ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 696, 2018-10-16 11:30

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יעקב מרגי: היום 16 באוקטובר, 1918, ז' בחשוון התשע"ט.

יעקב מרגי: הנושא: הצעת צו לימוד חובה (שיעור השתתפות של המדינה ושל רשויות החינוך המקומיות בקיום מוסדות חינוך רשמיים לשנת הלימודים התשע"ט), תשע"ח-2018.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת יוסי יונה.

יוסי יונה: אני מעוניין בבקשה לשמוע מה משמעותה של הפרקטיקה הזאת, ומה מקומנו כאן כוועדת חינוך למולה, למול הפרקטיקה הזאת?

יוסי יונה: גם שאלה נוספת, מהשעה שזה מגיע לכאן, האם דינה כאיזושהי הצעת חוק שמגיעה למליאה, או שזה שונה?

יוסי יונה: תודה.

 << דובר >> מירב ישראלי: סעיף 7 לחוק לימוד חובה, שבמסגרתו בעצם אנחנו מתכנסים פה, קובע בסעיף קטן (א) שהמדינה אחראית למתן סעיף לחינוך חובה לפי חוק זה.

 << דובר >> מירב ישראלי: החינוך חובה שהמדינה נותנת, ניתן בבתי-הספר הרשמיים של המדינה, שהם בעצם בהחזקת המדינה והרשויות המקומיות.

 << דובר >> מירב ישראלי: לכן, סעיף 7(ב) שלפניו הצו שאנחנו עוד מעט נדון בו הובא, קובע כך: "קיום מוסדות רשמיים של המדינה למתן חינוך חובה חינם לפי חוק זה לילדים ולנערים הגרים בתחום שיפוטה של רשות חינוך מקומית מסוימת, יהא מוטל על המדינה ועל אותה רשות מקומית במשותף.

 << דובר >> מירב ישראלי: השר, שהוא שר החינוך, בהתייעצות עם שר הפנים ועם ועדת החינוך של הכנסת, יקבע בצו שפורסם ברשומות" – זה הצו שהובא לפנינו שהוא סוג של חקיקת משנה.

 << דובר >> מירב ישראלי: זו לא חקיקה ראשית, זו חקיקת משנה.

 << דובר >> מירב ישראלי: "לגבי כל שנת לימודים, ולגבי כל רשות חינוך מקומית, כאן זה כללי, זה חל בעצם על כלל רשויות מקומיות.

 << דובר >> מירב ישראלי: "- - - את שיעור ההשתתפות של המדינה, ושל רשות החינוך המקומית, בקיום מוסדות החינוך הרשמיים בלבד, זה לא כולל מוכרים שאינם רשמיים, ולא פטור".

 << דובר >> מירב ישראלי: ..

יוסי יונה: אני קראתי והבנתי את תוכנו.

 << דובר >> מירב ישראלי: כן, אז מה השאלה.

יוסי יונה: התהיות שלי הן רק באשר למה משמעותה של הפרוצדורה.

יעקב מרגי: יש למשרד חובת היוועצות עם הוועדה.

יוסי יונה: כן, אני מבין.

יוסי יונה: אנחנו אמורים להצביע.

יוסי יונה: הצבעה כאן, הצבעה במליאה.

יעקב מרגי: לא במליאה.

יוסי יונה: אנחנו מסתייגים, אנחנו מצביעים פה...

 << דובר >> מירב ישראלי: אני אסביר.

 << דובר >> מירב ישראלי: חקיקת משנה, לא מגיעה למליאה, לפחות לא זאת.

 << דובר >> מירב ישראלי: נדיר מאוד שחקיקת משנה מגיעה למליאה.

 << דובר >> מירב ישראלי: בדרך כלל, חקיקת משנה, השר או יכול לחוקק בכלל בלי מעורבות כנסת, או שיש כל מיני סוגים של מעורבות כנסת בחקיקת משנה.

 << דובר >> מירב ישראלי: זה יכול או להיות באישור הוועדה, שאז בעצם, אם הוועדה לא מאשרת, השר לא יכול להתקין את התקנות, או את הצו.

 << דובר >> מירב ישראלי: יש חובת התייעצות, שזו חובה יותר רכה – במרכאות – וזה בעצם, אנחנו מקיימים פה דיון, חברי הכנסת מביעים את עמדתם ביחס לצו, אז בעצם, בסוף הישיבה, או אפשר להגיד שקוימה חובת ההתייעצות והצו מקובל על הוועדה.

 << דובר >> מירב ישראלי: או שאם לוועדה יש הערות על הצו, אנחנו בעצם מוציאים מכתב לשר בסוף הישיבה עם ההערות.

איתן ברושי: ההערות הן תקציביות?

איתן ברושי: סליחה, כי תקציב 2019 סוכם.

יעקב מרגי: לא, זו חלוקת משאבים.

יעקב מרגי: גם אם סוכם תקציב, אז מה?

איתן ברושי: זאת אומרת, זה רק עניין חלוקה הפנימית.

איתן ברושי: תקציב השלטון המקומי, יסוכם אחרי הבחירות, אני מניח של ראשי רשויות.

איתן ברושי: כלומר, עוד לא סיכמו את תקציב 2019 של הערים ברשויות, לעומת זאת, תקציב המדינה יחסית סגור.

 << דובר >> מירב ישראלי: הצו בעצם קובע מה החלוקה - - -

יוסי יונה: סליחה, ברשותכם, תיכף תדעו למה ההערות של איתן - - -

איתן ברושי: בכל מקרה, זה דיון חשוב.

יעקב מרגי: ברשותכם, בוא נעשה סדר בדיון.

יעקב מרגי: אני שמח, שאלת, קיבלת פחות או יותר.

יעקב מרגי: עוד אין לנו על מה להתייחס.

יעקב מרגי: אני אבקש ממשרד החינוך שהגישו לנו את הצו, לפתוח, לדבר, זה עקרוני, אבל זו מהות הדיון.

יוסי יונה: אנחנו מנהלים דיון מאוד תרבותי, זה יופי, באמת.

יוסי יונה: מה שאיתן כאן העלה, הסוגיה הזאת, נניח ולנו תהיה איזושהי הסתייגות לגבי התקציב, או סתם לדוגמה, שרשויות מסוימות צריכות להשתתף בחלק כזה או אחר, ואנחנו נבוא ונאמר, היי, תגידו, למה אתם מטילים אפילו חלק של מחויבות לרשות שהיא חלשה, ואולי לה המדינה צריכה לתת יותר, זה יהיה מאה אחוז במקרים האלה.

