ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 680, 2018-10-15 10:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: אצלנו נוהגים לברך חורף בריא.

ניסן סלומינסקי: אז שיהיה לנו חורף בריא, הכוונה לגשמים וכל מה שצריך, שיהיה טוב.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שכולנו אגרנו כוחות לקראת המושב.

ניסן סלומינסקי: זה מושב ארוך - יש את חנוכה, יש את פורים במושב - ואנחנו צריכים הרבה כוחות.

ניסן סלומינסקי: אז שיהיו לנו הרבה כוחות ושנעשה רק דברים טובים.

ניסן סלומינסקי: שוב, ברוכים הבאים.

ניסן סלומינסקי: אני מברך בברכת בוקר טוב את חברתי חברת הכנסת, את אנשי הממלכה.

פנינה תמנו: ברוך הנמצא.

ניסן סלומינסקי: ואת כל המצטרפים.

ניסן סלומינסקי: את כל הלשכות – עורכי הדין, האגודה לזכויות, כל האחרים שמצטרפים.

ניסן סלומינסקי: אז כולם ברוכים ויש לנו עכשיו חוק שהוא חוק חשוב.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

אווקה זנה: אדוני היושב-ראש, עורך דין זנה, ראש היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות.

אווקה זנה: היחידה הוקמה בעקבות דוח פלמור בהחלטת ממשלה ואנחנו למעשה אחראים לעקוב ולדאוג שיהיו כלים כדי להיאבק בגזענות.

אווקה זנה: החוק הזה במהותו, אדוני, נועד להיאבק בגזענות שקיימת בחברה הישראלית, בעיקר בגזענות שנובעת על ידי נותני שירות ציבורי.

אווקה זנה: החוק הזה קיים כ-17 שנה וראינו שיש מיעוט של תביעות, גם אזרחיות.

אווקה זנה: החלק הפלילי כמעט ולא מיושם.

ניסן סלומינסקי: יש מיעוט תביעות בגלל שאין הפליה?

אווקה זנה: בגלל שיש הפליה, והנגישות, אנחנו יודעים שהנושא המשפטי בהתמודדות, גם הנפשית וגם הביורוקרטית, בניהול הליכים משפטיים בתביעה אזרחית הוא לא פשוט.

אווקה זנה: עיקר הנפגעים הם אוכלוסיות, אפשר לומר מוחלשות בשכבות שונות של החברה הישראלית.

אווקה זנה: אני אומר לאדוני, קודם כול היחידה היא יחידת תיאום.

אווקה זנה: היחידה מתאמת למעשה את הפעילות הממשלתית להתמודדות עם תופעות של גזענות.

אווקה זנה: אנחנו למעשה מעבירים פניות שמגיעות אלינו ליחידה לגורמים שונים במשרדי הממשלה.

אווקה זנה: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם הסיוע המשפטי, והחוק הזה נדרש כדי לאפשר לסיוע המשפטי להיאבק ולנהל הליכים נגד חברות וגופים שמפלים.

אווקה זנה: רק כדוגמה, השנה הוגשו שתי תביעות - אחת נגד חברת דן על הפליה של שבעה ילדים בתחבורה ציבורית.

אווקה זנה: למעשה, האירוע הוא שנהגת החליטה לא להעלות אותם.

פנינה תמנו: שבעה ילדים ממוצא אתיופי.

אווקה זנה: נכון.

אווקה זנה: נהגת החליטה ביום חורפי וגשום לא להעלות ילדים ממוצא אתיופי על רקע מוצאם, וזה מתנהל בבית המשפט.

אווקה זנה: ישנן עוד תביעות שהסיוע המשפטי עושה מאמצים לנהל.

אווקה זנה: למעשה, אנחנו רוצים לאפשר במסגרת החוק הזה לכל פנייה שמגיעה אלינו על רקע הפליה במתן שירות ציבורי – אני מדגיש, במתן שירות ציבורי – לנהל הליכים על ידי המדינה.

אווקה זנה: אנחנו מבינים את המורכבות ואת הקושי של אזרח מן השורה להתמודד איתם, ולכן אני מודה לאדוני ולכל מי שתומך ועוסק בקידום החוק.

ניסן סלומינסקי: אולי אני אוסיף, זנה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהנקודה העיקרית היא שהיום הרי פתוחה בפני כל אחד האפשרות להגיש, ויש גם את הסיוע המשפטי – עוד מעט נשמע את אביטל – אבל ברגע שיש חסם של הכנסה, ואדם כדי להסתייע בסיוע המשפטי צריך להוכיח שהכנסתו היא כזאת וכזאת ולהביא כל מיני דברים, אדם מתייאש ומוותר בכלל על ההסתייעות בסיוע המשפטי.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהוא גם מעצמו לא הולך לקחת עורך דין ולהשקיע כספים ואז לא עושים כלום.

ניסן סלומינסקי: מהות החוק הזה היא להוריד את נושא ההתניה למבחן הכנסה אלא כל מי שמופלה בגין החוק הזה יוכל לפנות והסיוע המשפטי יעזור לו בלי שהוא יצטרך להוכיח שהוא מרוויח כך או מרוויח כך, ואז זה יפתח את השערים והסיוע המשפטי יוכל לטפל בעוצמה במקרים האלה.

פנינה תמנו: אחת הבעיות היא שגם אין מספיק תקדימים.

פנינה תמנו: מעבר למיעוט של תובעים, אין מספיק תקדימים גם כתוצאה מכך שבתי המשפט – לאחרונה, הלשכה שלי ואני עשינו ממוצע של הפיצויים שנפסקו על-פי חוק איסור הפליה במוצרים ושירותים ציבוריים, והגענו לסכומים של בין 20,000 ל-30,000.

פנינה תמנו: אם אדם לקח עורך דין, שילם לו 50,000, 60,000 שקלים במקרה הטוב, במשך שנתיים עבר את התהליך הנפשי שהוא לא פשוט מבחינה סוציולוגית, חברתית וכיוצא בכך – אני אומרת לך את זה גם כמישהי שלא מכרו לה פעם בורקס ותבעתי על-פי החוק הזה ואני יודעת מה בחורה צעירה עברה ומה עוברים אנשים – ובסופו של דבר אותם שופטים פוסקים 10,000 שקלים, 20,000 שקלים ואז אומרים: ריבונו של עולם, המאבק הזה בהפליה, בגזענות, בטח במוצרים ושירותים ציבוריים, הוא לא יכול להישאר בידי אדם פרטי כזה או אחר ואני חושבת שבגלל זה ההמלצה בדוח פלמור הייתה מאוד חד-משמעית והיא יוצאת דופן, צריך להודות שזה יוצא דופן.

ניסן סלומינסקי: יותר מזה.

