ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 332, 2018-10-15 10:00

אברהם נגוסה: שלום לכולם.

אברהם נגוסה: ברוכים הבאים ליום העלייה שאנחנו חוגגים היום, חג שמח לכולם.

אברהם נגוסה: אני רוצה להזכיר פה גם, אתר הכנסת מציין את יום העלייה בסיפורים של חברי הכנסת והשרים שעלו למדינת ישראל, השתלבו בחברה הישראלית, השתלבו בפוליטיקה והם מספרים את סיפור העלייה שלהם.

אברהם נגוסה: אז כל אחד יכול להיכנס לאתר הכנסת.

אברהם נגוסה: כמובן כבוד שרת העלייה והקליטה, חברת הכנסת סופה לנדבר, מנכ"ל משרד הקליטה, אלכס קושניר, ג'וש שוורץ, מזכ"ל הסוכנות היהודית, יעקב חגואל, סגן וממלא מקום יושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית, חבריי חברי הכנסת.

אברהם נגוסה: כרגע יש כאן חבר כנסת אחד, יואל רזבוזוב, ובהמשך יצטרפו חברי כנסת נוספים, וראש נתיב, גב' נטע פלג.

אברהם נגוסה: כמובן מנהלת הוועדה, שלומית, והיועצת המשפטית של הוועדה, מרב, וחברים שמשתתפים פה, ארגוני העולים, עולים חדשים וותיקים, נציגי צה"ל, נציגי משרדי הממשלה השונים, ברוכים הבאים ליום העלייה שאנחנו חוגגים היום פה בוועדה בפעם השלישית.

אברהם נגוסה: יום העלייה אושר ביוזמתי ובהובלתי בוועדה הזו במליאת הכנסת ב-21 ביוני 2016.

אברהם נגוסה: ביום הזה מצוינת תרומתה של העלייה והעולים החדשים למדינת ישראל באמצעות פעולות מגוונות בתחומי החינוך והתרבות.

אברהם נגוסה: בחוק הזה נקבע יום ציון שנתי שייקרא יום העלייה במטרה להכיר בחשיבותה של העלייה לישראל כבסיס לקיומה של מדינת ישראל, להתפתחותה, לעיצובה כחברה רב תרבותית.

אברהם נגוסה: נציין את מועד הכניסה לארץ ישראל, שהיה ב-י' בניסן, שלפי המסורת זה יום שיהושע בן נון צלח את נהר הירדן בגלגל עם כל בני ישראל ועל פניו זו העלייה המשמעותית הראשונה בהיסטוריה של העם היהודי.

אברהם נגוסה: בגלל שבחודש ניסן מערכות המדינה נמצאות בחופשת פסח הוחלט לציין את יום העלייה ב-ז' בחשוון בסמיכות ליום השבת שבו קוראים בתורה את פרשת 'לך לך' העוסקת בעלייתו של אברהם אבינו לארץ ישראל.

אברהם נגוסה: לפי החוק הזה היום יצוין בדיון מיוחד בוועדות הכנסת, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, באירוע מיוחד בישיבת הממשלה ובבית הנשיא.

אברהם נגוסה: כמו כן מצוין יום זה במערכת החינוך, בצבא ההגנה לישראל ובמשטרת ישראל.

אברהם נגוסה: במערכת החינוך מצוין שבוע על העליות, בשבוע הזה התלמידים ידברו על נושא העליות במקצועות הלימוד.

אברהם נגוסה: במערכת החינוך בשנת 2018 לומדים 6,848 תלמידים עולים חדשים עד שנתיים בארץ ועוד 28,249 תלמידים עולים משנתיים ועד עשר שנים בארץ.

אברהם נגוסה: השנה ב-2018 ילמדו תלמידים על סופרים שכתבו בעברית למרות שזו אינם שפת אימם במסגרת התכנית 'עולים זה כל הסיפור'.

אברהם נגוסה: החלטת הממשלה בספטמבר 2016 בהובלת ראש הממשלה בנימין נתניהו מתייחסת לתפקידה של החברה הישראלית וכוללת הכרזה על שבוע העליות במערכת החינוך, שמטרתה לראות את כל אחת מהעליות השונות, ביניהן גם את העלייה מאתיופיה, כחלק מהפסיפס של העליות בישראל.

אברהם נגוסה: בישיבה חגיגית זו מכבדים אותנו בנוכחות יושב ראש הכנסת, שהוא בדרך לפה, שרת העלייה והקליטה, מנכ"ל המשרד, מזכ"ל הסוכנות היהודית, סגן וממלא מקום יושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית, ראש נתיב, חיילים עולים, תלמידים עולים מנעל"ה, מחוות הנוער הציוני בירושלים ומהדסה נעורים מבית ינאי, עולים חדשים, נציגי ארגוני עולים ועוד מוזמנים חשובים.

אברהם נגוסה: אני רואה חשיבות רבה בציון יום העלייה בעיקר למען הדורות הבאים, שיידעו את סיפור הקמתה, שגשוגה והצלחתה של מדינת ישראל בזכות העולים החדשים שהגיעו אליה מארבע כנפות תבל.

אברהם נגוסה: מדינת ישראל נבנתה על ידי עולים שהגיעו לארץ בטרם הקמתה ולאחר כינונה.

אברהם נגוסה: מפעל העלייה הוביל לבניית חברה ישראלית מגוונות ורבת תרבויות.

אברהם נגוסה: בניית חברה רב תרבותית מבוססת על היכרות עם קבוצות האוכלוסייה המרכיבות אותה.

אברהם נגוסה: העולים שהגיעו לישראל ממניעים ציוניים ואידיאולוגיים עזבו את ביתם ורכושם בארץ מולדתם ובאו למדינת ישראל לבנות ולהיבנות בה.

אברהם נגוסה: משנת 1948 ועד היום עלו לישראל 6,253,855 עולים.

אברהם נגוסה: אוכלוסיית מדינת ישראל גדלה מ-600,000 ב-1948 ל-6.571,700 יהודים ב-2018.

אברהם נגוסה: בשנת 2018 עד 30 בספטמבר עלו 21,141 וחזרו 12,287 תושבים חוזרים.

אברהם נגוסה: כל העולים שהגיעו מאז ראשית הקמת המדינה תרמו לכלכלתה, לביסוסה ולהעשרת תרבותה.

אברהם נגוסה: העלייה היא הדופק הפועם של המדינה, הגורם המשמעותי ביותר לפיתוחה, התעצמותה וצמיחתה של ישראל כמדינה ושל ישראל כעם.

אברהם נגוסה: יושב ראש הכנסת, חבר הכנסת יואל יולי אדלשטיין מצטרף אלינו, ברוך הבא.

אברהם נגוסה: יושב ראש הקואליציה, חבר הכנסת דודי אמסלם מצטרף אלינו, ברוך הבא.

אברהם נגוסה: כמובן גם מנכ"ל הכנסת מצטרף אלינו, ומזכירת הכנסת.

אברהם נגוסה: ברוכים הבאים.

אברהם נגוסה: כל עולה חדש שהגיע לישראל מביא איתו תרומה משמעותית.

אברהם נגוסה: העולים החדשים המגיעים למדינתנו עוברים קשיי קליטה, געגועים לביתם, לחברים שנשארו, לתרבותם ולהרגלי החיים שהיו רגילים להם בארץ המוצא.

אברהם נגוסה: תהליך הקליטה הוא תהליך ממושך, העולים זקוקים לעזרה במיצוי זכויותיהם, להכוונה, הדרכה, מידע, הם זקוקים ליד שתושט להם.

אברהם נגוסה: על החברה הישראלית והעולים הוותיקים לעזור לעולים החדשים שירגישו שייכים, שירגישו חלק, שלא יסבלו מביטויי גזענות ואלימות.

אברהם נגוסה: הישראלים הוותיקים צריכים לחבק את העולים, צריכים לשפר את היחס לעולים חדשים, צריכים לסייע להם, כל אחד בחלקת האלוהים הקטנה שלו, למען שילובם וקליטתם של העולים בישראל.

אברהם נגוסה: העולים הצליחו ומצליחים להשתלב בכל תחומי החיים והעשייה במדינה, בכלכלה, במחקר, במדע, בעסקים, במערכת המשפט, בצבא, בספורט, בניהול, בפוליטיקה.

אברהם נגוסה: משרדי הממשלה צריכים להקל על הבירוקרטיה, לשתף פעולה עם ארגוני העולים ולהנגיש.

אברהם נגוסה: לשתף פעולה, אני חוזר על זה, לראות את העולים החדשים כחלק מפתרון הבעיות של קידום שילובם של העולים במדינה.

אברהם נגוסה: להנגיש מידע לעולים בשפתם, לסייע להם במיצוי זכויותיהם, לדאוג לאוכלוסייה המבוגרת בקרב העולים למחיה בכבוד, לסייע לעולים בדיור הולם, בחינוך, במציאת מקומות תעסוקה ולהכיר בהשכלה שרכשו בארצות מוצאם.

אברהם נגוסה: אני חייב לציין מעל במה זו את יהדות התפוצות שהיא נכס אסטרטגי, כלכלי, פוליטי, דיפלומטי וביטחוני לקיומה וחיזוקה של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: הקשר עם יהדות התפוצות הוא חיוני וחשוב.

אברהם נגוסה: חשוב לי שכל יהודי בתפוצות ירגיש שמדינת ישראל היא ביתו, ביום שיחליט לעלות לישראל המדינה תקבל אותו בזרועות פתוחות.

אברהם נגוסה: אני קורא לכם מעל במה זו, בואו לבנות כאן את ביתכם.

אברהם נגוסה: אני מודה לראש הממשלה שמוביל את המדינה הזאת למדינה שנעים להיות בה, למדינה שהופכת את העולים החדשים להנהגת המדינה, לשרת העלייה והקליטה ועובדי המשרד, לסוכנות היהודית, להסתדרות הציונית העולמית, לארגון נתיב, לארגון 'נפש בנפש', לארגוני עולים, לעובדי משרדי הממשלה השונים, שעושים ימים כלילות למען קליטה מיטבית וקלה ככל האפשר של העולים בישראל.

אברהם נגוסה: אני מברך את כל המשתתפים בדיון, במיוחד אני רוצה לברך את יושב ראש הכנסת, חבר הכנסת יואל יולי אדלשטיין, שהוא מוביל את הכנסת.

אברהם נגוסה: אני חזרתי בשבוע שעבר, עמדתי בראש משלחת של הכנסת למערב אפריקה, שהוא מחזק את הכנסת ביחסים טובים בכל התחומים עם פרלמנטים שונים בכל העולם.

אברהם נגוסה: היום, כשאנחנו חוגגים, אדוני היושב ראש, זו תרומתך ותמיכתך וזה חשוב לנו, תודה שאתה נמצא איתנו.

אברהם נגוסה: אני מברך את כל המשתתפים בדיון המיוחד והחגיגי הזה, ילידי הארץ, עולים ותיקים, עולים חדשים וכל יהודי התפוצות, יום עלייה שמח.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את יושב ראש הכנסת יואל יולי אדלשטיין לברך אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, יושב ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, על דבריו ועל כל הפעילות שהוועדה בראשותו עושה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי שרת העלייה והקליטה, חברת הכנסת סופה לנדבר, מנכ"ל המשרד, עובדי המשרד, תודה רבה לכם על הפעילות היומיומית.

יולי יואל אדלשטיין: מי כמוני יודע שלא תמיד אנחנו זוכים מיד לברכות, אבל רואים את התוצאות ובאמת תודה על כל מה שאתם עושים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הוועדה, והעיקר ברוכים הבאים, כל האורחים, נציגי ארגוני עולים, כל מי שעוסק במלאכה החשובה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: חובה נעימה על הכנסת לציין את היום הזה, ואכן במקרה הזה זה לא פָסון דֶה פַּרלֶה, זה לא רק ביטוי, אלא חובה נעימה, כי בכנסת עבר חוק שמחייב אותנו לציין את יום העלייה.

יולי יואל אדלשטיין: מה שקורה היום ומחר במסגרת הדיון במליאת הכנסת זה על פי החוק, וחוץ מלהודות לחברי הכנסת שעמלו וטרחו ודנו בחוק הזה, אני רוצה לומר לכם, אולי גם כמסר, שמסתבר שאנשים שהם לא כאלה נצ'לניקים, לא כאלה בוסים גדולים ולא חברי כנסת ולא שרים, יכולים לשנות דברים.