יוסי יונה: ואז איתן אומר, אם התקציב סגור מאיפה יבוא הכסף?

יעקב מרגי: הבנו הכול.

יעקב מרגי: משרד החינוך, בבקשה.

 << דובר >> מירב ישראלי: רק לדיוק, בשנת - - - אישרנו את הצו לתשע"ח.

יעקב מרגי: אני רוצה לגלות לך עוד משהו, שזה חמור.

יעקב מרגי: גם אם המשרד לא היה מתייעץ אתנו בסוף השנה על השנה שכבר חלפה, כנראה שמערכת החינוך התקיימה לה.

יעקב מרגי: אבל עם כל זאת, אנחנו לא מקלים ראש בחשיבות.

יעקב מרגי: אם קבע המחוקק שישנה חובת היוועצות בסוגית חלוקת המשאבים והתקציב, אני חושב שיש לזה משמעות חשובה, ואסור שזה יהיה כמהלך מובן מאליו.

יעקב מרגי: אדרבה, גם פעם שעברה ביקשנו בסיכום שהדברים יהיו יותר מפורטים.

יעקב מרגי: בוא נשמע.

לירן שפיגל: אני מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

לירן שפיגל: אנחנו מביאים את הצו להיוועצות.

לירן שפיגל: אני כבר אומר שאין שינויים בנוסח הצו מהצו שהותקן לגבי שנת הלימודים תשע"ח.

לירן שפיגל: אתם רוצים שנחליף פשוט את הנוסח?

יעקב מרגי: היה לך משהו לומר במהות של הדברים לאור ההתייחסות שהייתה כאן?

יעקב מרגי: המדיניות של המשרד, על החלוקה, על התקציב.

יעקב מרגי: תן על רגל אחת.

יעקב מרגי: אל תהיה בית שמאי, שלא תדחף אותנו באמת הקיר, באמת הבניין.

יעקב מרגי: בבקשה.

דודי מזרחי: אני מנהל אגף תקציבים, משרד החינוך.

דודי מזרחי: כפי שלירן ציין, אין שינוי למעשה בצו הזה שמונח כרגע לפניכם בהשוואה לשנה שעברה.

יעקב מרגי: הפרקטיקה היא אותה פרקטיקה.

דודי מזרחי: הפרקטיקה בנוגע לסעיפים הללו היא פרקטיקה זהה.

דודי מזרחי: יחד עם זאת, מדיניות המשרד, כפי שבאה לידי ביטוי בשנים האחרונות, וגם בשנה האחרונה, הייתה להגדיל באופן משמעותי ודרמטי את היקף התקציבים והמשאבים בכללן לרשויות החלשות, לבתי-ספר חלשים, על בסיס מפתח סוציו-אקונומי בין אם של בית הספר ושל הרשות, ושורה ארוכה של תכניות בהיקפים שנאמדים במיליארד שקלים.

דודי מזרחי: דיווחנו בנוגע לתכניות האלו בוועדת החינוך של הכנסת, מספר פעמים במהלך השנה האחרונה - בין אם אנחנו מדברים על תכנית של הצהרונים, על תכנית החופשות, הסייעת השנייה, תכנית התקצוב - שורה ארוכה של תכניות חדשות שנכנסו והועצמו, כולן על בסיס מפתח סוציו-אקונומי.

דודי מזרחי: מה שנמצא כאן בתוך הצו, מדובר על סידרה מצומצמת של סעיפים שנוגעים לליבה של המערכת.

דודי מזרחי: שעות ההוראה, התמיכה המינימלית שנדרשת, בעצם קיימת מוסדות החינוך, אבות בית, מזכירים, פסיכולוגים, בעצם, המעטפת הבסיסית, לגביה, למעשה, אין שינוי.

יעקב מרגי: משרד האוצר.

יעקב מרגי: בבקשה.

שאול קירשנבום: אין הרבה מה לחדש על דברי דודי.

שאול קירשנבום: סך הכול הצו הוא באמת זהה לשנה שעברה.

שאול קירשנבום: כמו שדודי אמר, גם שר האוצר שם דגש על כל הכסף התוספתי החדש שנכנס למערכת ייכנס באופן דיפרנציאלי, בין אם בסיס אקונומי של הרשות, בין אם בעמדת הפיקוח של בתי הספר.

שאול קירשנבום: העמקנו מאוד בתקציב 17'/18' לתקציב 19'.

שאול קירשנבום: העמדה שלנו רק להמשיך ולהעמיק את זה, כמו שהוועדה תומכת ומברכת.

יעקב מרגי: מרכז שלטון מקומי.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיכל מנקס: אני סמנכ"ל חינוך ורווחה, המרכז לשלטון מקומי.

מיכל מנקס: אני בעצם לא הייתי אמורה לומר מלה, או אולי אפילו לברך על כך שאין שינוי.

מיכל מנקס: אבל אני חייבת לומר שעל אף מערכת המצוינת עם משרד החינוך והעבודה שבשגרה לראשונה, לא התייעצו אתנו, על אף שלא קיימת חובת היוועצות אתנו בחוק.

יעקב מרגי: שר הפנים חתם פה – רגע, אני שואל.

יעקב מרגי: כשהתקיימה חובת ההיוועצות, שר הפנים לא נועד לפני כן?

יעקב מרגי: זה לא פורמלי האקט הזה - לדוגמה, עם היו"ר.

מיכל מנקס: זה מה שרציתי לומר, שלא רק שמשרד החינוך שבעצם מתוקף חוק – סעיף 7(ב), אמורים לקיים במשותף את מערכת החינוך, ועל זה הערתי, ואנחנו מנופפים בדוח סל תלמיד שאנחנו מבקשים לפתוח ולדבר, אבל זה לדיון אחר.

מיכל מנקס: אז לא רק שלא דנו אתנו ברכיבים בסעיפי ההשתתפות, אלא הרגולטור שלנו, משרד הפנים, לא דיבר אתנו, לא פנה, לא בדק אתנו אם אולי יש לנו משהו לומר.

מיכל מנקס: אני מניחה שהיה לנו מה לומר לו היה שואל.

מיכל מנקס: ולכן, כל המהלך נראה כמחטף.

מיכל מנקס: עכשיו, אנחנו באיזשהו מצב קצת לא בריא.

מיכל מנקס: אם הוועדה לא מקיימת את הדיון הזה, לא נקבל את אחוזי ההשתתפות של משרד החינוך ברכיבים שאנחנו אמורים לקבל, ובכך נעכב את הפעולות ברשויות, זה יהיה על חשבון משהו אחר.