ניסן סלומינסקי: אפילו מי שכן זכאי להסתייע בסיוע המשפטי, אבל אם יש את החסם הזה, הוא צריך להוכיח את המשכורת ואת כל הדברים.

ניסן סלומינסקי: הרבה מתוך אלה אני חושב אומרים – מה, אני אתחיל להביא חשבוניות וקבלות – והם יורדים מזה.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, הורדת החסם עוזרת לשני הצדדים.

ניסן סלומינסקי: היא עוזרת קודם כול לאותם אלה שגם עם החסם הם זכאים לפנות אבל לא יפנו בגלל הפרוצדורה, ומצד שני, עוזרת לכאלה שלא זכאים כי הם לא עומדים בחסם הזה אבל הם לא ילכו לעורך דין ויתבעו כי הם לא רוצים להשקיע כסף ובסוף עוד יפסידו מכל התביעה אז הם מרימים ידיים.

ניסן סלומינסקי: הורדת החסם הזה עושה טוב לשני הצדדים.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, אני תמיד אומרת – הסיוע וגם הסנגוריה שנועדו להיות עזר לאוכלוסיות מוחלשות, אמורים להיות במינימום ביורוקרטיה וזה נושא שהוא בפני עצמו ראוי.

פנינה תמנו: הסנגוריה באופן אוטומטי מצליחה לתפקד ולא צריך טפסים כי זה באמת דיני נפשות וצריך להביא בפני שופט אבל כשמדובר בסיוע אנחנו שואלים את השאלה כמה מערכת המשפט מונגשת לאוכלוסיות המוחלשות והאם אותה פלטפורמה שיצרה המדינה כדי להנגיש את מערכת המשפט לא הופכת להיות מסורבלת מדי.

פנינה תמנו: אני יכולה לומר לך שאתה צודק בהחלט שהטפסים מתישים את האנשים הפשוטים, ובסוף צריך לדון על זה בדיון שלם שאני חושבת שראוי שוועדת החוקה תעשה את זה, איך בכל זאת גורמים לסיוע לפשט את התהליכים, אבל זה דיון אחר.

ניסן סלומינסקי: אביטל בגין, מה את אומרת?

אביטל בגין: בוקר טוב.

אביטל בגין: אביטל בגין, הסיוע המשפטי.

אביטל בגין: אני אתחיל דווקא עם ההערה הכללית.

אביטל בגין: הסיוע המשפטי פועל באופן מאוד יסודי ומתמיד בשביל להפחית את החסמים.

אביטל בגין: אדוני צודק בהחלט, ואנחנו רואים את זה, שעצם הצורך להביא את מבחני הזכאות יוצר חסם בפני אנשים ויש לנו אחוז נשירה של אנשים שהתיק בעניינם נסגר, לא בגלל שהם אינם זכאים כלכלית אלא בגלל שהם לא מוכיחים את זכאותם.

אביטל בגין: ולכן, בעניין הספציפי פה זה באמת קפיצת מדרגה ביכולת שלנו לטפל.

אביטל בגין: אווקה ואני גם מכירים את זה, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה של תיקים שמועברים, ולצערנו יש תיקים שמגיעים עם תלונות ליחידה שאנחנו כרגע מנועים מלטפל בהם.

אביטל בגין: לגבי ההיבט הכללי של הנגישות, יש לאורך השנים עוד ועוד ועוד נושאים ודרכים להנגשה.

אביטל בגין: הסיוע המשפטי עובד בשישה מחוזות, חוץ מזה 66 שלוחות שאנחנו מגיעים אל האנשים שלא יכולים להגיע אלינו, אנחנו מתפרסים בכל הארץ, מגיעים עורכי הדין שלנו.

ניסן סלומינסקי: המחוזות הם לפי חלוקה של בתי המשפט המחוזיים?

אביטל בגין: המחוזות הם לפי החלוקה של בתי המשפט המחוזיים והשלוחות הן באופן משתנה לפי העומסים והצרכים – מאילת, רהט, בצפון בכל מיני יחידות – אנחנו מגיעים לעיריות, ליחידות הרווחה של העיריות ויושבים שם.

אביטל בגין: מעבר לכך, נפתחו חמש עמדות נגישות לצדק בבתי משפט שלום בארץ - גם כן בפיזור גיאוגרפי, עם תקווה שזה ילך ויתפתח - שנועדו לתת מענה למקרים דחופים של אנשים שמגיעים לבית משפט, בעיקר באלימות.

אביטל בגין: הטפסים הוחלפו לנוסח הרבה יותר פשוט.

אביטל בגין: אני מדי פעם מנסה לשבת בקבלת קהל ולראות איך מתנהלת העבודה בשוטף, הרבה מאוד מהטפסים אינם ממולאים, ומתקבלים תמיד לראיון.

אביטל בגין: אנשים לא יודעים לנסח מה הבעיה המשפטית שלהם בכלל, אבל מספיק שהם יגיעו למקום או ירימו טלפון, ייפתח להם תיק ויחד עם עורך הדין העבודה תיעשה.

פנינה תמנו: חלילה שלא יישמע כביקורת.

אביטל בגין: לא.

אביטל בגין: הביקורת תמיד דרושה.

פנינה תמנו: דווקא הייתי עובדת בשיתוף פעולה מאוד הדוק עם גלעד סממה ואני יודעת כמה מאמצים אתם עושים, אבל גם את מודה שבאמת מבחינה ביורוקרטית יש בעיה.

אביטל בגין: נכון.

אביטל בגין: ביורוקרטיה היא עדיין כואבת, אנחנו מנסים מאוד לצמצם אותה.

אביטל בגין: בשנה האחרונה התחלנו בפיילוט גישה ישירה, שבכלל קיצר את התהליך ככה שהלקוח מופנה ישירות לעורך דין חיצוני ולא עובר בכלל ראיון פנימי, ואז את כל המסמכים כולם הוא כבר מביא למקום אחד עם העורך דין שמונה לו.

אביטל בגין: זה תהליך ארוך שתמיד צריך בו שיפור, והחוק הזה מבורך ודרוש.

ניסן סלומינסקי: יישכוח.

ניסן סלומינסקי: תודה.

אביטל בגין: שיאושר במהרה.

ניסן סלומינסקי: סיגל, את רוצה לומר משהו?

סיגל ספירמן: לא.

ניסן סלומינסקי: איל.

ניסן סלומינסקי: אתם האוצר, מסודרים עם החוק.

אייל טולדו: כן, אנחנו היינו שותפים גם בוועדה של אמי ואנחנו חושבים שהמסקנות ראויות וטובות ואנחנו בהחלט תומכים בתיקון המוצע.

פנינה תמנו: ניסן, אני חייבת לספר לך.