יולי יואל אדלשטיין: הגיעו שלושה אנשים עם הרעיון הזה לציין את חוק העלייה, יורם, מיכאל וג'יי, ולפי השמות אפשר להבין שהם כנראה נציגי תפוצות שונות ועדות שונות, האנשים האלה הגיעו לחברי כנסת ושכנעו אותם שצריך להעביר את החוק הזה והתוצאה, כפי שאמרתי, אנחנו היום מציינים את יום העלייה, היום ומחר כאן בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא חושב שאנחנו בקהל הזה צריכים להרחיב את הדיבור על איך מדינת ישראל הייתה נראית ב-70 השנים האחרונות ללא גלי העלייה, כי פשוט אין תסריט כזה.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה שאפשר, אפילו בטיפה קיצוניות, לומר שמדינת ישראל לא הייתה מתקיימת אלמלא גלי העלייה שהגיעו לכאן במהלך 70 השנים של קיומנו ועוד ודאי לפני זה.

יולי יואל אדלשטיין: אני באמת חושב שמה שפעם היה בוויכוח, גם כאן בוועדת הכנסת, גם אני וגם סופה וגם עוד כמה מן הנוכחים, זוכרים טוב מאוד שלא היו נציגי עולים כלל וכלל במשכן הזה, איך בכל ועדה כשהיינו מדברים על תרומת העלייה והחשיבות של העלייה, נו, היו גם לא מעט חיוכים ולא מעט גיחוכים ואפילו כל מיני התבטאויות שאנחנו רוצים לשכוח.

יולי יואל אדלשטיין: הדברים בוודאי השתנו ולית מאן דפליג במדינה הזאת עד כמה העולים ממדינות שונות, מעדות שונות, מרחבי העולים, תרמו לפיתוחה ולשגשוגה של המדינה שלנו, כפי שאברהם כבר אמר, מדינה שנעים לחיות בה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מאוד מאוד מקווה שכך זה יימשך.

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן אולי לנוכחים כאן זה קצת מיותר לומר, אבל אני רואה גם לא מעט צעירים, חלק לובשי מדים וחלק בטח נציגי כל מיני מסגרות, נעל"ה אולי שנמצאים כאן איתנו.

קריאה: נעל"ה וצבר.

יולי יואל אדלשטיין: נעל"ה וצבר.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, לא בדקתי את כל הרשימה, אבל כיוונתי לדעת גדולים.

קריאה: ובסיס מחו"ה אלון.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר כשר הקליטה, לפני כ-20 שנה, כשניסינו להאריך כל מיני זכויות של עולים, בתחום הדיור, בתחום תעסוקה, הזכאות הייתה נגיד עד שלוש שנים, הארכנו, כי לא כולם הספיקו וכן הלאה ואז התחילו לשאול אותי שאלה קצת פרובוקטיבית, עד מתי עולה חדש נשאר עולה חדש?

יולי יואל אדלשטיין: מה זה, אתם דורשים חמש שנים ועשר שנים, עד מתי עולה חדש נשאר עולה חדש?

יולי יואל אדלשטיין: ואז הבנתי שבאמת אפשר לתת תשובות בירוקרטיות בתחום של פתרונות דיור ופתרונות תעסוקה ואפשר לתת תשובה מהותית והתחלתי לתת תשובה אחת תמיד.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי, עולה חדש מפסיק להיות עולה חדש כשהוא מתחיל לעזור לעולים אחרים להיקלט.

יולי יואל אדלשטיין: וזה מאוד אישי, יש כאלה שמפסיקים להיות עולה חדש כבר למחרת בואם ארצה, מתחילים להיות פעילים ועוזרים לאחרים ויש כזה שהוא 30 שנה בארץ ועדיין מספר שהוא לא קיבל את הזכויות והוא עולה חדש ואף אחד לא רוצה לעזור לו.

יולי יואל אדלשטיין: זה מאוד אישי.

יולי יואל אדלשטיין: אז כאן יושבים לא מעט אנשים שלקחו את הדברים לידיים, אני מזהה אותם, אני לא אתחיל להזכיר שמות, והבקשה שלי מכולם, בוודאי מהצעירים, לנקוט בגישה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: כבר מן הרגע הראשון להבין שכאן במדינת ישראל כולם אזרחים שווים, גם מי שנולד פה וגם מי שאתמול בשדה התעופה קיבל תעודת עולה.

יולי יואל אדלשטיין: הביטוי הזה לשוויון באזרחות, הסיטואציה הזאת של שוויון באזרחות צריכה להתבטא, צריכה לבוא לידי ביטוי גם בפעילות שלנו בכל מיני תחומים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מקווה שביום הזה נתרום משהו על מנת שכולנו נרגיש שזאת מדינה שלנו ואם לא אנחנו נשנה בה דברים אז מי יוכל לעשות זאת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם, וכפי שאמרנו, יום עלייה שמח.

אברהם נגוסה: תודה ליושב ראש הכנסת, מזכירת הכנסת ומנכ"ל הכנסת.

אברהם נגוסה: אני מזמין את שרת העלייה והקליטה, חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: נו מה?

סופה לנדבר: לחייך, יום עלייה, חג אצלנו במדינת ישראל, מגיע לכם.

סופה לנדבר: (מחיאות כפיים).

סופה לנדבר: רבותיי, קודם כל נוצרה סיטואציה שראש הממשלה לא הגיע לכאן, אבל אנחנו צריכים לברך אותו, חג לאומי של מדינת ישראל, לראש הממשלה ביבי נתניהו.

סופה לנדבר: ליושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין, ליושב ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, (מחיאות כפיים), מגיע לו.

סופה לנדבר: לחברי הכנסת, ליושב ראש הקואליציה, ליושב ראש ועדת העלייה והקליטה לשעבר, יואל רזבוזוב, לרוברט אילטוב, אחד מיוזמי חוק העלייה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: (מחיאות כפיים).

סופה לנדבר: מגיע להם.

סופה לנדבר: אכלתם בבוקר?

סופה לנדבר: שתיתם בבוקר?

סופה לנדבר: להתעורר.

סופה לנדבר: מזכ"ל הסוכנות היהודית ג'וש שוורץ, סגן וממלא מקום יושב ראש ההסתדרות הציונית הלאומית, לראש נתיב, נטע בריסקין, להנהלה של נתיב, ליושב ראש מועצה וארגוני עולים, מר מריו לב, למנכ"ל משרד העלייה והקליטה, להנהלה של משרד העלייה והקליטה, אורחים, מכובדיי כולם, בוקר טוב.

סופה לנדבר: אני צריכה להזכיר שבפעם השלישית אנחנו מציינים יום עלייה כחג לאומי של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: עלייה היא סמל של ישראל, לא מדינת הגירה, אלא מדינה קולטת עלייה.

סופה לנדבר: השנה אנחנו חוגגים במלאות 70 שנה למדינת ישראל, מגיע למדינה הזאת.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד, ביום הולדת מביאים שי, אנחנו, משרד העלייה והקליטה, מגישים למדינת ישראל בהוקרה, מחודש ינואר עד עכשיו 26,830 עולים ותושבים חוזרים שהגיעו השנה למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אתם כולכם יודעים שהעלייה התחילה הרבה לפני קום המדינה, העולה החדש הראשון היה אברהם אבינו, שנאמר לו לך לך אל הארץ אשר אראה לך.

סופה לנדבר: מאז לא פסקה עלייה למדינת ישראל.

סופה לנדבר: העלייה יצרה פסיפס אנושי של הבית שלנו, מדינה של כולנו.

סופה לנדבר: העלייה יצרה פסיפס והעלייה תמשיך, לעשות עלייה ולהגיע לכאן למדינה.

סופה לנדבר: אבל כל עלייה, ליד שורה ארוכה של הישגים גם בעיות, איך אומרים?

סופה לנדבר: ומכל הגלויות ועם כל הבעיות עם נוצר והארץ קמה.

סופה לנדבר: אבל אני רוצה לומר יש לכם טביעות האצבע במרכז ובפריפריה, במדע, במחקר, באקדמיה, בתעשייה, בחינוך, רפואה, ספורט, ביטחון.

סופה לנדבר: השותפים שלנו, אני רוצה להגיד לכם תודה רבה על ההישגים של המשרד ועל השותפות שלנו, לסוכנות היהודית, להסתדרות הציונית, לחברת 'אופק ישראלי', לארגון נתיב, 'נפש בנפש', הקרן לידידות, ארגוני עולים, רשויות מוניציפליות, בשורה הראשונה לקלוט איתנו את העולים החדשים, וגופים נוספים.

סופה לנדבר: לכם אני אומרת תודה רבה על השיתוף, תודה רבה על העלייה המסיבית למדינת ישראל.

סופה לנדבר: תודה רבה לכם.

סופה לנדבר: ואתמול, כאשר הייתה ישיבת הממשלה ציטטתי את המשפט של ראש הממשלה ביבי נתניהו, אתמול הלכו סטודנטים לקמפוסים של מדינת ישראל, ובין הסטודנטים האלה שהתחילו את שנת הלימודים, 6,500 עולים חדשים, סטודנטים שמשרד העלייה והקליטה ומדינת ישראל מממנים את הלימודים שלהם, שאני מאחלת להם הצלחה, ואז ציטטתי שם את המילים של ביבי נתניהו 'העלייה הצילה את מדינת ישראל'.

סופה לנדבר: זה שייך לכל אחד מכם, לכל אחד שהגיע למדינה הזאת כעולה חדש והפך להיות ישראלי.

סופה לנדבר: ואני רוצה, ברשותכם, להזמין לבמה הזאת שני עולים חדשים לשעבר, ג'יי שולץ ויונתן יאבור.

סופה לנדבר: תעלו לכאן.

סופה לנדבר: אני רוצה, בשם משרד העלייה והקליטה, להעניק להם מכתבי הוקרה.

סופה לנדבר: אתם יזמתם את החוק, יחד עם חברי הכנסת אתם שותפים לזה שיש לנו היום חוק לאומי של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

סופה לנדבר: זו דוגמה, אם בן אדם רוצה אין זו אגדה.

סופה לנדבר: ובסיכום, בסיום, אני רוצה להגיד, רבותיי, משרד העלייה והקליטה השנה חוגג 50 שנה להקמת משרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: מגיע למשרד העלייה (מחיאות כפיים).

סופה לנדבר: זה קרה בשנת 1968, כאשר ראש הממשלה היה לוי אשכול ויגאל אלון היה השר הראשון.

סופה לנדבר: מאז שלושה וחצי מיליון עולים שהגיעו למדינת ישראל נקלטו כאן במדינה ובתוכם אלפי רופאים, אלפי מדענים, אנשי מחקר, אלפי אחיות וכל המקצועות, וככה נוצרה לנו מדינה.

סופה לנדבר: אני חושבת שאין היום משפחה במדינת ישראל ששם אין, או עולה חדש, או עולה ותיק, או דור המשך של עולים.

סופה לנדבר: הנה, מצטרף אלינו חבר הכנסת עודד פורר, מנכ"ל משרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: אתה יודע שאנחנו חוגגים 50 שנה למשרד העלייה והקליטה, עודד, השנה?

סופה לנדבר: גם לך יש טביעות אצבע.

סופה לנדבר: רבותיי, אני מאחלת לנו חג שמח, שתימשך העלייה.

סופה לנדבר: ולך, יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, ד"ר נגוסה, על היוזמה של הישיבה הזאת, על מה שאתה עושה למען קליטת העלייה במדינת ישראל, על השותפות שלנו.

סופה לנדבר: תודה רבה לך ולכל מי שלקח חלק באירוע הזה ושתימשך העלייה.

סופה לנדבר: וכמו שאמר אברהם נגוסה, המדינה מחכה לעולים חדשים, אנחנו נקלוט אותם והם יהיו אזרחים יחד איתנו בבית המשותף, ישראל ביתנו.

סופה לנדבר: תודה רבה, חג שמח.

אברהם נגוסה: אני מתכבד להזמין את אחי ורעי, יושב ראש הקואליציה, חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: בוקר טוב.