מיכל מנקס: דבר לכאורה פשוט, לכאורה טכני שחבל, ונעשה כך.

מיכל מנקס: נראה שנעשה כלאחר יד, ושאנחנו נתפסים כמובן מאליו.

יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה.

יעקב מרגי: מאחר ומתחילת הקדנציה הזו שזו הקדנציה שלי כיו"ר ועדת חינוך, רוצה לעקור את הנוהג הזה ש-7(ב) הוא עוד איזה סעיף כזה מינורי שעובר כלאחר יד, ועוזר לי בקטע הזה ולא מרפה ממני, עו"ד יצחק בוכובזה, שמקפיד ומתמיד בסוגיה הזו, ותובע את עלבונו של הסעיף, ואת עלבונם של אותם תלמידים שנדרשים לצו הזה.

יעקב מרגי: לאור הדברים שאת אומרת, אני אשאל אותך שאלה.

יעקב מרגי: הרי הייתה שנה – באיזה חודש אישרנו את הצו?

 << דובר >> מירב ישראלי: בשנה שעברה ב-2017, המכתב יצא ב-14 לאוגוסט.

יעקב מרגי: 14 לאוגוסט, תבינו, לא לפני תחילת שנת הלימודים, שלאחר תחילת שנת הלימודים, זה בדיעבד.

יעקב מרגי: לאור הדברים האמורים, אנחנו לא רוצים לעשות מחטפים, גם משרד החינוך.

יעקב מרגי: אתם צריכים, יש לכם נושאים שקשורים לצו שהם פתוחים שתרצו לשבת עם משרד החינוך.

מיכל מנקס: בעת הזו, עת התחילה שנת הלימודים, אנחנו כבר חודש לאחר שנפתחה, והיות ואין שינויים בצו, אני חושבת שנכון יהיה להשאיר את זה כך.

יעקב מרגי: את רק מוחה בפורום הזה על זה שלא התקיימה.

מיכל מנקס: מוחה על הדרך.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך בצורה הכי ברורה, ומבחינתי היא נחרצת.

יעקב מרגי: אם תאמרי לי שאם תתקיים חובת התייעצות ביניכם, יש דברים שיוכלו להשתנות, או לקבל מענים או דגשים אחרים?

יעקב מרגי: אני מוכן לעכב את הישיבה.

מיכל מנקס: לא לשנה זו.

מיכל מנקס: אני אשמח שיתחיל דיאלוג לאשר - - - הצו הזה הוא לא שלושה עמודים וכמה סעיפים.

מיכל מנקס: בצו הזה יש חכמה רבה וניסיון.

מיכל מנקס: יש פה תקצוב דיפרנציאלי, אגב, מרכז השלטון המקומי תומך בתקצוב דיפרנציאלי, אין לנו דבר נגדו.

מיכל מנקס: יש פה חכמה רבה.

מיכל מנקס: עם זאת, יש צורך לבחון את הצו, את רכיביו, וכמובן את אחוזי ההשתתפות, אבל זו לא עבודה של יום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני כבר מכניס לסיכום שבשנה הבאה אני ארצה לראות מעבר לחתימה של שר הפנים, בתקווה שמישהו יחליט להמשיך את הקדנציה הזו עד תומה.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לאותו אחד שרוב רובם המוחלט של חברי הכנסת מעדיפים, גם אלה שזועקים חמאס, ומוגדרים לפעמים חמוצים, חמצמצים, אלה שמוגדרים חמצמצים, כל מיני הגדרות, גם הם יעדיפו שהקדנציה תהיה עד סוף ימיה, אני לא צריך אישור לדברים שלי, לכן לא להגיב.

יעקב מרגי: במידה ולוועדה יבוא אישור 7(ב) למרות שהחוק לא מחייב היוועצות ממוקדת עם מרכז השלטון המקומי, אבל ההיגיון אומר שכאשר ביקשו את ההיוועצות עם שר הפנים, התכוונו לרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: לכן אני ארצה התייחסות מיוחדת של השלטון המקומי, שאני אדע שהייתה ישיבה מקדימה בנושא הזה, ולו בכדי לתת משמעות וערך להליך ההיוועצות הזה של ועדת החינוך.

יעקב מרגי: בבקשה, עו"ד יצחק בוכובזה.

יצחק בוכובזה: הייתי ראש עיריית אור יהודה משהו כמו חצי יובל שנים.

יצחק בוכובזה: אדוני היושב-ראש, נושא סעיף 7 מעסיק אותי.

יצחק בוכובזה: מאז שהייתי ראש עירייה זו מלחמה.

יצחק בוכובזה: סעיף 7, רבותיי, לא היה מתאים שיהיה פה עם כל הכבוד לדרג שהגיע, היה צריך לבוא השר, זו התייעצות של השר עם הוועדה.

יצחק בוכובזה: הזלזול הוא בכך שמגישים את ההצעה ברגע האחרון, ודנים אחרי שפתיחת שנת הלימודים כבר אחרינו.

יצחק בוכובזה: הנושא של דיפרנציאציה מתחייב מן הצו מכתבו ומלשונו ומרוחו, אין דיפרנציאציה, זה דבר לא נכון.

יצחק בוכובזה: תפתחו את עמ' 2 לצו, במה יש דיפרנציאציה – בדמי השכפול, הוצאות המלאכה, זה שם הדיפרנציאציה.

יצחק בוכובזה: רבותיי, אני רק רוצה לומר לכם.

יצחק בוכובזה: ממשלות ישראל הקודמת והנוכחית בעשור האחרון - - -

יעקב מרגי: ברשותך, כשאתה מדגיש, הדיפרנציאציה לא קיימת - מה אתה מצפה בליבה, בעמוד השדרה שלהם בשעות התקן?

יעקב מרגי: במה?

יצחק בוכובזה: ממש לא.

יצחק בוכובזה: הצו מבקש התייחסות לכל רשות ורשות, פרסום גלוי וידוע כמה כל רשות מקבלת כסף לחינוך חובה, ואז כל אחד יידע.

יצחק בוכובזה: הרי מה עשה שר החינוך, וקראתם כותרת בערב ראש השנה.

יצחק בוכובזה: כמה נתן שר החינוך בבשורה למהפכת הפריפריה?

יצחק בוכובזה: מישהו צריך להיות אמן בתקשורת כדי להביא כותרת זועקת מ"ידיעות אחרונות" – מהפכת הפריפריה עם 15 מיליון שקל.

