל לחניכים, הפלאפונים שלנו נותקו.

שירי ארדיטי: נכון לעכשיו תקופת הביניים שלנו, כולנו כרגע בהשבתה.

יעקב מרגי: למי ששאל למה הדיון, הנה, זו הסיבה העיקרית של הדיון.

שירי ארדיטי: יש גוף עכשיו, שייקח אחריות ויבין שיש פה פעילות שוטפת שצריך להמשיך אותה והוויכוח מלמעלה צריך - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש מושבניק מודאג, און רותם, בבקשה.

יעקב מרגי: אני אומר לך את האמת, ראיתי הנוער העובד והלומד, מושבניק מודאג, ציפיתי לראות סוף סוף איזה חניך תנועת נוער.

און רותם: שלום, אני בן מושב בשרון.

און רותם: עכשיו חוף הכרמל אבל בעבר הייתי לב השרון, מושב כפר הס.

און רותם: הייתי מהגרעין הראשון שיצא לגרעין עודד.

און רותם: הקמנו את גרעין עודד מרחבים.

און רותם: ישבנו ממש לידך.

קריאה: היית חמש.

און רותם: לא, גרעין עודד זה ישוב מרחבים.

קריאה: היינו באותה שנה.

און רותם: היינו באותה שנה.

און רותם: דווקא בגלל שאני מכיר.

און רותם: הבן שלי בגרעין בוגרים של הנוער העובד והלומד, ממשיך לחנך מטעם הנוער העובד והלומד, גם מועצות אזוריות וגם פעיל בכל הערים בכלל.

יעקב מרגי: קיבלת רשות דיבור, אז אתה מודאג.

יעקב מרגי: תגיד לי ממה אתה מודאג.

און רותם: אני מפחד שבני המושבים יהיו אליטיסטים ויתנתקו מהעם.

יעקב מרגי: זה לא פטרוניזם קצת, תגיד לי?

און רותם: חבר הכנסת יעקב, קשה לי להגדיר אבל אני רוצה רק להגיד, דווקא בגלל הפעילות הרבה והענפה של הנוער העובד והלומד בכל מגדרי הציבור הישראלי על גווניו השונים, הכרח וחשוב שבני המושבים יהיו חלק מזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ניתן סוף סוף.

יעקב מרגי: בן כמה אתה?

ינון איטח: אני בן 17.

ינון איטח: אני אציג את עצמי.

ינון איטח: שמי ינון שלום איטח, אני כאן ממועצה אזורית מטה יהודה ממושב נס הרים.

ינון איטח: אני רוצה קודם כול להגיד לכם תודה רבה על ההזדמנות שגם אני אדבר, גם החניכים, לשמוע גם את הקול שלהם.

ינון איטח: אני גרעינר בתנועת בני המושבים בגרעין עודד.

ינון איטח: אני עושה את שנת השירות שלי ברמת הגולן.

ינון איטח: קודם כול אני רוצה להגיד לכם תודה, לנוער העובד והלומד על ההזדמנות.

ינון איטח: סוף סוף אנחנו יכולים לשבת איתכם באותו שולחן.

ינון איטח: אני חניך בתנועה מכיתה ד', גם אפילו לפני.

ינון איטח: נתקלתי בכל שנותיי בתנועה והייתי גם חניך וגם מדריך בשני קנים שונים והיום אני גם יצאתי לשנת שירות.

ינון איטח: אף פעם לא הרגשתי חלק מתנועת הנוער העובד והלומד.

ינון איטח: נתקלתי בהם בדיוק פעמיים, פעם ראשונה בהכנה למסע לפולין שהתבשרתי שהמדריכים שלי צריכים להיות גם כחלק מהנוער העובד והלומד למרות שאין מה לעשות, אנחנו כבר מספיק גדולים כדי להיות עצמאיים, ובפעם השנייה כשהתקשרו אלי לפני שלושה שבועות ואמרו לי, שלום ינון, במידה והצוות המרכזי, הצמ"ר שמעליך מחליט משהו בניגוד למה שאתה רוצה, מה זה בניגוד?

ינון איטח: מישהו שאל אותי?

ינון איטח: בניגוד למה שאתה רוצה, אתה מתגייס.

ינון איטח: אתה מפסיק את השירות המשמעותי שעשית במהלך שנה שלמה, שאני בחרתי לדחות את שלוש השנים המלאות של השירות שלי ובחרתי לבוא ולעבוד במקום אחר שהוא לא הבית שלי, במרחק ארבע וחצי שעות נסיעה לכל כיוון.