דוד אמסלם: האמת היא שלא תכננתי לשאת דברים, רק באתי לכאן לכבד את המעמד, אז בכל מקרה, גברתי השרה, שרת הקליטה, חברי יושב ראש ועדת הקליטה והתפוצות, חברי הכנסת שנמצאים כאן, השרה כבר מנתה את כולם, כנ"ל גם כל החברים שלי, גם בסוכנות, גם בהסתדרות הציונית, נתיב וכו', חבל על הזמן, אז באמת בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מאוד שמח שהחוק הזה חוקק, יש בו הרבה סימבוליקה.

דוד אמסלם: מבחינתי זה מאוד חשוב, כפי שאמר יולי אדלשטיין, לולא העלייה מדינת ישראל לא הייתה קמה.

דוד אמסלם: כמעט כל אזרחי מדינת ישראל, הרוב המוחלט, זה או שהם מהגרים, או בני מהגרים או דור שלישי.

דוד אמסלם: היישוב בארץ ישראל מנה באמת קומץ קטן מאוד לפני שהתחילו העליות, לפני קום המדינה, עלייה ראשונה, שנייה, שלישית וכו'.

דוד אמסלם: לכן בעצם עד היום מדינת ישראל היא מדינה ששייכת לכל היהודים בעולם, כולל אלה שלא מתגוררים כאן.

דוד אמסלם: אני לא רוצה לפתח ולהסביר בעצם מה המשמעות של מדינת ישראל גם מול יהדות התפוצות, היום.

דוד אמסלם: אני מתפלל ומקווה שכל היהודים בעולם יבואו לארץ ישראל בגלל שזה המקום של היהודים, בגלל שאני מעריך שאם זה לא יקרה אז היום תופעת ההתבוללות בעולם היא עצומה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני תמיד אומר, יש פסוק בתורה שכתוב 'וישמן ישורון ויבעט', אני רואה שזה בתקופה הזו.

דוד אמסלם: אני עשיתי מספר סיורים, נפגשנו עם הפדרציות גם בארצות הברית, היינו בדרום אמריקה לא מזמן, בעיית ההתבוללות היא לא פשוטה, זה באמת קשה מאוד היום להיות יהודי בעולם, זה לא פשוט, בוודאי לא לחבר'ה הצעירים שהולכים לאוניברסיטאות ומכירים אנשים ורוצים להקים משפחות.

דוד אמסלם: לכן אני באמת נושא תפילה לכך שכל היהודים בעולם יבינו שהמקום של היהודים זה פה בארץ ישראל.

דוד אמסלם: לכן אני שמח על הציון של היום הזה, אני חושב שזה אחד מאבני היסוד של הציונות והיום אני נותן לו משקל כמעט הכי חשוב לאור מה שאמרתְ.

דוד אמסלם: אז באמת אני מודה לכל העושים במלאכה, כמובן לשרה, שפועלת יום וליל בנושא הזה, קמה ומתעסקת עם זה מבוקר עד ליל, כמובן לחברי, ד"ר אברהם נגוסה, שבאמת עושה המון, גם בנושא הזה, גם בשליחויות שלו בעולם, שהוא נוסע ופוגש קהילות ומשוחח איתם.

דוד אמסלם: לא מזמן התבשרנו על החלטת הממשלה להעלאת חלק נוסף מיהדות אתיופיה, אני מקווה שבסוף התהליך נביא את כולם לארץ ובזה נסגור גם את הגולל על האירוע ועל הסיטואציה, לטעמי המביכה.

דוד אמסלם: ובאמת אני מודה, כמובן להסתדרות, לסוכנות היהודית, ובאמת לכל מי שעוסק בנושא הזה.

דוד אמסלם: אני רואה את זה באמת כעבודת קודש, אז תודה רבה לכם ושיהיה לנו המשך יום טוב.

אברהם נגוסה: אני מזמין את אחד היוזמים, חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

רוברט אילטוב: בוקר טוב.

רוברט אילטוב: כבוד היושב ראש, אתה קצת מפתיע, לא התכוננו לנאומים.

אברהם נגוסה: זה טוב, זה חוסך זמן.

רוברט אילטוב: לא, לא איתנו.

רוברט אילטוב: אבל בטח בסוגיית קליטת העלייה אנחנו לא צריכים להתכונן.

רוברט אילטוב: אני זוכר את שני החבר'ה שקיבלו פה תעודות, הם באו לפני קדנציה, לא בקדנציה הזאת שהחוק הזה התקבל, אלא לפני קדנציה, ואנחנו התחלנו לעבוד על החוק.

רוברט אילטוב: בהתחלה אמרו לנו, בסדר, הכול בסדר, מה אתם צריכים את החוק, כולם יודעים שעלייה זה חשוב, לא צריך חוק.

רוברט אילטוב: כן צריך חוק.

רוברט אילטוב: כן צריך חוק מכיוון שאנחנו רוצים שאת כל סוגיית העלייה יידעו וילמדו מה הערך העלייה להקמת מדינת ישראל, ליהדות העולם, למדינת ישראל, מה ערך העלייה לכלכלת ישראל, מה קרה פה עם כך שאנחנו חזרנו הביתה.

רוברט אילטוב: הסוגיה של העלייה זו סוגיה עקרונית מאוד מכיוון שבכל המדינות יש את ההגירה, אנחנו עולים הביתה, אנחנו חוזרים הביתה.

רוברט אילטוב: זה השוני הגדול בין העלייה לכל סוג של העברת אוכלוסיות ממקום למקום, אנחנו חוזרים למולדת, אנחנו מקימים פה את המדינה, אנחנו עושים את זה עוד לפני הקמת המדינה, עם עלייה ראשונה, שנייה ושלישית, כפי שנאמר, ואנחנו בעצם עשינו פה פלא, הקמנו מדינה על ביצות ועל מדבריות ועל סלעים, הקמנו מדינה לתפארת, מדינת הייטק, מדינה מתקדמת בעולם, ולכך יש ערך מאוד גדול למדינת ישראל ולעם היהודי שעבר כל כך הרבה סבל במשך אלפיים שנה.

רוברט אילטוב: אנחנו במשך כל ההיסטוריה שלנו, מאז חורבן הבית השני, אמרנו 'בשנה הבאה בירושלים'.

רוברט אילטוב: הציונות, שזה אחד השמות של ירושלים, באה על שם ירושלים, ירושלים המאוחדת.

רוברט אילטוב: אז יש לזה ערך ואנחנו רוצים שאת הערך הזה ילמדו הילדים בצורה מסודרת יותר, אנחנו רוצים שיציינו את זה בכנסת ובמוסדות המדינה ובצבא ובאוניברסיטאות ובכל מקום פורמלי, שיהיה שם דגל מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: אני רוצה להודות לכל החברים שנמצאים כאן והגופים הציבוריים שהובילו איתנו את החוק הזה והבאנו את החוק הזה, החוק הזה הוא מאוד חשוב למדינת ישראל, תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את יושב ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לשעבר, חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: בבקשה.

יואל רזבוזוב: כבוד שרת העלייה והקליטה, סופה לנדבר, כבוד יושב ראש הוועדה, מנכ"ל המשרד, חברי הכנסת, יו"ר הקואליציה, ראש נתיב, ממלא מקום ראש ההסתדרות הציונית, ג'וש שוורץ, חבר שלנו, המזכיר של הסוכנות, ובאמת חבריי שיושבים כאן, גם מכובדיי, עולים ובאמת כל הארגונים שנמצאים כאן, יום שמח.

יואל רזבוזוב: זה חג.

יואל רזבוזוב: יום עלייה, כשאני הייתי יושב ראש ועדה בקדנציה הקודמת הגיעו אליי עם הרעיון וניסינו לדחוף ואמרו: למה אתם צריכים?

יואל רזבוזוב: כמו שאמר חברי רוברט אילטוב, למה אתם צריכים את היום הזה?

יואל רזבוזוב: ובסוף באמת חבריי עם היוזמים דחפו את זה עד הסוף ואנחנו חוגגים לדעתי כבר פעם שנייה את היום המיוחד הזה.

יואל רזבוזוב: חשוב, חשוב שיידעו, גם במערכת החינוך ובכל המקומות שאנחנו מדינת עלייה ושלא ישכחו.

יואל רזבוזוב: הרבה פעמים בוועדה אנחנו נתקלים בסיפורים שלא תמיד מקבלים את העולים או נותנים לכך חשיבות ולא זוכרים שהמדינה שלנו נבנתה על ידי עולים ועד כמה העולים תורמים למדינה ועד כמה הם משפיעים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שדווקא ביום הזה, בחג הזה, אנחנו מביאים את זה לסדר היום הציבורי ועולים רבים נהנים מכך.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד לכם, אני חושב שרובנו כאן יודעים, עלייה זה דבר קשה, זה לא פשוט, מי שעלה יודע, אבל גם לקלוט עולים זה לא פשוט.

יואל רזבוזוב: בדיוני הוועדה אין לנו קואליציה ואין לנו אופוזיציה, אנחנו באמת כולנו נרתמים למען העולים, כל פעם זה תיקון קטן בחוק הזה, תיקון קטן בתקנה הזו.

יואל רזבוזוב: ומשרד העלייה והקליטה, שהשרה לנדבר מנצחת עליו, היא באמת כמו האמא של העולים.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד, זה במשך כמה קדנציות.

יואל רזבוזוב: גם כשהיא הייתה חברת ועדה היא הגיעה לכל דיון.

יואל רזבוזוב: (מחיאות כפיים).

יואל רזבוזוב: אני חושב שמגיע לה מחיאות כפיים, היא עושה את זה מהלב, היא עושה את זה מאכפתיות, וזה חשוב כי זה באמת משרד לא פשוט ולעולים יש לא מעט בעיות.

יואל רזבוזוב: אנחנו משתדלים לפתור ואנחנו משתדלים לעזור, אבל בסופו של דבר אני חושב שהעלייה היא ברוכה, היא תרמה המון למדינת ישראל, היא תמשיך לתרום ואנחנו רואים שמספרי העולים שמגיעים לכאן הולכים וגדלים.

יואל רזבוזוב: אני מקווה מאוד שאנחנו נצליח במגמה הזו ונקבל את כולם באהבה גדולה, כי זה הבית ואנחנו באמת מאחלים בהצלחה לכל העולים ולמדינה שלנו.

יואל רזבוזוב: תודה, יום טוב וחג שמח.

אברהם נגוסה: אני מזמין את מנכ"ל משרד הקליטה לשעבר, חבר הכנסת עודד פורר.

אברהם נגוסה: בבקשה.

עודד פורר: תודה רבה.

עודד פורר: גברתי השרה, שהיה לי הכבוד לכהן כמנכ"ל שלך, מנכ"ל המשרד, אלכס קושניר, חברי כנסת, יושב ראש ועדת העלייה והקליטה.

עודד פורר: תראו, נגע בזה קצת חבר הכנסת אמסלם, באמת על מה שקרה פה ב-120 השנה האחרונות.

עודד פורר: אצלי במשרד פה תלויה תמונה של הסבא של אבא שלי ברחובות ב-1897, כחקלאים שעובדים ובאו והתחילו להקים פה את הארץ הזאת מחדש.

עודד פורר: קו ישר עובר בין העלייה הראשונה והחבר'ה שעלו לשום מקום אז לאלה שעלו פה גם כניצולי שואה אחר כך וגם לאסירי ציון שעלו לפה כנגד כל הסיכויים וגם בוודאי לאותם למעלה ממיליון עולים שהגיעו לכאן ממדינות חבר העמים ואלה שהגיעו לכאן ברגל מאתיופיה.

עודד פורר: סיפורי העלייה מכל מקום בעולם, אי אפשר אפילו לגעת בהם, הם אינסופיים, אבל הייתה סיסמה אז, לפני קום המדינה, של 'מדינה עברית עלייה חופשית'.

עודד פורר: אמרנו שכשתהיה מדינה עברית אז העלייה לכאן תהיה חופשית ואפשר יהיה ובאמת יוכלו לבוא, נקבצו ובאו כולם מכל העולם ונגשים את החזון הזה של אחרית הימים, אבל מה לעשות?