יצחק בוכובזה: אם ביבי היה אומר 15 מיליון שקל מהפכת פריפריה, היו עטים עליו, עושים אותו משל ושנינה.

יצחק בוכובזה: שר החינוך הוא אומן יותר גדול מביבי, כנראה.

יצחק בוכובזה: עם כותרת כזו הוא הצליח לעבור בלי שאלה אחת קטנה.

יצחק בוכובזה: ועדות החינוך, בעשור האחרון, מזבולון אורלב, ועד מכובדי היושב-ראש הוועדה הנוכחי מודעים לנושא הזה.

יצחק בוכובזה: שר החינוך, זו בעצם תקצובה של מערכת החינוך באמצעות ההתייעצות.

יצחק בוכובזה: נכון שלא חייבים לקבל את ההתייעצות, אבל לשמוע אותה לפחות.

יצחק בוכובזה: מה אמר שר החינוך, אני אצטט אותו באותו עיתון של ערב ראש השנה.

יצחק בוכובזה: שר החינוך עם המנכ"ל שלו אמרו: "אנחנו חורטים על דגלנו להזניק את הפריפריה, להזניק פירושו מריבצה, מה שרובץ הוא הרבה זמן, אבל מזניקים בזינוק.

יצחק בוכובזה: מה אמר שר החינוך בעיתון "אני מסתכל לרוני ושלומי, ולרונה מדימונה בעיניים ואומר, אני מאמין בכם.

יצחק בוכובזה: משרד החינוך מאמין בכם, אין יעד שתציבו ולא תשיגו, גם השמים הם הגבול.

יצחק בוכובזה: אנחנו נעניק לכם את כל הכלים והתמיכה.

יצחק בוכובזה: לראשונה תינתן חליפה אישית לכל רשות" - - - וכו' ואני מקצר.

יצחק בוכובזה: שר החינוך לא עושה את זה.

יצחק בוכובזה: אין דיפרנציאציה.

יצחק בוכובזה: תקראו את כל הפרוטוקולים של הישיבות בעשור האחרון של ועדת החינוך, כולם אומרים, אין דיפרנציאציה, אין שקיפות.

יצחק בוכובזה: חבר הכנסת מיצנע, בעבר ראש הוועדה, ביטא את זה בצורה הכי יפה.

יצחק בוכובזה: הוא אמר: "אף אדם לא מבין תקציב - לא אתה מן היישוב, גם לא אני אומר", מצנע, שהיה ראש עיר, היה מה שאתם רוצים, הוא לא מבין תקציב משרד החינוך שקורא אותה בספרים.

יצחק בוכובזה: רבותיי, הכי פשוט, עין השמש מבריאה כל דבר.

יצחק בוכובזה: תגידו כמה כל רשות תיקח, כמה כל רשות מקבלת, זה החוק.

יצחק בוכובזה: אדוני יקרא את החוק.

יצחק בוכובזה: בזה אני מסיים.

דודי מזרחי: אני גאה להגיד שבעקבות מדיניות הממשלה בשנים האחרונות, וזה לא שר חינוך אחד ולא שניים, אנחנו יכולים לראות באופן מובהק מערכת דיפרנציאלית יותר, פרוגרסיבית יותר שמשקיעה יותר בחלשים ופחות בחזקים.

יעקב מרגי: אני אשאל שאלה.

יעקב מרגי: אני רוצה שתתייחס.

יעקב מרגי: האם כל ראש רשות שירצה לראות במה מתוקצבת רשות אחרת לעומתו הוא יכול לראות.

דודי מזרחי: כן.

דודי מזרחי: אחד הדברים שמשרד החינוך יכול להתהדר בהם זה נושא השקיפות.

דודי מזרחי: היום כל אזרח יכול להיכנס לאתר אינטרנט.

דודי מזרחי: יצחק, אולי אתה לא בקיא בהתפתחויות האחרונות.

דודי מזרחי: כל אזרח יכול להיכנס.

יצחק בוכובזה: אני לא בקיא?

יצחק בוכובזה: אני עוסק בזה הרבה שנים, עם כל הכבוד לך, אז אני לא בקיא?

יעקב מרגי: יכול להיות, הוא אמר בהסתייגות.

דודי מזרחי: בהסתייגות, אני חוזר בי.

דודי מזרחי: כל אזרח לאתר האינטרנט של משרד החינוך, להיכנס למערכת השקיפות החינוכית, ולקבל מידע תקציבי על הקצאה, לא רק בכל רשות מקומית, אלא ברמת בית ספר ולפי נושאים שונים.

דודי מזרחי: אותה תכנית שאתה ציינת היא רק רכיב אחד בפסיפס של מיליארדים.

דודי מזרחי: אפשר לקחת את התכנית לתקצוב דיפרנציאלי בחינוך היסודי וחטיבת ביניים, תכנית של החמש השנים האחרונות – מיליארד שקל.

דודי מזרחי: הפחתת מספר תלמידים בכיתה נעשתה באופן דיפרנציאלי, תכנית של מיליארד שקל.

דודי מזרחי: הסייעת השנייה בהצטיידות בגנים – חצי מיליארד שקל דיפרנציאלי.

דודי מזרחי: יצאנו עם תכנית של תקצוב דיפרנציאלי בחטיבה העליונה, מתחילים השנה – תכנית של 150 מיליון שקלים.

דודי מזרחי: התכנית של הצהרונים שקודמה כאן בוועדת החינוך, תכנית של כמיליארד שקל דיפרנציאלי, ארוחה חמה לתלמידים.

דודי מזרחי: יש שורה ארוכה של רכיבים.

דודי מזרחי: נכון, יש הרבה מה לשפר ואפשר להתווכח מה צריך להיכלל בצו, או לא להיכלל בצו, גם כך אני מניח שמיכל הייתה אולי רוצה להתייחס.

דודי מזרחי: אי אפשר לבוא ולהגיד שאין שקיפות.

דודי מזרחי: חד משמעי, אנחנו המשרד השקוף ביותר במדינת ישראל, וגם בבין לאומי של ה-O.E.C.D.

דודי מזרחי: קיבלנו ציון לשבח על הנושא הזה.

דודי מזרחי: תמיד יש איפה להשתפר.

דודי מזרחי: המערכת היא הרבה יותר שוויונית, הרבה יותר פרוגרסיבית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת יוסי יונה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, באמת לחכימו של הדיון, למרות וכפי שאתה העדת בעצמך, הוא מתקיים קצת מאוחר, הוא אמור להתקיים לפני פתיחתה של שנת הלימודים.