ינון איטח: אני בחרתי לבוא ולעשות את זה מתוך אהבה למקום, מתוך אהבה למדינה, מתוך אהבה לערכים של תנועת בני המושבים.

ינון איטח: אני בחרתי לבוא ולעשות את זה ועכשיו שיחת טלפון ממחנך, ממישהו שקורא לעצמו מחנך, בא ואומר לי, לא.

יעקב מרגי: אתה הרגשת מאוים?

ינון שלום איטח: אני הרגשתי מאוים.

יעקב מרגי: אני אוהב את האסרטיביות שלך אבל אין לנו הרבה זמן.

ינון שלום איטח: אני הרגשתי מאוים כי רוצים לקחת את הערכים שלי ולשים פוליטיקה וכסף מעל הערכים שלי, ותנועת בני המושבים היום פועלת בליבם של 34,000 חניכים.

יעקב מרגי: ספרת אותם?

יעקב מרגי: היה מפקד?

ינון שלום איטח: אני לא בקיא בנתונים אבל הם כן.

יעקב מרגי: אל תסמוך עליהם.

יעקב מרגי: אני סומך רק על מפקד.

ינון שלום איטח: פועלת בליבם של 34,000 חניכים, כמו שאני יודע, והתנועה הזאת היא אש בלב שלהם כי מהרגע שאתה נכנס בכיתה ד' ועד הרגע שאתה יוצא - - -

יעקב מרגי: מר איטח המכובד, תודה, תשאיר לי זמן.

יעקב מרגי: הבנו את המסר.

יעקב מרגי: חניך, הנוער העובד והלומד, בבקשה.

יעקב מרגי: בן כמה אתה, מכובדי?

שיזף שושני: קוראים לי שיזף, אני בן 18.

שיזף שושני: אני היום עושה שנת שירות בפתח תקווה.

שיזף שושני: גדלתי בקיבוץ דגניה א' ליד הכנרת, התחנכתי במוסד שנקרא מרחב ההתיישבותי שנזרק פה.

שיזף שושני: אני גדלתי בנוער העובד והלומד, גדלתי כשהדריכו אותי בתוך הקיבוץ, ידעו להדריך מה זה קיבוץ, ידעו לתת מקום לייחודיות שלי בתור בן קיבוץ, ידעו לקחת אותנו להפגנות פה במחאה לפני שנתיים מחוץ למשכן הכנסת במחאת החקלאים.

שיזף שושני: אנחנו הלכנו ובכל זאת אנחנו היינו חלק מהתנועה.

שיזף שושני: אני לא מבין את הניסיון להציג את זה כאיזשהו משהו שסותר אחד את השני בין לגדול בהתיישבות העובדת לבין להיות חלק מתנועת נוער שהיא כללית, שהיא מפגישה חניכים ערבים וחניכים דרוזים וחניכים עובדים וחניכים לומדים.

יעקב מרגי: מה אתה ממליץ לנו, למבוגרים, עכשיו לאור המשבר שקורה?

שיזף שושני: בני המושבים הם חלק מהנוער העובד והלומד.

שיזף שושני: ככה אני ראיתי אותם כל השנים, ככה אני חיפשתי אותם.

יעקב מרגי: אבל ידעת לומר שהם בני המושבים.

שיזף שושני: ידעתי לומר שהם חלק מהנוער העובד והלומד, חטיבה בתוך הנוער העובד והלומד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הנוער הלאומי בית"ר, יו"ר, ניסים שלם.

ניסים שלם: אני רוצה להגיד לכל הנוכחים, ידידיי מכל הצדדים, חולצות כחולות, שרוך אדום.

יעקב מרגי: למה באת עם ורוד?

ניסים שלם: בגלל שאני נוער לאומי בית"ר.

ניסים שלם: משמאלי יושב בני עקיבא, שומר צעיר.

ניסים שלם: כולנו יושבים בבית אחד.

ניסים שלם: אני מבקש כולם, חברי מועצה יקרים, אתם באמת אנשים יקרים.

יעקב מרגי: חוששים מהשלכות רוחב.

יעקב מרגי: תהיו אחראים למעשיכם.

ניסים שלם: תשימו לב, יש לכם בית ואתם יושבים בתוכו.