פנינה תמנו: אתה יודע מה היה התיק הראשון שהם ייצגו, עוד לפני שהחוק עבר?

פנינה תמנו: ובאמת הסיוע בחר לקחת לידיים שלו וללוות את התיק, ודווקא שם כנראה כן הייתה בעיה משפטית.

פנינה תמנו: לפני ארבע שנים בערך הייתה ילדה שעלתה לאוטובוס – לדעתי באזור של גוש עציון – והנהג קרא לה "קופה", ההורים שלך קופים, ליד הילדים.

פנינה תמנו: הוא היה כנראה עצבני, היא עיכבה אותו, ילדה בת שמונה.

פנינה תמנו: והסיוע הלך עם התיק הזה – האמא היא כמעט לא דוברת עברית - ואני יכולה להגיד לך שבסוף הם הגיעו לפשרה והוא שילם מה שהוא היה צריך לשלם, אבל זה היה התיק הראשון שאלמלא המעורבות של הסיוע זה לא היה קורה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: יעל.

יעל גויסקי: עורכת דין יעל גויסקי, לשכת עורכי הדין.

יעל גויסקי: קודם כול, לשכת עורכי הדין כן מברכת על הצעת החוק.

יעל גויסקי: היא רואה בהכללת הנושא הזה דבר מאוד מאוד חשוב במסגרת הנושאים שבחוק הסיוע המשפטי.

יעל גויסקי: אבל, יש חשש מבחינת פריצת המסגרת של הקריטריונים הכלכליים.

יעל גויסקי: למעשה, כשאנחנו מסתכלים על התוספת לחוק מדובר בתביעות שמקבלות פטור שהן תביעות לסעד שהוא לא סעד לפיצוי כספי.

יעל גויסקי: אבל, מאחר שמדובר בערך חשוב ואנחנו מבינים את זה - וקראתי גם את המסמך שהכינה הוועדה - מה שאנחנו מציעים, שזה ייקבע בהוראת שעה לא לשלוש שנים אלא להקטין את תקופת הזמן על מנת שנוכל באמת לעשות מעקב אם מדובר בחסם כלכלי.

יעל גויסקי: שכן, אם לא מדובר – כי יש הליך ביורוקרטי מעבר לנושא הכלכלי מול הסיוע המשפטי – אז יכול להיות שאין טעם לפרוץ את המסגרת הזאת.

יעל גויסקי: אם מדובר בחסם כלכלי, בטח לא הלשכה היא זאת שתתנגד.

ניסן סלומינסקי: יעל, אוקיי.

ניסן סלומינסקי: נאמר כך, שבדרך כלל אנחנו לא רוצים שהסיוע המשפטי יטפל בכל עם ישראל, הוא לא יצליח להחזיק מעמד ובשביל זה יש את עורכי הדין.

ניסן סלומינסקי: לכן יש חסמים, כדי שרק מי שבאמת לא יכול להשתמש בעורכי דין וזקוק, שהסיוע יעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: פה אנחנו בכוונה רוצים להדגיש.

ניסן סלומינסקי: מאחר שהחוק הזה הוא חשוב מאוד והוא לא ממומש, אז כדי לתת לו עוצמה – אז אני מסכים, אחרת לא הייתי מסכים לזה – נוריד את חסם ההכנסה או המבחנים האחרים ושהסיוע ירוץ על זה ואחר כך נראה איך זה מסתדר ואחרי שזה יוטמע בקרב המעסיקים, העוסקים, נותני השירותים וכל האחרים, כל הנושא של האיסור בהפליה, אז אפשר יהיה לחזור למצב הרגיל שצריך להיות.

ניסן סלומינסקי: כרגע צריכים לתת דחיפה גדולה, להטמיע את זה חזק ולכן אנחנו רוצים להוריד.

ניסן סלומינסקי: אני חושב ששלוש שנים זה זמן סביר, עד שיזוז.

ניסן סלומינסקי: פחות מזה, לא יהיה לנו קנה מידה אמיתי.

יעל גויסקי: האם אפשר יהיה לעשות דיון מעקב במהלך שלוש השנים האלה?

ניסן סלומינסקי: ודאי שאפשר יהיה לעשות.

יעל גויסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

ניסן סלומינסקי: אביטל תופיע אצלנו פעם בשנה.

ניסן סלומינסקי: היא מופיעה הרבה יותר.

פנינה תמנו: לראות שזה באמת עושה את האימפקט.

פנינה תמנו: אף אחד לא רוצה להישאר עם קביים לנצח.

פנינה תמנו: המטרה היא לייצר פה באמת הרתעה חברתית.

יעל גרמן: הנושא הזה של הוראת שעה לא מטריד אותי אבל כן מטרידות אותי השאלות שעלו מהמסמכים ומהניירות שהועברו אלינו, מדוע דווקא בחוק הזה.

יעל גרמן: אני מסכימה עם זה שבאמת כאשר יש איזשהו נושא שאנחנו שמים בסדר עדיפות, אנחנו רוצים לתת לו גם את מראית העין אבל ישנם הרי כל כך הרבה נושאים נוספים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: הסברתי שהחוק הזה הוא חוק מאוד חשוב, ובפועל הוא לא מתממש.

ניסן סלומינסקי: הוא לא מתממש.

ניסן סלומינסקי: הסברתי בהתחלה שאני חושב שבשני הכיוונים הוא לא מתממש – מפני כבודך אני אחזור על זה.

ניסן סלומינסקי: גם אלה שזכאים להסתייע בסיוע המשפטי, מאחר שהם צריכים להביא את המבחנים ואת כל הדברים, הרבה פעמים הם מרימים ידיים ועוזבים את זה, סופגים את ההפליה ולא משתמשים.

ניסן סלומינסקי: מצד שני, אלה שלא זכאים והם צריכים לקחת עורך דין פרטי אם הם רוצים לא לממש את ההפליה, ולא תמיד זה משתלם.

ניסן סלומינסקי: הם אומרים – נקבל סכום כזה ואנחנו נשקיע יותר וגם הם מזניחים את זה.

פנינה תמנו: דיברנו על הממוצע.

ניסן סלומינסקי: ובסוף, זה חוק שהוא חשוב מאין כמוהו והוא לא ממומש בגלל הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: אמרנו, בואו נעשה ניסיון.

יעל גרמן: האם זה המקרה היחיד שבאמת חוק אינו ממומש?

ניסן סלומינסקי: נאמר ככה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כרגע דנים עליו.

ניסן סלומינסקי: אם אני אבוא ואגיד בואו נבדוק את כל החוקים כולם ובואו נראה – אם יש עוד חוק שאת חושבת שהוא מאוד מרכזי והוא לא ממומש, תגישי הצעת חוק.