עודד פורר: אני אומר את זה דווקא ביום הזה שאנחנו מציינים את העלייה, לגבי אלה שעלו, אז אני רוצה לציין את זה דווקא לגבי אלה שיעלו.

עודד פורר: מתוך 14.5 מיליון יהודים בעולם רק שישה מיליון חיים בישראל והאתגר הגדול שלנו, ואני חושב ששותפות לו כל המפלגות בכנסת, אולי למעט קבוצה מאוד מאוד מצומצמת, אנטי ציונית, אבל כל המפלגות הציוניות בוודאי, שותפות לחזון הזה שרוב העם היהודי יחיה בארץ ישראל, שנהפוך את המשוואה הזאת מזה שרק שמונה מיליון חיים כאן ושמונה וחצי מיליון חיים בעולם, שיחיו כאן שמונה מיליון וחצי ותשעה מיליון ועשרה מיליון ותישאר לנו יהדות תפוצות עדיין, אבל העיקר, עיקר העם היהודי יחיה בארץ ישראל.

עודד פורר: תאמינו לי, ואני אומר את זה לחברי הכנסת פה, 70% ממה שאנחנו מתווכחים עליו פה בכנסת פשוט ייעלם, 70% מהוויכוחים המדיניים, הביטחוניים.

עודד פורר: שמונה וחצי מיליון, תשעה מיליון יהודים בארץ ישראל זה ביטחון, זה התיישבות, זה צמיחה כלכלית, זה כל מה שאנחנו רק יכולים לחלום עליו.

עודד פורר: ואני מאחל ליום העלייה בשנה הבאה, אני מאחל את זה לך, סופה, כשרה, אני מאחל את זה לנו כעם, שנראה פה עוד עשרות ומאות אלפי עולים, שנוכל להגיד שאנחנו מתחילים להפוך את המשוואה הזאת.

עודד פורר: אז יום עלייה שמח ותודה רבה.

עודד פורר: אני מתנצל שאני כבר ממשיך לדיונים בוועדות, תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את מנכ"ל משרד הקליטה הנוכחי, מר אלכס קושניר.

אברהם נגוסה: בבקשה.

30741: כבוד השרה, חברת הכנסת גב' סופה לנדבר, ד"ר אברהם נגוסה, יושב ראש הוועדה, חברי כנסת, ג'וש, נטע, באמת אנחנו עובדים ביחד, יד ביחד בשיתוף פעולה ובשבילנו ובשביל הרבה אנשים אחרים שיושבים פה, עובדי המשרד, נציגי המשרדים, יוזמי החוק כמובן ועוד הרבה מאוד אנשים שעוסקים בנושא הזה של העלייה, אצלנו יום עלייה זה כל יום.

30741: כל יום אנחנו עוסקים בפרקטיקה של העלייה, נוגעים בכל התחומים, החל מקליטה של ילדים קטנים בבתי ספר ודרך סטודנטים והחיילים כמובן ואחרי זה מציאת פתרונות תעסוקה ויזמות ודיור ובריאות ומקצועות רישוי.

30741: אם אני אתחיל למנות את כל התחומים שאנחנו עוסקים בהם אז כנראה שאדון נגוסה יכעס עליי, לכן אני לא אעשה את זה.

30741: יש לי באמת כבוד לעמוד פה ולהגיד לכם שאנחנו, ביחד עם כולם, עם כל השותפים, עושים עבודה טובה, עושים עבודה מאוד נכונה, עושים עבודה ערכית ואני חושב שעלייה זה המפעל הציוני הכי חשוב ובלי המפעל הזה כנראה שאף אחד מאיתנו לא היה עומד פה והמדינה הזאת לא הייתה קיימת.

30741: אז חשוב מאוד שאנחנו נצא מפה ופשוט ברחוב נגיד לכולם 'חג שמח' כי זה באמת חג גדול, חג לאומי, חג של כל העולים וחג של כל עם ישראל.

30741: חג שמח.

אברהם נגוסה: אני מזמין את מזכ"ל הסוכנות היהודית, מר ג'וש שוורץ.

אברהם נגוסה: בבקשה.

ג'וש שוורץ: אז קודם כל חג שמח לכולם.

ג'וש שוורץ: אני קודם כל מביא ברכות מיושב ראש הסוכנות, יצחק הרצוג, שנבצר ממנו להיות כאן היום, הוא נמצא בביקור בקהילה היהודית באירלנד ואנגליה, שם חוגגים 100 שנה להולדת אביו, חיים הרצוג, הנשיא לשעבר, והוא מאוד רצה להיות פה היום ומוסר ברכות.

ג'וש שוורץ: אני רוצה להגיד כמה דברים.

ג'וש שוורץ: קודם כל אני חושב שהסיפור של העלייה למדינת ישראל באמת נמצא פה היום.

ג'וש שוורץ: אם אני מסתכל על כל המכובדים שיושבים פה על הבמה אני מתחיל לספור כמה מהם עולים חדשים ואני רואה את השרה, שמובילה את המעמד של עלייה וקליטה מטעם הממשלה, אני רואה את ד"ר אברהם נגוסה, ש-20 שנה מוביל את המאבק הצודק למען יהודי אתיופיה, מנכ"ל הכנסת שהיה כאן, יושב ראש הכנסת, מנהלת הוועדה שלומית, מנכ"ל המשרד, אלכס, נטע, אני רואה פה את חברי הכנסת, יואל, שהיה כל כך מוביל כשהיה יושב ראש הוועדה, רוברט שיזם את החוק.

ג'וש שוורץ: כולם פה בעלי תפקידים, גם אני, אנשים שעלו לארץ.

ג'וש שוורץ: אני חושב שאם היינו מסתכלים אחורה 20 ו-30 שנה זה לא היה המצב.

ג'וש שוורץ: אז קודם כל אני חושב שאנחנו יכולים לברך את החברה הישראלית שקלטה את כל העולים והביאה אותם למקומות כל כך גבוהים בחברה הישראלית, בכנסת ובממשלה.

ג'וש שוורץ: ואת האנשים שאינם עולים חדשים שנמצאים פה, את יעקב חגואל מההסתדרות הציונית, היה פה גם דודי אמסלם, יושב ראש הקואליציה, שמוביל בכנסת הזאת את המאבק הצודק של העלאת שארית יהודי אתיופיה, כולם פה, עולים ולא עולים, תורמים לקליטת העלייה.

ג'וש שוורץ: אני חושב שזה משהו שמאפיין היום את המאמץ הלאומי הזה, שכולם עובדים ביחד, אם זה הסוכנות, ההסתדרות הציונית, משרד העלייה והקליטה, נתיב, כל הגופים מאוחדים יחד ואני לא זוכר את זה בכל השנים שאני עוסק בנושא.

ג'וש שוורץ: אחרון אני רוצה להגיד ברוכים הבאים, לכל העולים של הסוכנות שנמצאים כאן.

ג'וש שוורץ: התבקשתי על ידי הוועדה להביא לפה עולים מאולפן עציון ויש פה 20 עולים מאולפן עציון.

ג'וש שוורץ: אני יכול להגיד שאני למדתי באולפן עציון לפני הרבה מאוד שנים, למדתי שם עברית, אתם יכולים לבחון אותי עכשיו כמה העברית טובה וכמה שגיאות עשיתי בנאום הקצר הזה, אבל אני רק רוצה לציין שבאמת העלייה היא קיבוץ גלויות מכל העולם.

ג'וש שוורץ: אני רוצה להגיד לכם שנמצאים רק פה היום מאולפן עציון, אני בטוח שיש עולים מכל העולם, אבל יש עולים מאוסטרליה, מאורוגוואי, מאוקראינה, מפנמה, מארצות הברית, מקנדה, רוסיה, אנגליה, ברזיל, הונגריה, ארגנטינה וצרפת.

ג'וש שוורץ: רק באולם הזה.

ג'וש שוורץ: ועוד במחזור מאולפן עציון שלא הצליחו להגיע היום יש עוד עולים, מסין, ספרד, טורקיה, הודו, גרמניה בוליביה, ונצואלה, פולין, דרום אפריקה, קולומביה, פרגוואי ועוד.

ג'וש שוורץ: ואם זה לא קיבוץ גלויות, אז מה?

ג'וש שוורץ: אז חג שמח לכולנו.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חברי היקר, יעקב חגואל, סגן וממלא מקום יושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית.

יעקב חגואל: יום עלייה שמח לכולם.

יעקב חגואל: גברתי, השרה סופה לנדבר, שעושה רבות להביא לכאן עוד ועוד יהודים לארץ ישראל ולקלוט אותם כמו שצריך, חברי הטוב, חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, יושב ראש הוועדה שמנהיג את הוועדה הזאת ביד רמה, חבריי חברי הכנסת, חבריי לשולחן הנשיאות, ולא פחות חשוב, יושב ראש התאחדות העולים, מי שמייצג את כולכם פה, מריו לב.

יעקב חגואל: אני אגיד לכם משהו.

יעקב חגואל: כמו שאמר פה ג'וש, לי, ואפילו להורים שלי, לא הייתה הזכות לעלות לארץ ישראל.

יעקב חגואל: אנחנו ובעזרת ה' לא תהיה לי הזכות אף פעם לקיים את המצווה של עלייה לארץ.

יעקב חגואל: אני נולדתי כאן בארץ להורים שנולדו כאן בארץ ואני מגדל כאן את ילדיי בארץ.

יעקב חגואל: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו כישראלים, ואנחנו הצברים שבין הישראלים, לא נבין אף פעם את התחושה הזאת של לעזוב בית, לעזוב חברה, לעזוב סביבה שאנחנו מכירים, מקום עבודה, ולבצע מעבר, זה לא מעבר דירה, לקיים את מה שהלב אומר לנו, לחזור הביתה.

יעקב חגואל: לחזור הביתה לארץ ישראל.

יעקב חגואל: אנחנו כצברים גם אם נדמיין את זה יהיה לנו קשה מאוד להבין את התחושה הזאת.

יעקב חגואל: אני אומר לכם, אני מצדיע לכם.

יעקב חגואל: אני מצדיע לכם, מצדיע לבני המשפחות שלכם, שעשיתם את הצעד החשוב הזה לעלות לארץ ישראל.

יעקב חגואל: אתם יודעים, העלייה היא לא סטארט אפ.

יעקב חגואל: אמרה פה השרה, עוד אברהם אבינו, ואנחנו נקרא על זה בפרשת השבוע הקרובה, פרשת 'לך לך', אברהם אבינו קיבל את הציווי לעזוב את הכול ולהגיע לארץ ישראל.

יעקב חגואל: זה לא סטארט אפ אמנם, אבל זה משהו שאנחנו עושים אותו כבר כמעט 4,000 שנה, עולים לארץ ישראל.

יעקב חגואל: אנחנו צריכים להבין שכל המוסדות כאן, גם הסוכנות היהודית וגם משרד הקליטה וגם ההסתדרות הציונית וגם חברת אופק וגם שותפים רבים, עושים רבות כדי לעודד את העלייה לארץ ישראל.

יעקב חגואל: זה לא פשוט, אני לא רוצה להשבית פה שמחות, אבל אנחנו נמצאים בשנה לא פשוטה, פחות עולים עולים לארץ ישראל השנה.

יעקב חגואל: זה לא שאנשים לא רוצים לעלות לארץ - - -

סופה לנדבר: זה לא נכון.

סופה לנדבר: אנחנו נגיע עד סוף השנה ל-30,000.

יעקב חגואל: עד היום, ואנחנו בעזרת ה', אני מאוד מקווה, השרה, שנעבור את ה-30,000, אבל אני מדבר על היום.

יעקב חגואל: יותר יהודים רוצים לעלות לארץ ישראל מאשר אלה שעולים לארץ, ואני רוצה לגעת בשתי נקודות.

יעקב חגואל: נקודה אחת שקשורה לבית הזה ולממשלת ישראל.

יעקב חגואל: כנסת ישראל וממשלת ישראל עושים רבות בשנים האחרונות כדי לשחרר את החסמים לעלייה לארץ ישראל, אבל יש עוד מה לעשות.

יעקב חגואל: והדבר השני זו החברה הישראלית.

יעקב חגואל: אין לי ספק שאם החברה הישראלית תדע יותר לקלוט עולים יגיעו לכאן יותר עולים.