ניסים שלם: אנחנו מדברים על מכלול הפסיפס של כל תנועות הנוער, מחרדים, וכולם יושבים איתנו.

ניסים שלם: אל תעשו במעשה, תחשבו רגע, שינוי תקנה בואו נעשה.

ניסים שלם: אתם יורים לכל כיוון.

ניסים שלם: אני יודע את הכאב שלכם, אני מרגיש אותו, אני שומע וקורא אותו.

ניסים שלם: אתם צריכים לחשוב.

ניסים שלם: אתם אנשי החינוך.

ניסים שלם: עוזי דיין יושב פה, שלפני כמה שבועות היה אצלי במחנה קיץ ודיבר מול חניכים, ואני בא ואומר לכולם, רגע, תורידו, לאט לאט.

יעקב מרגי: אני יכול לשאול משהו?

יעקב מרגי: יש מושג שבו כתוב: "מושך באוזני כלב מתעבר על ריב לא לו".

יעקב מרגי: הם רבים, מה אתה נכנס באמצע?

יעקב מרגי: תסביר לי.

ניסים שלם: אני רוצה להגיד לך, בתקנות ובחוקים כולנו חיים באותה סירה.

יעקב מרגי: יש לי חלום, לבטל את כל ארגוני הנוער, להפוך אותם לתנועות נוער.

יעקב מרגי: מספיק עם המועדון הסגור.

יעקב מרגי: לתת לכולם.

יעקב מרגי: פטריה גרעינית, נכון?

יעקב מרגי: בצבא לימדו אותנו, או שתהיו תלויים אחד בשני או שתהיו תלויים אחד ליד השני, אז תקשיבו, זה לא איום מה שאמרתי, אבל אני אנטי מועדונים סגורים, אנטי מה שהיה הוא מה שיהיה.

יעקב מרגי: יש תהליכים בחברה הזו.

יעקב מרגי: יש כאלה שלא אוהבים את זה כי זה נוגע להם.

יעקב מרגי: כשזה לא נוגע להם הם חסידים של האוורור, עין השמש מרפאה הכול וכל הסיסמאות היפות האלה, ואני שם, אני הילד המופרע של החצר, למה?

יעקב מרגי: אין לי עמותות, אין לי ארגונים, לא זכיתי להיות נוער.

יעקב מרגי: כלום.

יעקב מרגי: אין לי אבא ואימא רעיוניים, יש לי את הערכים שלי שינקתי מבית אבא.

יעקב מרגי: יש כאלו אוהבים אותם, יש כאלה לא אוהבים אותם ויש כאלה, פעם אוהבים, פעם לא אוהבים.

יעקב מרגי: זה אופיו של אדם שהוא עובד עם ערכים ולא מוטה צד אחד.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו נשמע את משרד החינוך.

יעקב מרגי: בבקשה.

שנית פנחסי הראל: אני אציג את עצמי.

שנית פנחסי הראל: עורכת דין שנית הראל מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

שנית פנחסי הראל: לא ניכנס עכשיו להרצאה ארוכה על המסגרת המשפטית.

שנית פנחסי הראל: אני רק אומר כמה מילים.

יעקב מרגי: הגיע אליכם הנושא הזה למגרש?

שנית פנחסי הראל: הגיעו אלינו כמה פניות מבא כוח המושבים.

שנית פנחסי הראל: גם השבתי לפניות האלה בעצמי.

שנית פנחסי הראל: אני אגיד בקצרה שהנושא של תנועות חדשות ושל גופים חדשים בכלל בתחום התמיכות מוסדר בכמה נדבכים, אחד זה הנחיות היועץ המשפטי לממשלה ונוהל התמיכות שמתייחס לנושא ולדרישה של שנתיים ניסיון של כל מוסד ציבור שפונה לראשונה לקבלת תמיכה.

שנית פנחסי הראל: זה הנוהל הכללי שחל, כל הגופים הנתמכים, בין אם תנועות נוער, בין אם גופים אחרות.

שנית פנחסי הראל: הנדבך הנוסף זה מבחן התמיכה הייחודי לתנועות הנוער ששם מופיע סעיף שנקרא תנועה מועמדת חדשה.

שנית פנחסי הראל: הסעיף הזה הוא סעיף שמחייב תנועה שמבקשת להיתמך כתנועת נוער, קודם כול להוכיח שנה של פעילות אחת לפחות כתנועת נוער ואז להיכנס לתקופה של מועמדות שיכולה להימשך עד שנתיים.