יעל גרמן: קודם כול, אני לא יודעת.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, נגיש הצעת חוק עליו.

ניסן סלומינסקי: כרגע, אני חושב שמסכימים שהחוק הזה הוא מאוד חשוב.

פנינה תמנו: אני לא יודעת אם מדובר בחוק.

פנינה תמנו: יותר מדובר בתופעה.

פנינה תמנו: הגזענות וההפליה הרימו ראש בשנים האחרונות בצורה שהיא בוטה, בטח כלפי אוכלוסיות שחוות את זה יום-יום.

פנינה תמנו: זה אחד הכלים הבודדים שלצערי יש את החוק הזה.

פנינה תמנו: בוודאי הייתי רוצה שישנו גם את חוק העונשין, כל ההגדרה של גזענות, אבל כשיש כלי שהוא פרקטי - -

ניסן סלומינסקי: לאט לאט.

ניסן סלומינסקי: לא נתלה אחד בשני.

פנינה תמנו: - - אז אנחנו מאמינים שהדרך להגדיל את התביעות – קודם סיפרתי שגם עשינו ממוצע בלשכה שלי כמה שופטים פוסקים.

פנינה תמנו: אגב, לא אמרתי את זה קודם, יש שופטים שבכלל אומרים, למה אתה תובע בגין גזענות.

פנינה תמנו: הגיעה בחורה צעירה, השופטת אומרת לה, אני לא מבינה למה תבעת.

פנינה תמנו: אז הבוסית שלך קראה לך כושית ליד כולם, את היית צריכה לעשות איתה סולחה, משהו כזה, במדינת ישראל.

פנינה תמנו: אז אם הפסיקות הן 10,000 שקלים, 20,000 שקלים, והתחושה היא באוכלוסיות מסוימות שאנחנו מופקרים לבד – כל ההצעה הרי באה כדי שהמדינה תיקח אחריות ותאמר אנחנו נותנים לזה סוג של דחיפה.

ניסן סלומינסקי: רוצים להטמיע את העיקרון הזה גם במחיר שאנחנו מורידים.

ניסן סלומינסקי: אחרי שלוש שנים אני מקווה שזה יוטמע אצל נותני השירותים וכל הגופים האחרים.

פנינה תמנו: והשופטים.

ניסן סלומינסקי: יוטמע בצורה כזאת שאפשר יהיה אז לחזור למצב הרגיל – לכן זה הוראת שעה – שבו יהיו כן מבחני ההכנסה מבחינת הסיוע המשפטי, אבל לפחות לשלוש שנים לתת את הבום, אחרת לא מממשים את זה.

יעל גרמן: עוד שתי שאלות שלמעשה הועלו על-ידי הייעוץ המשפטי בסוגיות לדיון.

יעל גרמן: אחת, שמוצע שהוועדה תקבל נתונים בדבר מספר ההליכים המתנהלים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נשאל עוד מעט.

יעל גרמן: וגם האם התקבלו ההמלצות הנוספות של הצוות למיגור הגזענות בנושא פטור מאגרה ואכיפה פלילית, אז הייתי רוצה לדעת.

ניסן סלומינסקי: אני כרגע רוצה לדבר על העיקרון ואחר כך נחזור לשאלות האלה.

ניסן סלומינסקי: בועז, בבקשה.

בועז אחד העם: תודה רבה, היושב-ראש.

בועז אחד העם: בועז אחד העם, המרכז הישראלי ללימודי חירשות.

בועז אחד העם: אני מאוד מברך על הצעת החוק מכיוון שזה צעד דה-רגולטיבי, זאת אומרת דה-רגולציה, סוג של הסרת נטל ביורוקרטי לאנשים שמבקשים את הסיוע המשפטי.

בועז אחד העם: הדאגה שלי היא אחרת.

בועז אחד העם: הדאגה שלי, שאנשים לא יגיעו, זאת אומרת רק צד אחד.

בועז אחד העם: אני אתן דוגמה.

בועז אחד העם: כשאנחנו מדברים למשל על אוכלוסיית החירשים, הם עדיין לא יבואו, ויש הבדל בין להסיר נטל, מצד שני לא להגיע לאוכלוסיות.

בועז אחד העם: לכן אני אומר.

בועז אחד העם: דווקא מהצד הפרטי, מהמגזר הפרטי יש הרבה פניות ממשרדי עורכי דין לתביעות ייצוגיות ואנחנו רואים את העבודה כיצד בשנים האחרונות התביעות הייצוגיות בנושא הנגישות ואחרים, עולות כי יש שם את האינטרס הכלכלי והנכון.

בועז אחד העם: והדאגה שלנו היא שהצעת החוק הזאת אולי תפספס קצת כי רק תיגע בצד אחד של המשוואה ולא בצד השני.

יעל גרמן: אני מתנצלת, אני לא הבנתי.

בועז אחד העם: אני יכול להרחיב.

ניסן סלומינסקי: אני אחזור לזה.

ניסן סלומינסקי: הבנתי חלק, אני אחזור אליו עוד מעט, אני רק רוצה להשלים.

ניסן סלומינסקי: דבי.

דבי גילד-חיו: עורכת דין דבי גילד-חיו, האגודה לזכויות האזרח.

דבי גילד-חיו: קודם כול, אנחנו מברכים מאוד על החוק הזה, וההצעה מאוד חשובה.

דבי גילד-חיו: התופעות של הפליה וגזענות הן נרחבות וצריך למצוא דרכים אפקטיביות יותר ויותר להתמודד איתן.

דבי גילד-חיו: ההצעה הזאת היא באמת אחת ההמלצות שהיו בדוח של ועדת פלמור ואנחנו מאוד שמחים על זה.

דבי גילד-חיו: אני רוצה להתייחס לדברים שעלו פה.

דבי גילד-חיו: נקודת המוצא של החקיקה הזאת ולמה הכניסו את זה דווקא במקום הזה, שלא בהכרח הוא נראה תמיד – זה לדברים של חברת הכנסת גרמן, למה להשתמש בחוק הזה.

דבי גילד-חיו: נקודת המוצא שלנו מהמון מקרים של הפליה שאנחנו מוצאים היא שאנשים שסובלים מהפליה הם מקבוצות מוחלשות, לאו דווקא כלכלית – חברתית הרבה פעמים – הם סובלים מהרבה מאוד חסמים, בין השאר חששות רבים להתמודד עם הבעיה, להתמודד משפטית עם הבעיה.

דבי גילד-חיו: זה לא קשור רק לבעיה כלכלית.

פנינה תמנו: משבר אמון.

דבי גילד-חיו: כן.

דבי גילד-חיו: יש פערי כוח אדירים בדרך כלל במקרים של הפליה.