יוסי יונה: אני מסכים לדבריו של מר בוקובזה על כך שיש בזה איזשהו - - -

יעקב מרגי: אני חייב לומר, דווקא השנה אני דחיתי את המשרד.

יעקב מרגי: 7(ב) הגיע אלינו ב-9 לאוגוסט.

יעקב מרגי: יש פתגם בערבית שאדם מכיר את הסחורה שלו, התרגום שלו.

יעקב מרגי: אני ידעתי מה זה 7(ב).

יעקב מרגי: אני התעקשתי להוציא, ויש דברים דחופים שרצינו תקנות.

יעקב מרגי: אני כביכול השתמשתי אפילו כמעין סנקציה למשרד שלא עשיתי, כי אני מבקש את התקנות של ההסעות לילדים עם צרכים מיוחדים, ויש תקנות של ילדים חולים.

יעקב מרגי: יותר חשוב לי, עם כל הכבוד, דברים שהם ביום יום נוגעים בבני אדם.

יעקב מרגי: אז הטענה הזו השנה היא לא קיימת.

יוסי יונה: אפשר להפנות אליך.

יעקב מרגי: לוקח, אני לקחתי אותה.

יוסי יונה: בסדר, אני מעריך את זה שאתה לוקח על עצמך את הטענה הזאת, כי באמת הפרוצדורה המתבקשת, שנושא שכזה מובא בפנינו עוד לפני פתיחת שנת הלימודים, מה גם אם יש לנו - - - של להצביע בעד ונגד.

יוסי יונה: לגבי הדברים, אני שמעתי את מר בוכובזה, שמעתי את דודי.

יוסי יונה: מבחינתי, זה נושא שהוא עכשיו שנוי במחלוקת.

יוסי יונה: אנחנו נצטרך, חברי הכנסת, באמצעים שיש לנו – אתם יודעים, זה מאוד קשה להשתלט על הדברים הללו, לבדוק אולי באמצעות המרכז למידע ומחקר של הכנסת.

יעקב מרגי: יש מסמך ב-2015.

יוסי יונה: לא, אבל דודי אומר השינויים נעשו בשנים האחרונות.

יעקב מרגי: כל שנה.

יעקב מרגי: השולחן הזה היה שותף לזה.

יוסי יונה: מאה אחוז.

יוסי יונה: אנחנו נצטרך לראות באמת האם כפי שדודי אומר לגבי העניין הזה.

יעקב מרגי: הערה בונה, ואני הערתי את זה בדיון הקודם.

יעקב מרגי: כל מה שעשיתם בקטע הדיפרנציאלי, הרי צו 7(ב) במיוחד להגיד שהעיקרי מעבר למבנה זו הסוגיה הדיפרנציאלית.

יעקב מרגי: אם זה היה מלווה במצגת עד שנה זו כך וכך, משנה זו כך וכך, כשהם מציגים את זה, זה גם היה עושה צדק אתכם, גם לנו היה נותן תחושה יותר טובה.

יעקב מרגי: אמרתי והערתי את זה, הייתם צריכים להבין.

יעקב מרגי: זה לא דיון מינורי.

יעקב מרגי: תבואו, שימו את הדברים, שימו את הסכומים, שימו את המבנה, את הנושאים שהלכו דיפרנציאלית בשנים - במאסות, אני רואה שזה במיליארדים.

יעקב מרגי: אני מכיר את הכתבה של ה-15 מיליון שקלים, אני אומר לך, אני קראתי אותה ואני התקוממתי על הכתב, וגם הפרשנים שעלו לשידור אחרי שלקחו דווקא את הנקודה הזו של אותו סעיף קטן.

יעקב מרגי: אבל אני יכול לומר לך בוודאות יכול להיות שצריך יותר.

יעקב מרגי: יכול להיות שצריך בצורה אחרת.

יעקב מרגי: אבל הסתה דיפרנציאלית לפריפריה החברתית, גיאוגרפית, מכל הבחינות בשנים האחרונות היא מואצת.

יעקב מרגי: הלוואי והיו עוד תקציב תוספתי כי הדיפרנציאליות שאתה מדבר עליה, ואני מדבר עליה, אין לנו פרטנר בשלטון המקומי.

יעקב מרגי: בצדק, אנחנו לא רוצים לסכסך רשות ברשות, רוצים לתקציב דיפרנציאלי, הכול, תביאו כסף תוספתי.

יעקב מרגי: להבא, תרשמו לכם את הדברים, מגיעים ל-7(ב), באיזו ועדה שזה לא יהיה, אתם כבר באים, עושים, תבואו, תציגו את זה.

יעקב מרגי: אני מאמין שגם אם יוסי יונה, שהוא באמת פרלמנטר מצוין, אכפת לו סוגיית הפריפריה וצמצום הפערים – אני רואה, לא אומר לך שהוא נותן לך פרס ישראל, אני מכיר אותו, מדבר בשמו, יסלח לו, היית צריך פה - אני מעדיף, אני מעדיף זה, תעשה זה, הוא שואף בצורה מיטבית לצמצום פערים, אבל לפחות היה רואה.

יעקב מרגי: להבא עם חומרים נציג את זה מעבר לצו עם הפונטים שאף אחד לא אוהב לקרוא.

יוסי יונה: אדוני, אני שמח על ההערות שלך.

יוסי יונה: אם תרשה לי, אנחנו מנהלים דיון יפה ועקרוני.

יוסי יונה: אתמול דיבר ראש הממשלה שלנו במליאה לגבי כמה ארץ ישראל נפלאה, ונפלאה, ובוודאי אין לנו אלא להסכים אתנו, כולנו אוהבים את המדינה הזו, ועוד נמשיך לחיות בה, ועוד כל הדברים האלה.

יעקב מרגי: והיא מגניבה...

יוסי יונה: אני, כשאני רואה את עצמי כאינטלקטואל ביקורתי, חבר כנסת ביקורתי, התפקיד שלי תמיד, סליחה, אני אומר את זה ככה, להסתכל על חצי הכוס הריקה, זה התפקיד שלנו לשפר.

יעקב מרגי: נאמר תודה, אבל לא נוותר על חצי כוס הריקה.

יוסי יונה: ברור, והחצי הכוס הריקה היא באמת מאוד מדאיגה.