יעקב חגואל: בהקשר הזה אני רואה את כל אחד ואחד מאיתנו כאנשים שצריכים לקלוט עלייה יותר ולהתנדב בהקשרים האלה הרבה יותר.

יעקב חגואל: אני רוצה בסיום דבריי לומר לכולנו שללא עולים החזון של בנימין זאב הרצל לפני 121 שנה להקים מדינה יהודית בארץ ישראל לא היה מתקיים.

יעקב חגואל: אני רוצה שוב להצדיע לכל מי שעלה לארץ ולכל מי שיעלה בעזרת ה' לארץ ולסיים באמרה הישנה, שלדעתי היא צריכה להמשיך להיות פה יום יום שעה שעה, מעולה לעולה כוחנו עולה.

יעקב חגואל: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את ראש נתיב, גב' נטע בריסקין.

אברהם נגוסה: בבקשה.

נטע בריסקין-פלג: גברתי השרה לעלייה וקליטה והשרה הממונה של נתיב, יושב ראש הוועדה לעלייה וקליטה, מנכ"ל המשרד לעלייה וקליטה, ראשי המוסדות הלאומיים, חברי כנסת, מכובדיי כולם.

נטע בריסקין-פלג: זו התרגשות רבה לעמוד כאן היום, ואמר יו"ר הכנסת, ברגע שאנחנו מתחילים לקלוט עולים אנחנו כבר לא עולים.

נטע בריסקין-פלג: וציין את שמי ג'וש, אני לא יודעת איך הוא יודע, אבל אכן גם אני עולה, אמנם עליתי ב-1970, בתור ילדה קטנה, אבל התחושה הזאת שמלווה משפחה בעלייה עם כל הקשיים, שהם לא פשוטים לכל אורך הדרך, היא בהחלט תמיד משאירה את התחושה שאנחנו עולים.

נטע בריסקין-פלג: לכן זו גאווה גדולה לעמוד בראש המפעל, ואני חושבת שנתיב בהחלט עומד בראש המפעל, של העלייה והקליטה.

נטע בריסקין-פלג: יושבים פה שני פרויקטים, פרויקט נעל"ה ופרויקט צבר.

נטע בריסקין-פלג: (מחיאות כפיים).

נטע בריסקין-פלג: כן, בהחלט, מחיאות כפיים.

נטע בריסקין-פלג: אני מציינת את שני הפרויקטים כי הם יוזמה של ארגון נתיב.

נטע בריסקין-פלג: ארגון נתיב הוא שיזם, הוא שהוביל, את המהלכים לפרויקטים האלה.

נטע בריסקין-פלג: אנחנו גאים, זה פרויקט הדגל, שניהם, של מדינת ישראל שמביאים אנשים צעירים, מוכשרים, חכמים, שמהווים דור המשך לתקומה של מדינת ישראל.

נטע בריסקין-פלג: נתיב גם מוכרת כלשכת הקשר.

נטע בריסקין-פלג: נתיב התחילה את הפעילות עם יהודי המרחב הפוסט סובייטי, עוד כשהיה מסך ברזל.

נטע בריסקין-פלג: אנשים נלחמו על עלייה, היו אסירי ציון, היו פעילי עלייה, היו מסורבי עלייה, שסיכנו את חייהם והחופש שלהם למען הזכות לעלות למדינת ישראל ולא הייתה להם את הזכות הזאת, נתיב, לשכת הקשר, היו שם, היו שם בשבילם, מאחורי מסך הברזל, בפעילות נסתרת, פעילות מודיעינית, שתמכה ועזרה לניצחון של שבירת מסך הברזל ועלייה לארץ ישראל.

נטע בריסקין-פלג: אני גאה בארגון שאחראי על כל אשרות העלייה של העולים מהמרחב הפוסט סובייטי, אנחנו יודעים שמאז שנת ה-90, ואני לא מדברת על שנות ה-70 וה-80, אבל מאז שנות ה-90 לפחות מהמרחב שנתיב אחראית, עלו מעל מיליון זכאי עלייה.

נטע בריסקין-פלג: זה בהחלט שינה את דמותה של מדינת ישראל בכל התחומים, בכל המקצועות.

נטע בריסקין-פלג: היום אנחנו אחראים במרחב הזה ובמרחבים אחרים על יצירת זיקה כי לעלייה צריך להתכונן, צריך להשקיע בחינוך, יצירת זיקה, הקמת מרכזי תרבות ישראליים, כדי לקרב את אותם יהודים שרוצים לעלות, אבל חוששים.

נטע בריסקין-פלג: זו לא החלטה פשוטה, צריך לתת להם בסיס והבנה מהי מדינת ישראל, מה מחכה להם פה ואיך נתמוך בהם, בעזרת כמובן משרד העלייה והקליטה ובעזרת פרויקטים של מדינת ישראל כמו 'מסע', 'תגלית' ואחרים, איך נתמוך, נכיר ונעזור כדי שהם יידעו להיקלט פה.

נטע בריסקין-פלג: קליטה טובה היא רווח שלנו, של אזרחי מדינת ישראל.

נטע בריסקין-פלג: אנחנו נהיה מחוזקים גם מבחינה דמוגרפית, גם מבחינה מקצועית, רק, אך ורק, בזכות התוספות שאנחנו נקבל מהתפוצות, מהקהילה היהודית הגדולה שנמצאת מחוץ למדינת ישראל.

נטע בריסקין-פלג: אני רוצה לאחל לכולנו יום עלייה שמח וגאווה גדולה למדינה שקולטת עלייה.

נטע בריסקין-פלג: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לציין שני אנשים שנמצאים פה, שעושים עבודה, סמנכ"ל משרד הקליטה, חביב קצב, ויהודה שרף מהסוכנות היהודית, יושב ראש היחידה שעושה את המבצעים.

אברהם נגוסה: אלה שני אנשים שעושים את העבודה בשטח, תודה על כל מה שאתם עושים.

אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה שניכנס לנציגי העולים שמדברים.

אברהם נגוסה: יש רשימה ארוכה, אני מבקש שכל אחד ידבר בתמצית.

אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים עם יושב ראש מועצת ארגוני העולים, מר מריו לב.

מריו לב: שולחן נכבד, באמת שאני מתרגש כל פעם שאני בא לכנסת, אבל יכול להיות שיותר ביום העלייה, ביום החגיגי הזה של הכנסת.

מריו לב: יש לנו שרה לקליטת עלייה, סופה לנדבר, שכאשר אנחנו מדברים על 30,000 עולים זה לא סתם, זה שרה שלא מחפשת לקפוץ לתפקיד אחר, למשרד אחר, היא חיה 24 שעות את הנושא וזה דבר, אני חושב, מאוד חשוב, שהיא חיה כל יום וכל הזמן היא מוכנה להקשיב.

מריו לב: זה גם עניין של שותפות עם משרד הקליטה, עם ההסתדרות הציונית, עם הסוכנות היהודית, דיברו עכשיו על יהודה, שמנהל את המחלקה בסוכנות, עם ארגוני העולים.

מריו לב: פעם אמרה גולדה מאיר, כשבאה לכנס של ההתאחדות שלנו, של אמריקה הלטינית: אם לא היו ארגוני עולים היינו צריכים להקים אותם, בגלל שלקלוט עולה באותה שפה זה מאוד שונה.

מריו לב: אמרו כאן שעולה זה עד שהוא מתחיל לעזור לעולים, אני כבר 45 שנה בארץ, אני מרגיש עולה חדש ותאמינו לי, תאמינו לי שבעסקים אין לי זמן לטפל, אני מטפל בעולים כל היום.

מריו לב: כל היום יש טלפונים, כל היום אנחנו דואגים לעולים החדשים.

מריו לב: את אברהם נגוסה, ד"ר אברהם נגוסה, יושב ראש הוועדה, אני רוצה לברך על הצורה שהוא מנהל את הוועדה.

מריו לב: זה לא סתם, לקרוא לשר, לקרוא למנכ"ל, ולהעלות איזה בעיה, איזה נושא.

מריו לב: עד שהוא לא מקבל תשובה על השאלות, על הדברים, הוא לא יורד מהנושא.

מריו לב: זה דבר מאוד חשוב, זה לא סתם למרוח.

מריו לב: אנחנו באים, אנחנו משקיעים זמן כדי לטפל בעולים, כדי לקלוט עולים וכדי שהם ירגישו בבית.

מריו לב: כאשר דיברו על נתונים דיברו על 14.5 מיליון יהודים בעולם.

מריו לב: בערב חג ראש השנה קראתי בעמוד הראשון של העיתון שיש 16-15 מיליון יהודים בכל העולם, בתוך העיתון היה מאמר אחר, של ד"ר דלה-פרגולה, שהיא מדבר על 23 מיליון אנשים עם זכות לעלייה.

מריו לב: אני חושב שזה האתגר הבא שלנו, להגיע לכל האנשים האלה, להוציא אותם מההתבודדות, להוציא אותם מזה שהם לא מתקרבים לקהילות, שהם לא שולחים את הילדים לבתי הספר ולהכניס אותם לתוך המעגל של הקהילות היהודיות ושל מדינת ישראל.

מריו לב: תודה רבה ושנמשיך לחגוג את יום העלייה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את מר רוני אקלה, מנכ"ל הפרויקט הלאומי של יוצאי אתיופיה.

רוני אקלה: בוקר טוב.

רוני אקלה: כבוד שרת הקליטה, כבוד יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, ד"ר אברהם נגוסה, מכובדיי כולם.

רוני אקלה: אנשים דיברו כאן על קליטת עלייה, אני רציתי לשתף אתכם בצורה קצת אחרת, אני רוצה לספר לכם על עצמי.

רוני אקלה: אני נולדתי בכפר קטן באתיופיה וסיימתי את הלימודים שלי, את העל יסודי, באתיופיה, עבדתי שנתיים באתיופיה, אחר כך מתוך ציונות חשבנו שצריכים לעלות לארץ.

רוני אקלה: חיפשנו מורה דרך כדי לעלות ואז ברחנו לסודן.

רוני אקלה: בדרך השודדים באו ושדדו את הכול ונשארנו ללא כלום, היינו בג'ונגל.

רוני אקלה: באותו זמן לא ידענו מה לעשות, לחזור לכפר שלנו או להמשיך, אבל הייתה לנו מטרה, לעלות למדינת ישראל, והמשכנו.

רוני אקלה: מורה הדרך לא ידע את הדרך, אבל היה לנו מזל שהחמור שהיה יחד איתנו ידע את הדרך להוביל אותנו לסודן.

רוני אקלה: אתם יכולים לדמיין שיש לנו תקווה להגיע לירושלים ואנחנו הולכים למדינת אויב, סודן, בתקווה להגיע לארץ ישראל.

רוני אקלה: כשהגענו לסודן המצב היה קשה מאוד, הרבה אנשים מתו, מרעב, ממחלות, שמעתם את הסיפור, אני הייתי שם, אני יודע בדיוק מה קרה, אבל לי היה מזל, יצאתי מהתופת הזה שנקרא סודן וטסתי לצרפת והגעתי לארץ.

רוני אקלה: כשהגעתי לארץ הגעתי ללא כלום, אני התחלתי את החיים שלי מאפס.

רוני אקלה: למדתי אולפן, הלכתי לאוניברסיטה, סיימתי עבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה, סיימתי תואר שני במינהל מדיניות ציבורית באוניברסיטת בן גוריון והתגייסתי לצה"ל.

רוני אקלה: בצה"ל הייתי קצין בריאות נפש במרפאת מומחים בחר"פ 542.

רוני אקלה: באותו זמן היה לי גם מזל להשתתף ב'מבצע שלמה', אנשים שהגיעו לכאן, למדינת ישראל.

רוני אקלה: באותו זמן עלו כ-14,123, אם אני לא טועה במספר.

רוני אקלה: עבדנו 36 שעות ללא מנוחה, אבל הייתי שמח שאני שותף לעלייה הזו, שאחרי שמונה שנים במדינת ישראל אני משתתף במבצע כזה.