דבי גילד-חיו: הרבה פעמים זה במקום העבודה, מול עסקים, מול חברות גדולות, ומאוד מאוד קשה להתמודד עם זה.

דבי גילד-חיו: בנוסף לכל זה, המקרים האלה כרוכים בהשפלה אדירה, בתחושות עלבון.

דבי גילד-חיו: אנשים לא ששים, אחרי שהעליבו אותם והשפילו אותם – ואני רואה את זה עם אנשים שסובלים מהפליה מכל הקבוצות – אנשים שלא קיבלו אותם ליישובים בגלל שהם מזרחים ואנשים שלא הכניסו אותם למועדון כי הם ערבים או אנשים שלא הכניסו אותם לבריכה כי הם עולים מאתיופיה.

דבי גילד-חיו: עם העלבון הזה אחר כך ללכת ולהמשיך תהליכים זה מאוד מאוד קשה.

דבי גילד-חיו: לכן צריכים לתת דחיפה ולכן החוק הזה הוא גם לא ממומש וצריכים לתת דחיפה.

דבי גילד-חיו: זה הרעיון של החקיקה הזאת, לתת את הדחיפה הזאת, ולכן השיקול הוא לא רק כלכלי במקרה הזה.

דבי גילד-חיו: זה כלי מאוד חזק.

דבי גילד-חיו: בתוך החקיקה הזאת יש כלי של עונש פלילי שלא השתמשו בו עד היום בכלל.

דבי גילד-חיו: החוק הזה מגביר דווקא את היכולת לטפל בחלק האזרחי, בתביעות האזרחיות.

פנינה תמנו: לא משתמשים בו כי כשהולכים למשטרה הם לא מתייחסים לחוק הזה בהיבט הפלילי.

נועה ברודסקי לוי: אבל זה חלק מההמלצות של דוח פלמור.

דבי גילד-חיו: חלק מההמלצות של משרד המשפטים, גם צריך לראות איך הוא אולי נוקט יותר בהליכים מהסוג הזה.

דבי גילד-חיו: זו גם יכולה להיות הרתעה מאוד משמעותית, במיוחד אולי נגד גורמים יותר משמעותיים.

דבי גילד-חיו: מה שעוד רציתי להגיד – אני יודעת שהסיכוי של זה קלוש כרגע אבל מאוד מאוד חשוב לנו להעלות – שאנחנו לא רואים הרבה הבדל מבחינת המהות בין החוק הזה לבין שורה של חוקים אחרים שעוסקים בסוגיה של הפליה ומגינים על אנשים מפני הפליה.

דבי גילד-חיו: אני חושבת שאותו היגיון, במיוחד כשמדובר בהוראת שעה לשלוש שנים ובמיוחד כשאנחנו יודעים שמספר התיקים שמגיעים בשנים האחרונות הוא ממש מועט – בגלל זה אני גם מתפלאת על לשכת עורכי הדין, בשביל תיקים שאפשר לספור על פחות משתי ידיים הם נאבקים פה על כמה גרושים האלה שעורכי דין יקבלו.

דבי גילד-חיו: אני חושבת שגם חוקים אחרים שעוסקים בהפליה, ואנחנו רשמנו פה את הדוגמאות המרכזיות: חוק שוויון הזדמנויות בעבודה, הפליה בקבלה ליישובים, הפליה בהשכלה גבוהה, מה שקשור בחוק זכויות הסטודנט, במערכת הבריאות ובמערכת החינוך, יש חוקים ספציפיים שמגינים נגד הפליה.

דבי גילד-חיו: צריך לזכור שבהפליה זה מאוד מאוד קשה להוכיח.

דבי גילד-חיו: אם מישהו דיבר איתך בראיון, קשה לך, זה לא שאנשים הולכים ומקליטים כל מילה שנאמרת להם וכל סיטואציה.

דבי גילד-חיו: אנחנו יודעים למשל שבכניסה למועדונים יש סיטואציה שבן אדם עומד ומייבשים אותו.

דבי גילד-חיו: איך הוא יוכיח הרבה פעמים שלא הכניסו אותו בגלל שהוא עולה מאתיופיה או כל דבר אחר, שמן או מכוער או משהו שלא מוצא חן בעיני הסלקטור באותו רגע?

דבי גילד-חיו: זאת ההמלצה שלנו, שגם החוקים האלה ייכנסו להוראת השעה הזאת.

דבי גילד-חיו: תודה.

ניסן סלומינסקי: האם יש עוד מישהו שרוצה לדבר?

ניסן סלומינסקי: אני אחזור למה שאת אמרת, דבי.

ניסן סלומינסקי: מהניסיון הארוך שיש לי, לפעמים כשאנחנו רוצים להגיע לטוב ביותר אנחנו בסוף נשארים בלי כלום.

ניסן סלומינסקי: יש לנו עכשיו דבר טוב שהאוצר הסכים לו, כי כל דבר כזה עולה כסף.

ניסן סלומינסקי: בואו נגמור אותו, אחר כך נתחיל לטפל.

ניסן סלומינסקי: ועדת פלמור טיפלה, שתטפל הלאה אם רוצים בסוג אחר של הפליה, יביאו לנו הצעת חוק כי אם ננסה עכשיו להגיד אנחנו רוצים לא לאשר את זה ונחכה עד שהכול יהיה - - -

יעל גרמן: אני ודאי לא התכוונתי.

יעל גרמן: שזה יהיה פתח לבאות.

ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי.

ניסן סלומינסקי: יש לנו עכשיו דבר טוב, נאשר אותו, תוך תקווה שיטפלו בזה כי זה בסך הכול חוק ממשלתי, הכוונה שגם האוצר תומך בזה.

ניסן סלומינסקי: יביאו עוד חוק עם עוד דבר – בכבוד, מה שנקרא – וככה נתקדם ונתקדם ולא נעכב אחד את השני.

פנינה תמנו: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, שצריך גם לאחוז את השור בקרניו.

פנינה תמנו: בסוף, הבעיה לא תהיה אם נביא עוד חוק.

פנינה תמנו: צריך – ופה לדעתי הבמה הנכונה – לדון דיון אמיתי בגין הטיות של שופטים, חד-משמעית.

פנינה תמנו: אפשר לעשות פילוח, אפשר לעשות סקר, מחקר.

פנינה תמנו: התחושה הזאת שיש לאוכלוסיות מסוימות שיש קשיחות יתר, מה שנאמר אז על השוטרים, יש גם בבתי המשפט.

פנינה תמנו: השאלה היא אם השופטים מזלזלים בחוק הזה ופוסקים בסוף את ה-10,000 שקלים, 20,000 שקלים, בזמן שבעולם נותנים פסיקות רציניות, מרתיעות, כי הרי מה זה לבית עסק כשאדם מגיע, מושפל, על אותו תהליך נפשי, ובסוף בא שופט ואומר: אוקיי, בית העסק ישלם רק 10,000 שקלים.