יוסי יונה: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, גם אתה דיברת בשבחי, ואני רוצה להחזיר לך מחמאות, במובן זה שאני באמת מאמין באמת ובתמים שליבך במקום הנכון, שיש לך את הרצון המאוד עז לשפר את המציאות בפריפריה.

יוסי יונה: אנחנו יודעים, אדוני היושב-ראש, לפחות לגבי התוצאות של מערכת החינוך עד כמה הפערים הם עמוקים, ועד כמה הם משקפים את ההבדל בין מרכז לפריפריה.

יוסי יונה: בכל מקרה, יכול להגיד דודי, תשמעו, אנחנו רק היום עשינו את זה, התוצאות תהיינה בעוד כך וכך שנים.

יוסי יונה: אני אומר שזו טענת מפלט בדרך כלל של בוא נבדוק עוד כמה וכמה שנים.

יוסי יונה: אנחנו יודעים היום שהתוצאות הן מאוד מדאיגות, מאוד מדאיגות מבחינת הישגים של תלמידים על פי מיצ"ב סוציו-אקונומי, מרכז, פריפריה וכו'.

יוסי יונה: אתה הערת לפני כן, אמרת, אולי גם יש דיפרנציאלי, אבל יכול להיות שלא נעשה בדרך הנכונה.

יעקב מרגי: אני אומר לך, זה שהצו הוא באותו מבנה, סליחה יוסי, היא קצת מקוממת אותי, כי אני ער.

יעקב מרגי: אני אסביר לך.

יעקב מרגי: אני ער גם למגמות בתוך המשרד, והיינו בדיונים האלה.

יעקב מרגי: יש לי ויכוח על השקפת העולם של השר בסוגיה הזו של התל"ג, של התשלומים.

יעקב מרגי: בזמן שהמשרד משחרר, זו דעתי, בצורה כמעט מופקרת, מאשר לגבות את תשלומי תכניות לימודים נוספות לכל מאן דבעי, כל דכפין, וכל המרבה הרי זה משובח, צריך את המשקולת.

יעקב מרגי: אתה יכול מצד אחד לדחוף, לעשות צעדים הכי טובים לצמצום פערים, מצד שני, לפתוח את השסטום למטה, ובסוף השנה תקבל את אותם מדדים.

יעקב מרגי: כשאני מסתכל ורוצה שהפנים לצמצום הפערים, צריך להסתכל על כל המכלול, על כל העשייה של המשרד.

יוסי יונה: בדרך לכאן, אמרתי, אני מקווה שמיכל תהיה פה.

יוסי יונה: היא לא הפתיעה אותנו והיא נמצאת כאן.

יוסי יונה: אמרתי, אני מקווה שיהיו לנו אנשים שהם באים כראשי יישובים כדי לשמוע אותם, אנחנו מוגבלים גם מבחינת הידע שלנו, כשבאים אנשים שהם עוסקים בזה ביום יום - - -

יעקב מרגי: הוא לא עוסק ביום-יום, אבל היהודי הזה, מר בוכובזה, מסור לנושא הזה, הוא כבר לא ראש עיר.

יוסי יונה: למה אני מתכוון אדוני, אני קראתי את המסמך.

יוסי יונה: זה לא צריך להפריע לשלטון המקומי, נניח, השלטון המקומי המון פעמים כאשר היו לו הסתייגויות, הוא אומר, אני לא רוצה דיפרנציאלי, תן לי בבקשה את נקודת היסוד, מעליה, אתה רוצה לתת יותר למוחלשים, בבקשה, תן - נכון מיכל.

יוסי יונה: עכשיו, גם באשר למסמך שניצב כאן.

יוסי יונה: אני לא יודע מה המשמעות, לכן אני אומר, טוב שיש כאן אנשים מהיישוב שהם ניהלו מערכות כל המשרות וההקצאות שבהם המדינה משתתפת במימון באופן חלקי, אדוני היושב-ראש, לתשומת ליבך, נניח אני הייתי רוצה, אם אנחנו מדברים על דיפרנציאלי, שאם אנחנו נביא איזשהו סעיף שאומר, כל היישובים סוציו-אקונומיים מ-1 עד 5 המימון יהיה מלא, מאה אחוז ולא חלקי.

יוסי יונה: מישהו יכול לבוא ולומר לי, כמו שדודי רמז כאן, אני חושב, תקן אותי אם לא הבנתי אותך כהלכה, דודי אמר תראה, אלה הם שירותים מאוד בסיסיים - מה הייתי רוצה לשמוע?

יוסי יונה: האם ישנו מצב, אדוני, שיבוא יושב-ראש של רשות חלשה, מוחלשת, ויגיד, שגם במצב הנוכחי הזה כאשר אני צריך לדוגמה לפסיכולוג לשלם 20%, 30%, אני לא יכול לעמוד בתשלום, ויכול להיות שאני אעסיק פחות פסיכולוגים פר תלמיד ביישוב שלי, וזה יהיה נורא ואיום.

יוסי יונה: אלה המקומות שבהם היינו רוצים לראות את הדיפרנציאליות, במובן הזה, שאתה מבין ותבוא ותגיד, הדיפרנציאלי יהיה גם במשרות הללו שהמדינה מממנת באופן חלקי, אנחנו רוצים – אנחנו, תהיה התביעה שלנו ושלך, אדוני היושב-ראש, ושל איתן, מן הסתם, כי אנחנו באמת חרדים לגורלה של הפריפריה ששם תבוא גם לידי ביטוי הדיפרנציאליות, שיהיה מאז אחוז מימון לכל המשרדים.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, השאלה היא לא שהגענו לדיון הזה לא בזמן סביר, לכן, אנחנו צריכים להתנגד לאשר את העניין.

איתן ברושי: גברתי מהשלטון הלאומי, לומר למשרד החינוך, אדוני היושב-ראש, ששר החינוך או המנכ"ל צריכים לבוא להסביר את העניין, ולנו אין מקום להיות חותמת גומי.

יעקב מרגי: למרות שאומרים: "אין מלאך אחד עושה שני שליחויות" – בגלל שהם מתפללים, הם גם קוראים, גם מקשיבים לחזן, וגם מישהו מפריע להם להאזין.

איתן ברושי: אני חושב שלא צריך לאשר את זה לא בגלל שיש פה התנהגות לא נאותה, וזלזול, יכול להיות ששר החינוך הוא כבר מתכונן להיות שר הביטחון, ואין לו זמן לחינוך.

יעקב מרגי: והוא כבר קבע מוסכמה - אי אפשר שניים באותו תפקיד.