רוני אקלה: אחרי שהשתחררתי מצה"ל עברתי מגוון תפקידים, ביניהם הייתי עובד סוציאלי ברשות, מנהל מוקד קליטה, אחר כך מנהל מוקד קליטה ארצי, הייתי רכז ארצי לתעסוקה במשרד לקליטת עלייה, חברים שלי יושבים כאן, ולאחר מכן הפכתי להיות עובד סוציאלי לנערים ונערות במצוקה בעמותת 'עלם' ואחר כך התמניתי להיות מנכ"ל עמותת 'פידל', עמותה לחינוך ושילוב חברתי והגעתי לתפקיד שלי עכשיו שנקרא מנכ"ל הפרויקט הלאומי.

רוני אקלה: הפרויקט היום מסייע לדור העתיד של מדינת ישראל.

רוני אקלה: אנחנו עובדים עם 28 רשויות מקומיות ויותר מ-6,000 בני נוער בגילאי 18-13 משתתפים בפעילות שלנו.

רוני אקלה: מה שחשוב, שהילדים האלה יום יום כשאני רואה אותם אני מתגאה להיות סביב אותם הצעירים, כי בני הנוער האלה היום, כשאני מסתכל על ההישגים הלימודיים שלהם, עברו את אחוז הממוצע הארצי בהישגים הכלליים.

רוני אקלה: ילדים שמשתתפים בפרויקט הלאומי הגיעו ל-81.2% בהישגים לימודיים ובכלל הארץ זה 71.

רוני אקלה: בהישגים לימודיים אקדמיים אנחנו הגענו ל-58 וכלל הארץ זה 60.

רוני אקלה: אני מאוד גאה שהילדים שמשתתפים בתכנית וביחד ובשיתוף פעולה עם המשרד לקליטת עלייה, עם משרד החינוך, עם משרד האוצר ועם הרשויות המקומיות, כל הגופים במגזר השלישי שאנחנו עובדים בשיתופי פעולה, אנחנו יכולים לקדם את הקהילה שהגיעה מאפס לרמות הכי גבוהות.

רוני אקלה: לכן אני מאוד שמח להיות כאן ויום עלייה שמח לכולם, תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: רונן פוקסמן, מנהל המחלקה לקשרי ממשל בארגון 'נפש בנפש'.

אברהם נגוסה: בבקשה.

רונן פוקסמן: שלום.

רונן פוקסמן: כבוד שרת העלייה והקליטה, מנכ"ל המשרד, מכובדיי כולם.

רונן פוקסמן: משנת 1950 במוסד זה ממש נשא ראש הממשלה דאז, דוד בן גוריון, את הדברים הבאים, כשהציג במליאת הכנסת את הצעת חוק השבות: 'חוק השבות הוא מחוקי הבסיס של מדינת ישראל, הוא מכיל ייעוד מרכזי של מדינתנו, הייעוד של קיבוץ גלויות.

רונן פוקסמן: חוק זה קובע שלא המדינה מקנה ליהודי חוץ לארץ זכות להתיישב במדינה, אלא זכות זו טבועה בו באשר הוא יהודי.

רונן פוקסמן: אין המדינה מקנה ליהודי הגולה זכות לשוב, זכות זו קדמה למדינת ישראל והיא היא שבנתה את המדינה.

רונן פוקסמן: זכות זו מקורה בקשר ההיסטורי שלא נפסק אף פעם בין העם ובין המולדת וגם משפט העמים הכיר בקשר זה הלכה למעשה.

רונן פוקסמן: חוק השבות, אין לו דבר עם חוקי הגירה, זהו חוק ההתמדה של ההיסטוריה הישראלית'.

רונן פוקסמן: התמדה היא מילת המפתח.

רונן פוקסמן: בן גוריון מזכיר לנו כי כל אלה מאיתנו העוסקים בעלייה ובקליטה באופן יומיומי זוכים למעשה לאפשר לבני עמנו להגשים זכות טבעית.

רונן פוקסמן: שלא נטעה, לא מדובר במונח בירוקרטי, כמו הגירה.

רונן פוקסמן: הוא גם מוסיף ומתאר לנו את סדר הדברים הראוי, הזכות לבוא לשבת עמנו כאן בישראל קודמת למדינה עצמה.

רונן פוקסמן: המוטו שלנו בארגון 'נפש בנפש' הוא בונים ישראל חזקה דרך עלייה.

רונן פוקסמן: ישראל כשלם הגדול מסך חלקיו, מחזקים את החברה הישראלית, מחזקים את מדינת ישראל, מחזקים את האורגניזם הזה שנקרא ישראל והוא חוצה גבולות, מגזרים, זרמים דתיים ושאר מחסומים מלאכותיים.

רונן פוקסמן: אנו מודים על הזכות לייצג את העולים ממדינות דוברות אנגלית וגאים לשתף פעולה עם כלל הגורמים הרלוונטיים לעולם העלייה, הסוכנות היהודית, משרד העלייה והקליטה, משרד הפנים, ועדת הכנסת וחבריה ושאר משרדי הממשלה וכמובן ארגוני עולים נוספים.

רונן פוקסמן: העובדה שהמדינה מקדישה יום מיוחד למוסד העלייה מלמדת שהיא רואה בו ערך לאומי ובערכים יש להשקיע משאבים, לחזקם, לטפחם ולהשרישם.

רונן פוקסמן: ההיסטוריונית היהודייה האמריקנית, גרדה לרנר, קבעה לאחר השואה שההיסטוריה היא כבר לא משהו חיצוני לנו, היא הפכה להיות מחויבות.

רונן פוקסמן: החיבור בין דברי בן גוריון ובין דבריה של גרדה לרנר מלמד אותנו שההיסטוריה היהודית היא שילוב חסר תקדים של מחויבות והתמדה ושתחושות אלה הן המכנה המשותף הגדול ביותר לכל היושבים בחדר הזה, הם הכוח המניע של העלייה.

רונן פוקסמן: עבורנו, כמו שנאמר כאן, כל יום הוא יום העלייה, עבור העולים כל יום הוא יום העלייה.

רונן פוקסמן: אנחנו מאחלים לכולם, לכולנו, שניפגש כאן גם בשנים הבאות עם אותן תחושות, אותן אנרגיות ואותה התמדה.

רונן פוקסמן: תודה ויום עלייה שמח.

אברהם נגוסה: אני מזמין את אריאל קנדל, מנכ"ל ארגון קעליטה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אריאל קנדל: כבוד היושב ראש, ידידי אברהם, סופה לנדבר, השרה, ידידיי במוסדות הלאומיים.

אריאל קנדל: אם כבר סיפרת על הגעתך לישראל, אז אני באתי לפה לפני יותר מ-25 שנה, ובהיותי חייל בגולני, שעד היום לא כל כך הבנתי איך הגעתי לגולני, אבל זה סיפור אחר, המ"פ יוסי הסביר לנו אז שגם באימונים אנחנו צריכים ללמוד עברית, אז אנחנו למדנו עברית ואני זוכר בעיקר את המשפט שלו, הוא תמיד אמר: יש דברים שצריך לשמר ויש דברים שצריך לשפר.

אריאל קנדל: כל השירות שלי היה מלווה במשפט הזה כל הזמן, מה אנחנו עושים טוב ומה אנחנו צריכים לעשות יותר טוב.

אריאל קנדל: אני יושב פה בחדר הזה באמת ביום שמח, וחג שמח לכולם, אבל אני שואל את עצמי גם איך אפשר לשפר, איך אפשר לשפר את המצב.

אריאל קנדל: וכשאני אומר איך אפשר לשפר זה כולנו ביחד, הכנסת, משרד הקליטה, המשרדים הממשלתיים, המוסדות הממשלתיים, ארגוני העולים.

אריאל קנדל: יש פה, אני חושב, הזדמנות פז לעשות את הדברים הרבה יותר טוב.

אריאל קנדל: כדי לעשות את זה קצר אני אתן שניים-שלושה מספרים.

אריאל קנדל: מספר אחד, לפני שלוש שנים, יש מחקר שמי שביקש אותו זה נשיא צרפת של אז, פרנסואה הולנד, הוא ביקש לעשות מחקר על הקהילה היהודית בצרפת.

אריאל קנדל: המחקר אז הראה ש-90% מכלל הקהילה היהודית בצרפת אומרים שהם לא מרגישים ביטחון בצרפת.

אריאל קנדל: זה מספר אחד.

אריאל קנדל: מספר שני שיש שם, 43% מכלל היהודים בצרפת אומרים שהם רוצים לעלות לישראל, שזה 200,000 איש.

אריאל קנדל: לצערנו, לצער כולנו, העלייה מצרפת השנה צנחה לבסביבות 2,000 איש, אולי קצת יותר, 2,500 אולי, כשלפני שלוש-ארבע שנים מנינו 8,000.

אריאל קנדל: אז תמיד אפשר לבוא ולהגיד שעמנואל מקרון נבחר להיות נשיא.

אריאל קנדל: טוב, מי שיודע את צרפת, מקרון הוא לא הביטחוניסט הכי גדול.

אריאל קנדל: אפשר גם להסביר שיש פיגועים נגד כלל צרפת, אני לא מבין מה זה קשור ליהודים, ואני בא ואומר שאפשר לעשות הרבה יותר טוב.

אריאל קנדל: אני עומד פה, אני מברך על החוק הזה ואני מקווה שגם בשנים הבאות אנחנו נצליח להביא קצת יותר בשר לחוק הזה.

אריאל קנדל: לעמוד פה זה באמת מרגש, בלי ציניות, אני גם באתי, יש לי גם את המבטא שלי ואני גאה במבטא הזה, אבל אני למדתי כמה דברים פה במדינה בשנים האחרונות.

אריאל קנדל: אחד הדברים, זה נחמד טקסים, השאלה איך מתרגמים את זה למעשים וצריך להביא יותר החלטות ממשלה.

אריאל קנדל: יש 200,000 איש בצרפת שהדבר הראשון שהם רוצים לעשות זה לבוא לפה, אבל כדי שהם יגיעו לפה צריך להיות הרבה יותר מסלולי קליטה, הרבה יותר מרכזי קליטה, הרבה יותר אפשרויות תעסוקה ולהסביר לנו גם מבחינת המספרים מה זה נותן בסוף ולא רק מבחינת הכותרות.

אריאל קנדל: ועם כל זה, בכל זאת אנחנו מוקירים תודה למדינת ישראל על כל מה שהיה ומקווים גם שיהיה הרבה יותר.

אריאל קנדל: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את הרב דניאל סגל, מנציגות העולים מאמריקה הלטינית, בעיקר מברזיל.

אברהם נגוסה: בבקשה.

דניאל סגל: שלום לכבוד יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, יושב ראש ההסתדרות הציונית, עולים יקרים.

דניאל סגל: מי לא מכיר את השיר של נעמי שמר 'אורחים לקיץ': 'אצלנו בחצר בצל עצי הזית באים בדרך כלל המון אורחים לקיץ ולכל אחד מהם שפה שלו ודרך משלו להגיד שלום'.

דניאל סגל: השיר ממשיך ברשימה של שמות אופייניים לאנשים מארצות שונות ומהעולם שאומרים שלום בשפה של כל ארץ.

דניאל סגל: זה שיר יפה שמדבר על רב תרבותיות ופתיחות לזולת.

דניאל סגל: אבל יש טעות בשיר הזה, כי נעמי שמר לא הייתה דוברת פורטוגזית, כידוע.

דניאל סגל: כתוב בשיר 'גיל מברזיל יאמר בום קיא', וזו טעות, מימיי לא פגשתי מישהו בשם גיל מברזיל ובום דיא זו לא המילה לשלום בפורטוגזית.

דניאל סגל: אני מאמין שהטעות הזו משקפת את המציאות המורכבת שקשורה לקליטה של עולים מברזיל בארץ.

דניאל סגל: מדינת ישראל והחברה הישראלית מעוניינות בקליטה של עולים מברזיל, אך רוב החברה אינו דובר את השפה ואינו מכיר את התרבות ואת הצרכים הייחודיים של העולים מברזיל.

דניאל סגל: לפי נתוני הסוכנות היהודית יש עלייה של 300% בעלייה מברזיל בארבע השנים האחרונות.

דניאל סגל: הסיבות לכך מגוונות ונוגעות בעיקר לשינויים בתוך ברזיל, אולם הן בהחלט קשורות גם לציונות טהורה וחזקה.