פנינה תמנו: אני חושבת שאנחנו נצטרך לפתוח את הדיון הזה - חשוב לי שזה יירשם לפרוטוקול - המדינה יכולה לתת ולתת, אבל מערכת המשפט צריכה גם להתעורר ולדעת שהיא חלק מהתהליך של גיבוש נורמות חברתיות הרבה יותר בריאות.

ניסן סלומינסקי: בנושא טענות שיש כלפי מערכת המשפט בדברים מסוימים את יכולה להצטרף אלינו.

ניסן סלומינסקי: יש לי גם כן הרבה מאוד דברים אבל בואו לא נערבב שמחה בשמחה.

אווקה זנה: אני רק אעיר לגבי חוק שוויון הזדמנויות בעבודה שיש נציבות שפועלת ליישום החוק, מכירים אותה גם בפן האזרחי, שם לא צריך להוכיח זכאות כלכלית, צריך להוכיח הפליה, וגם בתחום הפלילי, כך שחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, הוא מיושם, מטופל.

אווקה זנה: לגבי נושא האכיפה הפלילית, אנחנו עם הגורמים המוסמכים במשרד המשפטים אכן פועלים כדי להגביר גם את הגשת התלונות.

אווקה זנה: בסופו של דבר אנחנו מעלים את המודעות עם הציבור כשהם נפגעים או מופלים בקבלת שירות, גם להגיש תלונה במשטרה כדי שהתלונה תטופל וגם אנחנו נוכל לעקוב אחריה כדי למצות את הדין גם בפן הפלילי, ככה שאנחנו עובדים על מענים שונים בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אני שמח.

ניסן סלומינסקי: אביטל.

אביטל בגין: הבחירה גם בחוק איסור הפליה, במבט אופטימי, זה הלב של תחום איסור הפליה, ואם אני אסתכל אחר כך גם בחוקים הנלווים שמסביב ואני אחפש פסיקה רלוונטית ואבקש לעשות שינוי, אני אבדוק מה קורה בחוק הזה.

אביטל בגין: ולכן התקווה שלנו גם שהטיפול והקידום של קביעת עיצוב הנורמות הנכונות בפסיקה בתוך החוק הזה, ישפיע בהכרח גם על חוקים אחרים שמתייחסים לאיסור הפליה בגוונים שונים.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: ובהמשך למה שדובר, אני אשמח מאוד אם תביאו לנו המלצה – אחרי שנאשר את החוק הזה – מבחינת מערכת המשפט שיהיה קנס מינימום או עונש מינימום, אני אשמח מאוד.

אביטל בגין: זה לא בתחום הסיוע אבל את עמדתי על עונשי מינימום - - -

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אז אמרתי.

ניסן סלומינסקי: רציתי רק להגיד שיש לנו גם כן בהרבה נושאים, הצלחנו פעם, פעמיים באמת שכולם הסכימו והבינו שצריכים לקבוע עונשי מינימום כדי לגרום לשופטים לקחת את זה ברצינות.

אביטל בגין: יש מחירים.

נועה ברודסקי לוי: לעונשי מינימום יש מחירים אחרים.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: זרקתי לך אתגר, אמרתי אם תביאו לנו.

ניסן סלומינסקי: נתתי לכם את הנושא הזה כי אמרתי שבהרבה מאוד מקרים – אני שומע את זה מהמשטרה – השוטרים פשוט אומרים: עזוב, אין לנו עניין לטפל בזה.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: אנחנו טיפלנו, עבדנו, מצאנו, הבאנו בית משפט, שם נגמר בקצת, לא השפיע כלום אז בשביל מה אנחנו טורחים ועמלים, וזה מרפה מאוד את הידיים של חלק גדול במשטרה.

ניסן סלומינסקי: אני שומע את זה אפילו מהמשטרה, אבל זה סיפור נפרד.

ניסן סלומינסקי: בואו לא נערבב ולא נעמיס בחוק הזה הטוב את כל הדברים האחרים שיש לנו.

נועה ברודסקי לוי: עם עונשי מינימום יש בעיות קשות אחרות אבל השאלה היא באמת כן שאלה של אכיפה פלילית שגם עלתה בוועדת פלמור, שאין מספיק אכיפה פלילית של הנושא הזה כי הרי חוק איסור הפליה במוצרים ושירותים הרי קובע גם את האפשרות לתבוע אזרחית וגם שזאת עבירה בעצם פלילית להפלות, וזאת גם שאלה מה נעשה.

ניסן סלומינסקי: ומי קובע את זה?

ניסן סלומינסקי: זה השופט קובע?

פנינה תמנו: לא, זו שאלה למשטרה.

נועה ברודסקי לוי: השאלה היא במשטרה ואם התביעה מגישה.

ניסן סלומינסקי: הפרקליטות צריכה להחליט מה היא מגישה.

נועה ברודסקי לוי: אזרחי, זו זכותו של האדם להגיש, וזה מה שאנחנו מטפלים פה עכשיו כדי לאפשר לו גם ייצוג משפטי בנושא, אבל השאלה היא במקביל האם נעשים עוד צעדים גם שתהיה אכיפה פלילית.

אווקה זנה: הערת אדוני נכונה.

אווקה זנה: המשטרה לא מטפלת או אין לה מוטיבציה לטפל בסעיף הפלילי כי זה קנס בסופו של דבר ולא איזושהי סנקציה מרתיעה.

אווקה זנה: ולכן, ההשקעה או לפחות בתפיסה של שוטר שמקבל תיק כזה, אדוני תיאר את זה נכון – למה להשקיע זמן ומשאבים כשבסוף מקסימום הוא יקבל איזשהו קנס.

דבי גילד-חיו: אבל אם יש נניח ראשי ערים או דברים כאלה שאנחנו רואים שגם מאפשרים פרקטיקות של הפליה – אני לא מדברת על מועדון שיקבל איזה קנס – ראשי ערים וכאלה, שהליך פלילי יכול להרתיע בצורה דרמטית, אז הפרקליטות יכולה להמליץ על הליכים כאלה.

נועה ברודסקי לוי: עצם ההרשעה היא משמעותית.

יעל גויסקי: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות.

יעל גויסקי: דבי אמרה שבעצם הבעיה המרכזית היא התמודדות משפטית, עניין של השפלה, עניין של עלבון.

יעל גויסקי: שוב.

יעל גויסקי: פריצת המסגרת, כלומר הפטור מקריטריונים כלכליים, לא בטוח ייתן מענה במקרים כאלה כי יש כאן חסמים נוספים ולכן אני אומרת, צריך דיון מעקב ולהוריד אולי את התקופה של הוראת השעה.