איתן ברושי: בכל זאת, אני רוצה לומר, שהבעיה היא, לפי דעתי, לא, שלא באים בזמן לדיון ולא בדרג הנכון, אדוני היושב-ראש, הבעיה היא שיש לנו מחלוקת על סדר העדיפות של תקציב משרד החינוך.

איתן ברושי: הרי אין מחלוקת שהממשלה הזאת, שאני לא חלק ממנה, אבל אני מאלה שמעולם לא הייתי אופוזיציה למדינה, ואני לא מתלהב מכל נאומי אופוזיציה.

איתן ברושי: אני אבל אומר שלעולם לא הייתה ממשלה כנראה ונתנה כל כך הרבה לתקציב החינוך.

איתן ברושי: אבל לעולם לא היה פער כזה גדול בין היקף התקציב לתוצאות.

איתן ברושי: יש כאן בעיה – אנחנו עומדים היום בפתיחת שנת הלימודים האקדמית.

איתן ברושי: השבוע נפתחה האקדמית.

איתן ברושי: אין לנו זמן, אנחנו יכולים לדבר פה כמה שרוצים כי אין פה הרבה אנשים.

איתן ברושי: לא, כאילו הזמן לרשותנו, אבל אני לא מרגיש צורך לדבר בלי גבול על דבר שאין לו חשיבות כרגע.

איתן ברושי: הדיון הזה אין לו שום חשיבות.

איתן ברושי: אני מצטער על דברי השלטון המקומי, גם הם עסוקים בבחירות עכשיו.

מיכל מנקס: הדברים שלי היו דברים מקצועיים.

איתן ברושי: אנחנו עומדים במצב לא חשוב כל כך לדיון.

איתן ברושי: תקציב 2019 אושר.

איתן ברושי: משרד החינוך אישר את התקציב שלו בממשלה כמו משרדים אחרים.

איתן ברושי: תקציב השלטון המקומי יהיה תקציב שידונו בו ברגע האחרון במסגרת חילופי חלק מראשי הרשויות.

איתן ברושי: אבל מה שמעניין אותנו כוועדת חינוך, הדיון היה צריך להיות על הפער בין הכוונות לתוצאות ועל היכולת להשפיע על התוצאות אם משנים את סדר העדיפות של משרד החינוך.

איתן ברושי: ולכן, הדיון הזה הוא בזמן, אבל לשנה הבאה.

איתן ברושי: אין מה לדון בו בדיעבד.

איתן ברושי: אז לא יהיה הסכמה, לא יהיה חתימה.

איתן ברושי: זה דבר לא הגיוני גם מבחינתך, ואני לא רוצה להפוך את זה לשום דבר יותר ממה שאני אומר.

איתן ברושי: אני אצביע נגד.

יעקב מרגי: אין הצבעות והיוועצות.

יעקב מרגי: יש אישור ועדה והיוועצות עם הוועדה.

איתן ברושי: בסדר, תנסח איך שאתה רוצה.

יעקב מרגי: אבל אל תדאג, מה שתבקש אני אדרוש.

איתן ברושי: אני רוצה להצביע נגד, תמיד הצבעתי אתך.

יעקב מרגי: לא, אין הצבעה.

איתן ברושי: אני אבקש שיצביעו לא לאשר, אדוני היושב-ראש.

איתן ברושי: תן ליועצים לבדוק.

איתן ברושי: עניינית, אני מצביע נגד, כי זה לא נראה לי נכון הקרקס הזה.

איתן ברושי: לא נראה לי נכון שאנחנו ניתן לגיטימציה על התנהגות לא נכונה, אבל לא בגלל שהם היו עסוקים, זה פשוט זלזול וחוסר התייחסות.

איתן ברושי: אבל כל זה לא חשוב אם לא הייתה לנו הערה – גם חברי התייחס, וגם אתה מתייחס.

איתן ברושי: אני שולל את המשך כהונתך.

יעקב מרגי: לא, כהונת הממשלה, כהונתי לא מוטלת בספק...

איתן ברושי: בעניין של החינוך, אני חושב שהבעיה שלנו - - - תראו, פרסמו נתונים בינלאומיים, למה אנחנו משווים?

איתן ברושי: בסוף משווים למדינות מתקדמות בעולם שאתה רוצה להיות חלק מהם.

איתן ברושי: אני מאוכזב מהתוצאות.

איתן ברושי: אני הייתי בטוח כמי שהיה ראש רשות, שזכיתי בפרס החינוך, מהראשונים שקיבלו את פרס החינוך, בהיותי ראש המועצה עמק יזרעאל.

איתן ברושי: כמי שדיבר הבוקר עם פרופסור גליה צבר - בירכתי אותה על הציון הגבוה שמכללת רופין קיבלה, גם לצערי, שנרצחה לאחרונה בוגרת האתיופית הראשונה של המכללה הזאת ברופין, שהייתה במקור התשתית של החקלאות וההתיישבות, כיום מכללה.

איתן ברושי: כמי שמברך על הפריפריה, ואני בא ממכללת עמק יזרעאל, שם הייתי מיוזמיה, וממוביליה, עד שהפכה לות"ת ונתנו לה עצמאות - אני יודע לברך על הרבה דברים.

איתן ברושי: אבל אני אומר שיש פער גדול, מה שלעולם לא חשבנו שרק הכמות קובעת ורק גודל התקציב קובע.

איתן ברושי: יש פה שאלה האם לא איבדנו שליטה על המערכת ועל המרחק שלה מהיעדים למרות היקף התקציבים.

איתן ברושי: זאת השאלה הגדולה.

איתן ברושי: אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, לקבל החלטה שאתה מתחיל את הדיונים על תקציב לא בסוף 19', לפי דעתי, דווקא עכשיו, כשתקציב 19' אושר, אתה בצדק אומר, יש לנו שני דברים – יש לנו שאלת הגגות ושאלת סדר העדיפויות.

איתן ברושי: הגגות - הממשלה קבעה כי היא לא רצתה לדחות את זה לבחירות.

איתן ברושי: סדר העדיפויות נשאר גם אחרי שקבעו בתוך המשרד, גם הוא מוגבל, שהוא כבר נכנס לשנת לימודים 18', 19' אנחנו בעיצומה.

איתן ברושי: בחינוך זו שנה שונה משנה קלנדרית.

איתן ברושי: לכן, כמחאה, אנחנו צריכים לבטא עמדה משותפת, אדוני היושב-ראש, שזה לא תקין.

איתן ברושי: מעבר לזה, כל אחד ישקול את עמדתו.