דניאל סגל: עלייה גדולה וקליטה טובה מברזיל יכולה להוות הון אנושי משכיל, מקצועי ויקר ערך עבור מדינת ישראל, מכיוון שזו עלייה צעירה וחזקה מבחינה כלכלית ואקדמאית.

דניאל סגל: למעלה משני שליש מהעולים מברזיל הם צעירים והקהילה היהודית בברזיל היא קהילה חזקה מבחינה כלכלית ומשכילה.

דניאל סגל: הקהילה היהודית מברזיל, העשירית בגודלה ביהדות העולם, והיא הקהילה היהודית השנייה בגודלה באמריקה הלטינית.

דניאל סגל: תהליך קליטה מוצלח הוא מפתח להשתלבות העולה בחברה ולמניעת ירידה וחזרה לברזיל.

דניאל סגל: על מנת שתהיה קליטה מוצלחת חשוב שיהיו גופים מאוישים על ידי יוצאי ברזיל שיסייעו בקליטה של עולים מברזיל מתוך היכרותם עם השפה, התרבות והצרכים.

דניאל סגל: עקב כך ייסדנו עמותה בשם 'מערבא מנשה' על מנת לסייע לעולים בקליטתם בארץ.

דניאל סגל: ארגוננו עובד בשיתוף עם קהילות מחברות, עומד לצד עמותות נוספות שמסייעות לעולים מברזיל, כגון - - - ועמותת 'עולים מברזיל'.

דניאל סגל: אנחנו רואים ערך רב בפרויקטורים דוברי פורטוגזית שעובדים בתוך העיריות והמועצות ליצור פרויקטים של קליטה ברמה העירונית.

דניאל סגל: למשל עיריית מודיעין הייתה שותפה חיונית בבית הכנסת שהקמנו עבור עולים מברזיל במודיעין, כי יש כאלה גם ברעננה, כרמיאל, אשדוד ובאר שבע.

דניאל סגל: בית הכנסת הוקם לפני שנתיים על ידי 90 עולים ברזילאים ותיקים ורק בשנתיים האחרונות הצטרפו עשרות משפחות חדשות.

דניאל סגל: אני מאמין שלא פחות חשוב מהשקעה בקליטה של עולים היא ההשקעה בעידוד עלייה.

דניאל סגל: בין השנים 2013 ל-2015 כיהנתי כרב שליח של תנועת בני עקיבא בסאו פאולו, המגע שהיה לי עם צעירים ציוניים אפשר לי להדק את הקשר שלהם עם מדינת ישראל ולעודד עלייה בקרבם.

דניאל סגל: כפי שאתם יכולים להבין, חשוב ביותר שליחויות ציוניות בחו"ל על מנת לחבר את יהדות התפוצות לארץ ישראל.

דניאל סגל: עידוד עלייה אינו רק בחוץ לארץ, אלא גם בארץ.

דניאל סגל: הקמנו תכנית לתלמידי חו"ל מאמריקה הלטינית בישיבת הסדר הכותל, גם לאיטלקים, אמריקאים, בתכנית הגיעו יותר מ-400 צעירים מדרום אמריקה, 80% עלו לארץ ו-60% שירתו בצה"ל.

דניאל סגל: אתם יכולים לראות שהשקעה בתכניות לבני חו"ל בארץ חשובה ביותר לצורך עידוד העלייה.

דניאל סגל: בהמשך השיר של נעמי שמר, 'אורחים לקיץ' כתוב: 'ילדי כל העולם יוכלו עכשיו לגשת, לפתוח לרווחה את השער הירוק ולהביא ברכה מרחוק רחוק'.

דניאל סגל: יום עלייה שמח.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שוב להזכיר לכל הדוברים לנסות לצמצם, יש רשימה ארוכה שרוצים לדבר.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נזמין את יונתן יאבור, אחד הדוחפים ליוזמה ולחוק הזה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

יונתן יאבור: כבוד השרה, אדוני יושב ראש, מכובדיי, חג שמח לכולם.

יונתן יאבור: אני פשוט מתרגש.

יונתן יאבור: חד וחלק, סליחה על ההופעה, אני פשוט באתי ישירות מצאלים כדי להיות פה ואני מסיים ואני אחזור.

יונתן יאבור: אני רוצה לגעת בשני דברים היום.

יונתן יאבור: אני רוצה לגעת בנושא החקיקה עצמה.

יונתן יאבור: היו לנו הרבה דיונים, אם היום מדובר בפרשת 'לך לך', או אם מדובר בכניסת עם ישראל לארץ המובטחת, הרבה דיונים.

יונתן יאבור: חשבתי על זה, בדרך היו לי לא מעט פקקים וקילומטרים לחשוב על זה ואמרתי שזה חייב להיות שניהם.

יונתן יאבור: עלייה זה לא מהלך של בן אדם, אולי הוא מתחיל את המהלך, אבל זה מסתיים בבניית עם.

יונתן יאבור: אברהם הגיע, אברהם התחיל את הדרך והעם נכנס והתהליך הזה אולי התחיל, אולי כי אני באתי וג'יי ומיכאל, ואולי אנחנו קצת התחלנו, אבל אתם חיברתם את העם, אתם הבאתם את העם ביחד על מנת לחוקק את החוק הזה ואתם גרמתם לזה לקרות.

יונתן יאבור: אז טוב שהתחלקנו, טוב שהיו לנו דעות וטוב שזה שניהם, כי זה יום העלייה, לא בן אדם אחד, אלא עם שלם.

יונתן יאבור: והדבר השני, אני אהיה מאוד מאוד קצר, אני רוצה להגיד לכם, העולים, משהו.

יונתן יאבור: אני יליד לונדון, עליתי לארץ, גדלתי במטולה, אני היום גר בתל אביב, תאמינו לכל דבר שהוא אפשרי במדינה הזאת, לא ארצות הברית ולא שום מקום אחר, זו המדינה שאפשר לעשות בה הכול.

יונתן יאבור: אני סתם עולה חדש ויש לנו את יום העלייה.

יונתן יאבור: תאמינו, זו המדינה שלכם, אתם יכולים לעשות דברים מדהימים פה, תאמינו ביכולות שלכם והנה, אל תאמינו למה שמספרים לכם כל הזמן, כי יש אנשים נהדרים במשכן הזה, יש אנשים נהדרים שבאים לעזור ולעשות את הדברים, אבל אתם מסוגלים לעשות הכול.

יונתן יאבור: זה הבית שלכם, זה המקום שלכם, זה המקום של כולנו, חג שמח.

אברהם נגוסה: אני מזמין את הנציג של נעל"ה, תלמיד מחוות הנוער הציונית, יפים בלינדרמן.

יפים בלינדרמן: שלום לכולם.

יפים בלינדרמן: כמו שאתם יודעים, אני בלינדרמן יפים ואני רוצה לספר קצת על עצמי, איך שאני הכרתי את תכנית נעל"ה ועל בית הספר שלי.

יפים בלינדרמן: אני נולדתי בעיר קטנה מאוד, באיזמאיל, זה בדרום אוקראינה.

יפים בלינדרמן: הכרתי את תכנית נעל"ה מחברה של אמא שלי וכבר בזמן הזה הבן שלה היה בתכנית הזו.

יפים בלינדרמן: כשעבר הזמן אני נסעתי, עשיתי טסטים, עברתי, אבל רציתי לבית הספר נעל"ה.

יפים בלינדרמן: הייתי צריך עוד פעם לעשות טסטים, נסעתי, עשיתי אותם, אבל לא עברתי.

יפים בלינדרמן: נתנו לי הזדמנות ללכת לאותו בית ספר, אבל בביולוגיה וכימיה.

יפים בלינדרמן: אני אמרתי שאני לא רוצה ואמרו לי שאני כבר לא יכול לבחור איזה בית ספר אני רוצה, ואתם יודעים מה?

יפים בלינדרמן: ברוך ה' שאני עכשיו בבית הספר הזה, החווה זה בית הספר הכי טוב שהייתי וראיתי בחיים שלי, אולי יש בתי ספר יותר טובים מהחווה, אבל בשבילי זה הבית שלי.

יפים בלינדרמן: אצלנו בחווה יש צוות נהדר שעוזר לנו בכול וזה לא מובן מאליו.

יפים בלינדרמן: אז אני רוצה להגיד לכם תודה רבה שנתתם לי הזדמנות לעמוד כאן ולהגיד לכם כמה מילים.

יפים בלינדרמן: תודה רבה וחג שמח.

אברהם נגוסה: יפים הוא מחוות הנוער הציוני בירושלים ויש לנו מבית ינאי, בתכנית נעל"ה, את לבדינסקי מיכאל.

אברהם נגוסה: בבקשה.

מיכאל לבדינסקי: חברי כנסת נכבדים, חברי ועדת העלייה, אורחים יקרים.

מיכאל לבדינסקי: אין די מילים בפי לתאר עד כמה אני נרגש לעמוד כאן היום בפניכם.

מיכאל לבדינסקי: מי היה מאמין שאני, מיכאל לבדינסקי, תלמיד נעל"ה מכפר הנוער הדסה נעורים, נער אוקראיני שעלה לארץ לפני שנתיים יזכה לעשות דברים בכנסת ישראל, בירושלים, לכבוד יום עלייה ב-ז' בחשוון.

מיכאל לבדינסקי: נולדתי, כאמור, באוקראינה לפני 17 שנים, ילד אוקראיני ממוצע, תלמיד סביר אך חסר כיוון מוגדר לחיים.

מיכאל לבדינסקי: לא הייתי מודע כלל ליהדותי, בבית לא חגגנו את חגי ישראל ולא שמרנו כשרות.

מיכאל לבדינסקי: מעולם לא ביקרתי בבית כנסת, לא חשתי כל שייכות לעם היהודי.

מיכאל לבדינסקי: היום אמנם אינני חובש כיפה ואינני מניח תפילין בכל בוקר, אך בהחלט אני רואה עצמי חלק מהעם היהודי ורוצה ומוכן לקשור את גורלי בגורלו.

מיכאל לבדינסקי: גם מדינת ישראל הייתה בעיניי מדינה קטנה ונחשלת, חשבתי שזה מדבר נידח ולא ידעתי מה יש שם.

מיכאל לבדינסקי: היום אני מטייל בישראל ואוהב את נופיה, מעריך את העשייה הטכנולוגית, האמנותית, המחקרית והמדעית שבה, מוקיר את אנשיה הצברים, שאינם תמיד מנומסים, אך ליבם רך, גמיש ואוהב.

מיכאל לבדינסקי: אני מספר לחבריי ולמשפחתי באוקראינה על ישראל, מהלל את האנשים המופלאים שגרים בה.

מיכאל לבדינסקי: בבית תמיד דיברתי רוסית, בבית הספר למדתי אנגלית, מעולם לא ידעתי שאני אוהב ללמוד שפות עד שגיליתי את העברית ומאז אינני מפסיק ללמוד שפות רבות.

מיכאל לבדינסקי: אחרי שהגעתי לארץ והפכתי להיות חלק מתכנית נעל"ה קיבלתי הזדמנות לבקר במקומות שאף פעם לא הייתי בהם.

מיכאל לבדינסקי: השתתפתי במשלחת נוער לפולין וגם לארצות הברית במסגרת תחרות הרובוטיקה פירסט בחסות נאס"א.

מיכאל לבדינסקי: באוקראינה למדתי לנגן בגיטרה ולשיר מאז שהייתי בן עשר וכיום המוזיקה מהווה חלק מרכזי וחשוב בחיי.

מיכאל לבדינסקי: פרויקט נעל"ה אפשר לי גם להשתתף בתכנית 'קשת'.

מיכאל לבדינסקי: במסגרת הזו התפתחתי מאוד מבחינה אמנותית וכיום אני כותב, מלחין, שר ומנגן.

מיכאל לבדינסקי: כולי תקווה שאצליח לעסוק במוזיקה גם בעתיד ולהשתלב בחיי היצירה האמנותית בישראל.

מיכאל לבדינסקי: באוקראינה הייתי, כאמור, תלמיד סביר, לא שאפתי למצוינות ולא רציתי לכבוש שיאים.

מיכאל לבדינסקי: פה, בנעל"ה אני גאה לומר שאני מצטיין בלימודים ואינני מסתפק בפחות מהטוב ביותר.