יעל גויסקי: בנוסף, לגבי מה שאמרה, לעשות עוד חקיקה, להכניס לחוק הסיוע המשפטי בנושא של שוויון הזדמנויות בעבודה, השכלה גבוהה, כן החוק הזה דרך סעיף 3 יכול לתת מענה כי הוא מדבר על שירות ציבורי, הוא מדבר כאן בסעיף 3 על המון תחומים שאפשר גם את החוקים האלה להביא דרך החוק הזה.

יעל גויסקי: דבר נוסף.

יעל גויסקי: לשכת עורכי הדין מציעה כפתרון מאוזן, פתרון קבע, שיהיה פטור מאגרת השתתפות על-פי חוק איסור הפליה, ואת זה גם ציינו בנייר שהעברנו לכם.

יעל גויסקי: לא כהוראת שעה – בכלל מהאגרה.

ניסן סלומינסקי: תשיבי, אביטל.

אביטל בגין: האגרה המשולמת לסיוע המשפטי היא 130 ומשהו שקלים עבור כל הטיפול המשפטי שניתן.

אביטל בגין: לראות את האגרה, דווקא הזאת, כחסם, מבין כל הדברים זה הדבר הפחות משפיע.

יעל גויסקי: לא כחסם.

יעל גויסקי: מבחינה ערכית אנחנו חושבים שיש בזה משהו נכון.

אביטל בגין: ומבחינה ערכית, במקרים שבאמת הכסף הוא הבעיה, יש הנחיות בתוך הסיוע לפי ההכנסה של האדם, שבו יש גם ויתור.

אביטל בגין: יש הרבה מצבים שבהם אין תשלום של האגרה אם מגיע בן אדם שבאמת יש לו קושי ממשי בתשלום.

אביטל בגין: הסכום הזה, הוא לא זה שעומד בין הדברים, זה באמת איזושהי רצינות, דמי רצינות.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהנושא של תשלום מסוים – אנחנו יודעים, אצל הציבור הרחב מה שמגיע בחינם אז זה שווה.

ניסן סלומינסקי: צריך לפעמים, רק בגלל רצינות או שלא יטרידו בחינם על כל מיני דברים, לקחת משהו של טיפת רצינות שהוא באמת לא מהווה חסם אבל הוא נותן טיפה.

ניסן סלומינסקי: וכמו ששמענו מאביטל, במקרה ובאמת נתקלים במישהו שאפילו ה-130 שקלים מהווה בעיה, הם מורידים גם את זה.

אביטל בגין: יש מחצית מזה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה מאוד מכובד ואני חושב שכן צריך להיות משהו.

ניסן סלומינסקי: שתהיה רצינות, אחרת זה סתם.

יעל גרמן: אבל ועדת פלמור המליצה לוותר על זה, לתת פטור מאגרה, ולא כל כך בגלל הכסף.

נועה ברודסקי לוי: הוועדה דיברה על פטור מאגרה בבית משפט.

ניסן סלומינסקי: זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: כאן מדברים על הסיוע המשפטי.

אביטל בגין: מי שמקבל סיוע משפטי פטור מאגרה בבית משפט.

יעל גרמן: בסדר גמור.

יעל גרמן: אני חשבתי שהיא גם המליצה על הסיוע המשפטי.

אווקה זנה: אגרת בית משפט.

ניסן סלומינסקי: זה לא.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שצריך שתהיה טיפת רצינות, אחרת זה סתם.

יעל גרמן: והאם מיישמים את הפטור מאגרה בבית משפט?

יעל גרמן: האם זה מיושם?

אביטל בגין: כן.

אביטל בגין: כל מי שמגיע מהסיוע המשפטי.

קריאה: לא, של דוח פלמור.

אביטל בגין: מי שיגיע דרך הסיוע המשפטי יקבל את הפטור.

אביטל בגין: מי שלא דרך הסיוע המשפטי, אווקה יצטרך - - -

אווקה זנה: נכון.

אווקה זנה: אנחנו למעשה נמצאים בתהליכי עבודה מול הגורמים המקצועיים כדי לאשר את התקנות הנדרשות לפטור מאגרה, אנחנו עובדים על זה.

יעל גרמן: זאת אומרת, זה עדיין לא ממומש.

אווקה זנה: עדיין לא בוטל, עדיין לא מיושם.

אווקה זנה: אנחנו נמצאים בעבודה.

יעל גרמן: כמה זמן כבר עבר?

אווקה זנה: שנתיים עוד מעט.

יעל גרמן: יש לך מועד שאתה יכול לומר מתי זה ייושם?

ליאת יעקובוביץ: צריך לסיים את הדיון מול האוצר.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, לקבוע להם מועד, שעד המועד הזה בבקשה - - -

ניסן סלומינסקי: בואו נשמע את סיגל ואחר כך נסכם.

ניסן סלומינסקי: סיגל, אגודת יהדות אתיופיה.

סיגל ספירמן: אנחנו תומכים בחוק.

סיגל ספירמן: רוב הדברים כבר נאמרו אבל אני כן רוצה להתייחס לנקודה על התלונה במשטרה.

סיגל ספירמן: זה מן הסתם לא יכול להוות תחליף, במיוחד כשמדובר באוכלוסיות שגם ככה יש להן רתיעה מלגשת למשטרה וכל מיני סכסוכים עם המשטרה, כנראה לא ייגשו למשטרה כדי להגיש תלונה בגין הפליה, כשהם גם ככה מרגישים משבר אמון מול המשטרה.

סיגל ספירמן: אז יש את המנגנון המשפטי הזה שכן צריך להתנהל.

סיגל ספירמן: הנושא של התלונות במשטרה ממש לא יכול – במיוחד במקרה של הוראת שעה – להוות תחליף.

נועה ברודסקי לוי: לא, הכוונה הייתה בנוסף.

נועה ברודסקי לוי: לא הייתה שום כוונה.

בועז אחד העם: רציתי לציין שוב שבמחקר בין-לאומי שנעשה לגבי סיוע משפטי, 73% מהמדינות דורשות את הדרישה הכספית, זאת אומרת את ההכנסה.

בועז אחד העם: אמרתי שבמחקר בין-לאומי, 73% מהמדינות שהשתתפו במחקר של האו"ם, דורשות מבחן הכנסה, ויש עוד כמה קטגוריות.