יעקב מרגי: יש לי שאלה אליך.

יעקב מרגי: משרד החינוך, אני לא יודע אם זו את או גברת ברוק.

יעקב מרגי: משרד החינוך מכיר לא בצורה של מבחני התמיכה.

יעקב מרגי: מבחני התמיכה, אנחנו מכירים את מבחני התמיכה.

יעקב מרגי: האם כישות רגולטורית הוא מכיר את המושג הזה שנקרא תנועת נוער בני המושבים?

שנית פנחסי הראל: מבחינת התמיכות?

יעקב מרגי: מבחינת תמיכות, ענית לי.

שנית פנחסי הראל: מהבחינה המשפטית לא.

שנית פנחסי הראל: מהבחינה המקצועית אתה יכול לשאול את אירית.

יעקב מרגי: בבקשה, זה מה שאמרתי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הבנתי אותך מבחינת מבחן התמיכות.

יעקב מרגי: בבקשה.

אירית ברוק: כמה מילים, קודם כול, יושבים פה בחדר מיטב האנשים.

יעקב מרגי: אני אומר לך את האמת בלי לפגוע בך, אני מקבל את נוכחותך כאן.

יעקב מרגי: ראוי שיחד איתך יהיה כאן מר גרוס הנכבד.

אירית ברוק: חגי בחו"ל.

יעקב מרגי: אז אני לא יכול לנזוף בו.

יעקב מרגי: אם הוא היה בארץ הייתי נוזף בו.

אירית ברוק: אז קודם כול, יושבים פה בחדר מיטב האנשים שאני מכירה את רוב המבוגרים היטב.

אירית ברוק: את הצעירים פה ושם.

אירית ברוק: תנועות הנוער, אני חושבת שאנחנו נמצאים במצב מאוד מעניין.

אירית ברוק: תנועות הנוער נמצאות במצב הטוב ביותר מעולם, כנראה, במדינת ישראל, כששרי החינוך האחרונים ובראשם שר החינוך הנוכחי בנט תומך ביד נדיבה - - -

יעקב מרגי: יד רחבה, מה שקרה עם כל החינוך הבלתי פורמלי בכלל, תנועות הנוער וארגוני הנוער בפרט.

אירית ברוק: נכון.

יעקב מרגי: רוח גבית של הוועדה.

יעקב מרגי: גם זה טוב שייאמר.

אירית ברוק: נכון, וגם הוועדה הייתה איתנו בסיור בארגוני הנוער או מוטב לומר, אנחנו היינו איתה בסיור מאוד מעניין.

אירית ברוק: יש פה באמת רוח גבית של חברי הכנסת לתמיכה בחינוך הבלתי פורמלי ורואים את התוצאות.

אירית ברוק: החינוך הבלתי פורמלי עולה ופורח.

אירית ברוק: תנועות הנוער הן בהחלט חוד החנית של התופעה הזאת.

אירית ברוק: אני יכולה לומר שלפני 15 שנים יכולנו רק לדמיין שהכנסת או מישהו בכלל באיזה כנס יזכיר משהו שקשור בתנועות הנוער או בחינוך הבלתי פורמלי והדבר הזה השתנה, אבל כשמשתנים הדברים האלה, וזו תופעה ידועה - - -

מאיר כהן: כמה חברים יש היום בכל תנועות הנוער?

מאיר כהן: יש לך נתון?

אירית ברוק: כן.

מאיר כהן: ב-1973 היו 65,000.

מאיר כהן: יש היום 65,000?

אירית ברוק: תן לי לסיים את המשפט.

אירית ברוק: מה שרציתי לומר, תופעה של פיצולים היא תופעה ידועה כשמתחיל להיות משהו לריב עליו.

יעקב מרגי: רווחה כלכלית.

אירית ברוק: לפני 15 שנה לא רק לא דיברו, גם לא היה על מה לדבר ולא היה למה להתפצל כי לא היה לאן.

אירית ברוק: אני מקבלת את מה שפה אנשים הציעו.

אירית ברוק: צריך להיות חכם בנקודות האלה ואני אומרת פה לשולחן משני צדדיו, לדעת להתגבר על המקומות האלה ולעבור אותם בשלום כי ארגונים יודעים להגיע לרוויה ולהמשיך לצמוח, בניגוד לבני אדם שמה לעשות, יש לנו התחלה וסוף ידועים, אז זו פעם אחת.