איתן ברושי: אני מציע לקיים כאן דיון אחרי הבחירות של השלטון המקומי, ובלי קשר לממשלה, מהם הדוחות האחרונים על הישגי מערכת החינוך בישראל, והקשר בין סדר העדיפויות של המשרד ובין התוצאות של מערכת החינוך.

דודי מזרחי: בנוגע להישגים והקשר בין התשומות לבין התוצאות.

דודי מזרחי: מניתוח שלנו, שאם מנתחים את מערכת החינוך בעשור אחרון, רואים קשר.

יעקב מרגי: שיפור בכל המדדים, אמנם לא משמעותי.

יעקב מרגי: שינוי מגמה.

יעקב מרגי: היו דיונים כאן.

דודי מזרחי: רואים שינוי מגמה.

דודי מזרחי: בחמש שנים האחרונות רואים באופן ברור במיצ"ב ובבגרויות צמצום פערים.

דודי מזרחי: האתגר הכי גדול שיש לנו בעצם זה דוברי ערבית והפריפריה החברתית כלכלית גם במגזר היהודי, גם במגזר הערבי, שם אנחנו משקיעים את רוב המשאבים.

יעקב מרגי: במגזר הערבי שיפור ניכר, עדיין הפערים גדולים, אבל שיפור.

דודי מזרחי: דובר רבות על הגידול בתקציב משרד החינוך.

דודי מזרחי: חלק עצום מהגידול בשנים האחרונות, בגין משימות חברתיות שהמשרד לקח על עצמו שהן לאו דווקא פדגוגיות במישרין.

איתן ברושי: זה חלק מהדיון.

יעקב מרגי: אדוני, אתה מבין את הצורך להגיע לכאן מגובה עם נתונים ועם מספרים, מעבר לצו מלל, אלא אם כן, אתה חושב שלא.

יעקב מרגי: כי אני בודק.

יעקב מרגי: לאורך כל השנים עוד לפניי, כמעט כל היושבי-ראש, בכל הדיונים, הטענה הזאת עולה, חוזרת, ואתם ממשיכים להביא לנו את הצו במתכונתו הרגילה, מתפתח דיון שלא בצדק, אתם חוטפים, גם פה חטפתם, המשרד חטף, לא אתם ברמה האישית.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, ולא בושה גם לומר, גם פוליטיקאי יכול להודות.

יעקב מרגי: בסך הכול נעשים דברים גדולים.

יעקב מרגי: אבל במערכת גדולה, וזה מפוזר, וזה נקודתי כמו שאנחנו מבקשים, זה לא ניכר לעין.

יעקב מרגי: כשהפערים גדולים, גם כשיש שיפור, השיפור הוא לא יוצר את ה-"וואוו" שכולם מחכים לו.

יעקב מרגי: אתם בדיונים כאלה, מטבע הדברים תחטפו.

יעקב מרגי: לכן אני מתפלא למה זה לא בא עם מצגת, עם גרפים ועם השוואות, ולתת להם גם תחושה, עם כל הכבוד – "לא דומה תשמע לתחזה".

יעקב מרגי: כשאדם רק שומע, זה לא דומה, אם הוא גם רואה.

יעקב מרגי: אם היה גם רואה, אז התחושה היא אחרת - אני דורש את זה.

יעקב מרגי: מעבר לפגיעה מורלית של משרד החינוך, הייתי שולח אתכם לבוא לעוד דיון, עם טבלאות, עם מצגות, כי זה לא תוקע לכם שום עבודה.

יעקב מרגי: אני באמת רוצה שתבואו לכאן, תציגו לחברי הכנסת את הנתונים, לטובתכם, לטובת המשרד.

יעקב מרגי: זו הסטה של משאבים רבים.

יעקב מרגי: לבוא לכאן, להציג לי את 7(ב) ולומר לי במתכונתו הקודמת, שהמשמעת של הצו הזה זו החלוקה הדיפרנציאלית וחיזוק הפריפריה, זה עושה עוול לכם, לא לי.

יעקב מרגי: אני סיימתי את הדיון, התקיימה חובת היוועצות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם את האמת, זה חוזר על זה כמו בשלוש השנים האחרונות.

יעקב מרגי: אני בתחושה של קצת שקר עם עצמי.

יעקב מרגי: אבל מה, מאחר ואני יודע שנעשה, אני רוצה בהסכמה, באמת, חלק מההיוועצות עשינו, היה דיון בנחת.

יעקב מרגי: אני אוהב את הדיונים המצומצמים.

יעקב מרגי: היו פה 16 חברי כנסת, כל אחד רוצה להטיל ביצה לתקשורת וללכת.

יעקב מרגי: ישבו חברי כנסת כל הדיון, אמרו דברים, דיברנו, שמענו, השמענו, הגיע יצחק בוכובזה, אמר את הדברים.

יעקב מרגי: גם יצחק בוכובזה שהוא מתמיד ותובע את עלבונו של הצו – במושגים כאלה.

יעקב מרגי: אם הייתה פה הצגה ממשית של הנתונים, היה מבין.

יעקב מרגי: אני מבין אותו שהוא לא מבין מה אנחנו תמהים על ההתמרמרות שלו.

יעקב מרגי: אתה תמהה, כי אתה אומר לו, אולי אתה לא מכיר.

יעקב מרגי: יכול להיות שאתה צודק בהסתייגות, אבל אני יכול להלין עליו, כי לא הבאת לנו.

יעקב מרגי: אני מבקש להסכים, נעשה עוד ישיבה עם מצגת.

יעקב מרגי: אתה לוקח את זה ברוח טובה?

דודי מזרחי: בשמחה.

יעקב מרגי: יפה, כל הכבוד.

יעקב מרגי: ברוח זו נסכם, נקיים עוד ישיבה.

יעקב מרגי: נקיים את חובת ההיוועצות.

יעקב מרגי: אבל לפחות אצה הבנת, הבאת לפה נתונים.

יעקב מרגי: הציגו לנו – תשע"ז, תשע"ח, תשע"ט, את ההסטות הדיפרנציאליות, כל תוספות התקציב לאן הלכו ובאיזו דרך של פחות או יותר, אבל במגמות שלה, תאמין לי, שנדע לברך על כך.

דודי מזרחי: הסיבה שלא נערכנו בפורמט הזה, מאחר ובאמת התקיימו מספר דיונים בוועדה בכל מיני פורומים שונים, אבל אני מקבל את ההערה וברצון.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לכם.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.