בועז אחד העם: אז אני אומר, המהלך שלכם הוא מאוד מהפכני, מאוד מתקדם, ושוב אני מבקש שיהיה גם את הצד השני, שזה בעצם שליחת יד החוצה, ושתהיה גם בדיקה, זאת אומרת מעקב כמותי ואיכותי כדי שנוכל לפלח ולראות כי אחרת זה יהיה מפוספס לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אז קודם כול, זה שאנחנו נהיה אור לגויים בדבר הזה, זה לא מפחיד – וההיפך, אני שמח.

ניסן סלומינסקי: גם כשהיה לנו את חוק הכשרות המשפטית והלכנו לא רק על ייפוי כוח עתידי, שזה אולי קיים בכמה מדינות, אבל הלכנו על נושא של תומכי החלטות, שם באמת אנחנו חדשניים בנושא הזה, וההיפך, למה לא?

ניסן סלומינסקי: זה מכובד וזה טוב שנעשה את זה.

אביטל בגין: יש דברים נפלאים.

ניסן סלומינסקי: אמת.

ניסן סלומינסקי: נכון שאנחנו נרצה, אביטל – לא חושב שצריך להכניס את זה בחוק – שבאמת יהיה מעקב ואת תבואי פעם בשנה.

ניסן סלומינסקי: א.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נשמח שתבואי לדווח מה רואים כתוצאה מזה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שבשנה הראשונה זה יהיה עוד לאט אבל בשנה השנייה כבר צריכים לראות התגברות ושבאמת זה נותן את אותותיו.

אביטל בגין: בשמחה.

אביטל בגין: רק נבקש להכניס סעיף תחילה שיהיה שבועיים אחרי הפרסום כדי שנוכל להיערך מבחינת המערכת.

ניסן סלומינסקי: אין שום בעיה.

ניסן סלומינסקי: תקריאי בבקשה.

נועה ברודסקי לוי: "הצעת חוק הסיוע המשפטי (סיוע משפטי לאדם בהליך אזרחי לפי חוק איסור הפליה במוצרים בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, התשס"א–2000) (הוראת שעה), התשע"ט–2018 נכניס סעיף תחילה, סעיף 2, שזה ייכנס לתוקף 14 ימים מיום הפרסום.

ניסן סלומינסקי: ובעל-פה אנחנו זוכרים את הנושא של הבקרה והדיווח.

נועה ברודסקי לוי: גם האכיפה הפלילית שאולי כדאי שוב לבחון, והכשרת שופטים שגם עלה פה.

ניסן סלומינסקי: נרצה לשמוע ממך גם איך זה מתקדם.

נועה ברודסקי לוי: וגם הכשרת שופטים אולי.

נועה ברודסקי לוי: אני רק אבהיר.

נועה ברודסקי לוי: מוצע לבטל את מבחן הזכאות הכלכלית במקרים האלה אבל לא ביטלו את מבחן העילה שקיים בסעיף 4, שזה כן מציעים שימשיכו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את הצעת חוק הסיוע המשפטי?

ניסן סלומינסקי: בעד – 2

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

יעל גרמן: אני רק רוצה להזכיר שלא קיבלנו את הפירוט של מספר התביעות שהוגשו.

ניסן סלומינסקי: אביטל, נשאלה שאלה אם את יודעת לתת לנו קצת כמויות.

יעל גרמן: ההליכים המתנהלים.

אביטל בגין: זה מה שעניתי.

אביטל בגין: השבועיים שביקשתי דרושים לנו לצורך החלוקה.

אביטל בגין: כרגע התיקים נמצאים בתוך אפיון של כל התיקים האזרחיים והם צריכים עבודה ידנית בלתי אפשרית למעשה בשביל לאתר את כל התיקים אחורה.

אביטל בגין: עכשיו, עם כניסת החוק, מה שאנחנו ביקשנו זה שתהיה קטגוריה נפרדת ואז אנחנו נוכל לעקוב מה הלאה.

ניסן סלומינסקי: תוכלו לבודד את זה.

אביטל בגין: יש לי רק את ההיסטוריה של השנה האחרונה של שיתוף הפעולה בינינו של תיקים שאני באופן אישי יודעת פשוט מה קרה איתם.

אביטל בגין: אלה תיקים ספורים.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אז ברגע שיהיה לך את זה, גם נשמח לקבל.

נועה ברודסקי לוי: מהנהלת בתי המשפט התשובה שקיבלנו היא שאין להם הסכמים על מספר ההליכים.

ניסן סלומינסקי: זה היה בתוך הפול הכללי.

יעל גרמן: בכלל, הרבה פעמים אנחנו מקבלים תשובות כאלה שבהנהלת בתי המשפט אין מחשוב שמסוגל.

ניסן סלומינסקי: עכשיו יהיה להם את זה.

ניסן סלומינסקי: עד עכשיו זה לא אופיין בשום דבר.

נועה ברודסקי לוי: הם יוכלו לעשות את זה בסיוע המשפטי, לא בהנהלת בתי המשפט.

אביטל בגין: מערכת המחשוב של הנהלת בתי המשפט - תודה לאל - לא שלי.

יעל גרמן: הפטור מאגרה, אני מבקשת מאדוני היושב-ראש להציב לוח זמנים ליישום.

ניסן סלומינסקי: זנה, מתי תבוא לבקר אותנו שוב עם תשובה על זה?

אייל טולדו: אייל טולדו, אגף תקציבים.

אייל טולדו: אני מאמין שהנושא יעלה בקרוב לוועדת האגרות הבין-משרדית במשרד האוצר ולאחר מכן ימשיך במסלול הקבוע ויגיע לכאן בקרוב.

יעל גרמן: שזה אומר מתי?

אייל טולדו: אני לא יכול להתחייב על החלטות של ועדת אגרות מכיוון שאני לא הגורם.

ניסן סלומינסקי: מתי מתכנסת הוועדה?

אייל טולדו: לא ביררתי לפני הדיון מתי הכינוס הבא אבל כל שבועיים פחות או יותר מתכנסת הוועדה, ואני מקווה שזה יהיה הנושא בדיון בוועדה הבאה.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: הוועדה אישרה לקריאה שנייה ושלישית את חוק הסיוע המשפטי.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזו הצעת חוק חשובה מאוד כי הנושא של הפליה במוצרים קיים ואני מקווה שהחוק הזה יאפשר להטמיע עוד יותר את המאבק ואת הגשת התביעות במידה וקיימת ועוברים על ההפליה, בלי הבעיה של החסם שקיים עם הסיוע המשפטי.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לברך את כל העוסקים במלאכה, מלאכת קודש, ולקוות מצד אחד שלא תהיינה הפליות כי יש חוק שאוסר, ומצד שני, אם כן יש, שיעבדו בעוצמה כדי שזה לא יהיה יותר.

ניסן סלומינסקי: שיהיה לכולנו בהצלחה.

אווקה זנה: תודה רבה לאדוני.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה, הישיבה נעולה.