אירית ברוק: עכשיו לשאלתך.

אירית ברוק: באומדן האחרון שהיה ב-2015-2016 נמנו 280,000.

אירית ברוק: אנחנו מעריכים שהיום נכון ל-2018, תשע"ט אנחנו עומדים על 340,000.

אירית ברוק: זו עלייה מאוד גדולה רק של תנועות נוער.

מאיר כהן: מי התנועה המובילה, אם אפשר לשאול?

אירית ברוק: חלוקת העוגה לפי האומדן כמובן: הצופים עומדים על 26%, הנוער העובד והלומד 25.2% - - -

יעקב מרגי: אני אשאל שאלה.

יעקב מרגי: מגיעה בקשה מתנועת המושבים לחזור להיות עצמאיים.

יעקב מרגי: קיבלתם בכלל בקשה כזאת ואם קיבלתם, מה אתם מתכוננים לעשות?

אירית ברוק: אנחנו לא קיבלנו בקשה.

אירית ברוק: הבקשה הוגשה על ידי משרד עורכי דין שפנה לייעוץ המשפטי שלנו.

אירית ברוק: אנחנו כגוף מקצועי טרם קיבלנו בקשה.

יעקב מרגי: רגע, אתם לא אותו משרד?

שנית פנחסי הראל: מה שאירית מתכוונת, מה שלא התקבל זה בעצם בקשה להכרה במסגרת התמיכות.

יעקב מרגי: הם לא רוצים הכרה, הם טוענים שהם מוכרים.

שנית פנחסי הראל: לא, הם לא יכולים לטעון שהם מוכרים.

שנית פנחסי הראל: יש הליך סדור.

יעקב מרגי: הבנתי.

אירית ברוק: לעניין תקופת הביניים, למעשה למשרד אין מעמד בתקופת ביניים.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: אני אוהב רגולטורים שמחכים שהטיל ייפול ואחר כך מתעסקים, אז בואו תקשיבו, סיכמתי את הדיון.

יעקב מרגי: 14 יום מהיום.

יעקב מרגי: תנועת המושבים, אם אתם רוצים הגדרה עצמית, תבקשו אותה.

יעקב מרגי: לחזור להגדרה, תבקשו, תתנהלו מול המשרד.

חיים ילין: לא עם יועצים משפטיים.

יעקב מרגי: לא משנה עם מי, איך תעשו את זה.

יעקב מרגי: בדרך שלכם.

חיים ילין: זה מה שקרה פה.

יעקב מרגי: הנוער העובד והלומד, אני מבקש מכם בשבועיים האלה להמשיך להתנהל ולאפשר את קיומן של כל הפעילויות של כלל החניכים שלכם.

יעקב מרגי: בשבועיים האלה אני מבקש מהמשרד להגיש נייר עמדה מקצועי, גם פרק התמיכות וגם פרק ההגדרה העצמית.

יעקב מרגי: את העמדה שלכם ברורה, חתוכה.

יעקב מרגי: משפט סיכום, בבקשה.

חיים ילין: אני אומר את זה שוב, הנזק של המלחמה ביניכם יותר גרוע מהפירוד.

חיים ילין: אני אומר את זה לכולם.

חיים ילין: אם רוצים לעשות את זה כמו שצריך, אני מסיים במה שפתחתי, תנסו בשבועיים האלה, כי אני מכיר את מרגי.

חיים ילין: אני מציע בשבועיים האלה גם אם הבקשה לשבת, זאת אומרת שכשיהיה עוד שבועיים דיון, שלפחות נשמע שישבתם.

חיים ילין: הלכתם מכות אבל ישבתם, ולא לשמוע את הדיון הזה שהוא לא מוביל לשום מקום.

חיים ילין: שמענו גם את בית"ר.

חיים ילין: את בני עקיבא לא שמענו, את מה שנאמר פה על הר חברון, זה יכול לקרות לכל אחד, לכן הפיצול לא טוב, אבל מצד שני אם רק כסף, סבתא שלי אמרה, כל מה שניתן לפתור בכסף זו לא בעיה.

יעקב מרגי: תודה, רבותיי.

יעקב מרגי: זה הסיכום ככתבו וכלשונו.

יעקב מרגי: עוד שבועיים יהיו תשובות ונקיים דיון נוסף.