מיכאל לבדינסקי: באוקראינה היו אלה המבוגרים בחיי שקבעו עבורי הכול, כיצד, מתי ואיפה.

מיכאל לבדינסקי: פה, בכפר הנוער הדסה נעורים, בו אני מתחנך בשלוש השנים האחרונות, למדתי לקבוע את סדרי העדיפויות והחשיבויות שלי, לתכנן את סדר היום ולהתארגן בעצמי.

מיכאל לבדינסקי: למדתי להיות בוגר עצמאי ובוטח בעצמו.

מיכאל לבדינסקי: עד לפני שנתיים לא היה לי כל מושג מה ארצה לעשות כשאגדל, שום דבר לא נראה לי מושך ומעניין, ואילו היום נחשפתי לכיוונים רבים וניתנו לי אפשרויות והזדמנויות שספק רב אם היו יכולות להינתן לי בארץ הולדתי.

מיכאל לבדינסקי: יום העלייה, המצוין בארץ מזה שנתיים, נועד להכיר בחשיבות של העלייה עבור עם ישראל וארץ ישראל, פרשת השבוע של השבת הבאה היא פרשת 'לך לך', בה מסופר על אברהם שעזב ארץ מולדת, בית ומשפחה ויצא מאור כשדים לארץ ישראל.

מיכאל לבדינסקי: גם עבורי יום העלייה הוא יום המהפך, זהו יום בו שיניתי לא רק את מקום מגוריי, את השפה בה דיברתי, את האוכל אותו אכלתי, אלא גם את ההרגלים שלי, את דפוסי החשיבה.

מיכאל לבדינסקי: במידה מסוימת גם אני מרגיש כמו אברהם אבינו שעזב את ביתו, את משפחתו ואת חייו הישנים והלך לעבר מה שאז היה הלא נודע.

מיכאל לבדינסקי: הייתי רוצה לומר בהזדמנות זו תודה גדולה למדינת ישראל בכלל ולפרויקט נעל"ה בפרט שאפשרו לי את כל אלה.

אברהם נגוסה: תודה, תודה.

אברהם נגוסה: איזה עברית מדהימה בשנתיים, כל הכבוד.

אברהם נגוסה: אני מזמין עכשיו חיילת, אנסטסיה פיאנקוב.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אנסטסיה פיאנקוב: שלום לכולם.

אנסטסיה פיאנקוב: אני אנסטסיה, בת 19, מאשקלון, משרתת בגדוד 727 באיסוף קרבי כסמב"צית.

אנסטסיה פיאנקוב: עליתי לארץ בשנת 2004 עם שני הוריי מאוזבקיסטן, סבא רבא שלי, שמו ישראל, היה יהודי והוא ממש אהב את הארץ.

אנסטסיה פיאנקוב: לפני שהוא עלה הוא היה מגיע לכאן כמעט כל שנה לטייל, עד שהחליט לעשות עלייה.

אנסטסיה פיאנקוב: הוא ממש אהב גם את אשקלון, לכן מהרגע הראשון הוא השתכן שם.

אנסטסיה פיאנקוב: בעקבות זה אמא שלי החליטה גם לעשות עלייה, כדי לעזור לסבא שלי, כי הוא היה גר לבד כאן.

אנסטסיה פיאנקוב: אבא שלי לא כל כך תמך בעלייה, אבל המצב באוזבקיסטן לא היה כל כך טוב, אז הוא החליט בסוף כן לעשות עלייה.

אנסטסיה פיאנקוב: לאמא שלי המעבר לארץ היה די קשה למרות שהיא הרגישה שייכות ליהדות, משום שסבא רבא שלי היה מביא כל מיני מנהגים יהודיים לבית.

אנסטסיה פיאנקוב: בחנוכה אנחנו מדליקים נרות וכשסבא שלי עוד היה בחיים אז היינו עושים סדר פסח.

אנסטסיה פיאנקוב: לכן גם בחרתי לצאת לקורס נתיב.

אנסטסיה פיאנקוב: אני כן רוצה להרגיש יותר שייכות, לדת, לתרבות ולמנהגים.

אנסטסיה פיאנקוב: להיות ילדה להורים עולים זה גם די קשה, לעזוב את כל המשפחה, את כל החברים, הפרידה הכי קשה שהייתה לי הייתה מסבא וסבתא שלי שנשארו שם.

אנסטסיה פיאנקוב: ההתאקלמות הייתה די קלה כי הכרתי פה חברים חדשים וגם סבא שלי שהיה פה, ואחרי זה סבא וסבתא שלי גם הגיעו לפה.

אנסטסיה פיאנקוב: זהו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: סגן אסתר סטרול, מפקדת פלוגה במחו"ה אלון.

אסתר סטרול: שלום לכולם.

אסתר סטרול: אני סגן אסתר סטרול, בת 22, גרה באפרת בגוש עציון.

אסתר סטרול: עליתי לארץ ב-2004 ממנצ'סטר באנגליה עם הוריי ואחיי.

אסתר סטרול: התגייסתי באפריל 15' לקורס הו"ד בחיל חינוך, הייתי מפקדת בחוות השומר, יצאתי לקצונה, שובצתי במגמת עולים במחו"ה אלון, שזה בעצם סגירת מעגל ענקית וזו הייתה התרגשות כל פעם מחדש לקבל את החיילים.

אסתר סטרול: הצדעתי להם במקום שהם יצדיעו לי, על זה שהם בחרו בגיל כזה לעזוב הכול ולעלות לארץ.

אסתר סטרול: (מחיאות כפיים).

אסתר סטרול: מגיע להם.

אסתר סטרול: היום אני מפקדת פלוגה בנתיב פה בירושלים.

אסתר סטרול: בעצם אני אספר את הסיפור שלי בקצרה.

אסתר סטרול: אני רק אגיד שאני זוכרת את יום העלייה, שזה היה אחרי פסח, התלבשנו כולנו כחול ולבן, עזבנו מדינה שהיא קרה, בעצם זה היה יום מאוד קריר בישראל, אז לא כל כך הרגשנו הבדל, אבל הגענו ולא ידענו לאן הגענו, באנו ישר לאפרת, מאז אנחנו גרים שם.

אסתר סטרול: התחלנו ללמוד עברית, היה מאוד מאוד קשה, להתאקלם בבית ספר, להכיר אנשים חדשים, לעזוב את המשפחה באנגליה ואני עומדת פה היום אחרי שעשיתי החלטה בתיכון להתגייס לצבא.

אסתר סטרול: גם זה שאני דתייה ותמיד יש את המורכבות של בת דתייה בצבא ואני אמרתי שאם אני גרה פה ואני יכולה אז אני אעשה את זה ולכן גם המשכתי לקצונה.

אסתר סטרול: באמת בקצרה אני אגיד שאני והמשפחה שלי לא מתחרטים לרגע שאנחנו גרים פה ואני מאוד מתחברת למה שג'וש אמר, שבאמת אפשר הכול, תחלמו ותעזו ואל תוותרו, גם כשקשה אפשר להצליח.

אסתר סטרול: אז חג שמח ותודה לכולם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני אתן מקוצר זמן לאחד מנציגי צבר, בבקשה, מקס זילברשטיין.

מקס זילברשטיין: בוקר טוב לכולם ויום עלייה שמח לכולם.

מקס זילברשטיין: תודה לכם, חברי הכנסת, החבר'ה מצופים וכל מי שנמצא כאן.

מקס זילברשטיין: שמי מקס זילברשטיין, וכמו מדינת ישראל אני התמודדתי עם מכשולים רבים כדי להיות פה איתכם היום.

מקס זילברשטיין: נולדתי בקמפולונג שברומניה ובמשך 17 החודשים הראשונים לחיי גדלתי בבית יתומים עם אינטראקציה אנושית מינימלית ולבסוף אומצתי על ידי משפחה יהודית אוהבת וחמה מאוד בארצות הברית שבה הפכתי לאזרח אמריקאי גאה וליהודי גאה.

מקס זילברשטיין: אני אף פעם לא אשכח כמה בר מזל אני, החיים שלי יכלו להיראות אחרת.

מקס זילברשטיין: מגיל צעיר תמיד התעניינתי בשירות הקהילה שלי ותמיד רציתי לתת בחזרה לכל קהילה שהייתה חלק ממני ומצאתי דרכים שונות לעשות את זה.

מקס זילברשטיין: בחיים שלי משתלבים שני דברים, הראשון כיהודי, שזה אומר להיות יועץ צעיר בבית הכנסת שלי ולעזור כמדריך בר מצוות.

מקס זילברשטיין: כאמריקאי זה אומר להתאמן להיות כבאי וחובש ולעזור במצבים חברתיים בניו ג'רזי.

מקס זילברשטיין: את האהבה שלי לישראל התחלתי כשהלכתי עם המשפחה שלי לבית כנסת כילד והיא המשיכה בבית הספר.

מקס זילברשטיין: ככל שהאהבה שלי לישראל גדלה ידעתי שאני רוצה לעשות עלייה דרך גרעין צבר ולהתגייס לצבא.

מקס זילברשטיין: ראיתי את זה כהזדמנות לשלב בין האהבה שלי לישראל ולקהילה היהודית לבין ההשתייכות - - - לכל מדינת ישראל והמשפחה שלי כל כך הרבה אהבה, כוח ותמיכה.

מקס זילברשטיין: אני רוצה לומר, עם ישראל חי, תודה רבה לכולם וחג שמח.

אברהם נגוסה: אני מצטער, הוא מייצג אתכם, אז לפחות נתנו לאחד מהקבוצה הזו ואנחנו נלך על דוברים שנספיק מבחינת הזמן.

אברהם נגוסה: נמצא פה מנכ"ל הקרן לידידות, ג'ף קיי.

אברהם נגוסה: בבקשה.

ג'ף קיי: חיכיתי עד שחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה תגיע.

ג'ף קיי: כבוד שרת העלייה והקליטה, סופה לנדבר, חבר הכנסת, יושב הראש, אברהם נגוסה, אלכס, המנכ"ל המדהים, מכובדיי כולכם.

ג'ף קיי: בשם הרב אקשטיין אני שמח מאוד להיות כאן ולברך אתכם.

ג'ף קיי: אני אהיה קצר מאוד כי אני יודע שהיום ארוך.

ג'ף קיי: הקרן לידידות מביאה השנה בסביבות 5,500 עולים.

ג'ף קיי: יש לנו צוות מדהים, אנחנו זוכים לשיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם משרד העלייה והקליטה.

ג'ף קיי: השרה מבחינתי היא, ואפשר גם להגיד את זה, השרה הטובה ביותר בממשלת ישראל, אני אוהב אותה מאוד מאוד מאוד.

ג'ף קיי: אני רק רוצה במשפט אחד לאתגר אותנו.

ג'ף קיי: חבר הכנסת, ד"ר נגוסה, כשדיברת על סטטיסטיקות, כשדיברת על התושבים החוזרים, אני חשבתי בטעות שאתה הולך לתת סטטיסטיקה של עולים שעזבו את הארץ.

ג'ף קיי: אני רוצה שנאתגר את כולנו, גם הקרן לידידות, גם הסוכנות, גם משרד העלייה והקליטה, שאנחנו נמדוד את עצמנו בכמות העולים שנשארת ושאנחנו נהיה אמיצים לפרסם את המספר הזה וכך נוכל לראות איפה אפשר לשפר את העבודה.

ג'ף קיי: תודה רבה לכם וחג שמח לכולכם.

אברהם נגוסה: תודה לך.

אברהם נגוסה: נמצאת פה מוניקה לב-כהן, אולי יש לה את מה שאתה ביקשת, את הנתון, חזרת מדענים ישראלים לישראל.

אברהם נגוסה: בבקשה, בקיצור.

מוניקה לב כהן: קודם כל תודה לכם שנשארתם עד הסוף וחבל לנו ששאר המכובדים לא הצליחו.

מוניקה לב כהן: אני פונה אל הקהל והיום אני רוצה להדגיש גם את החג של אוכלוסייה נוספת שקצת פחות נגענו בה היום, שהיום היא בעצם 10% מיהדות העולם, אולי אפילו זרם חדש ביהדות, אני מדברת על 10% יהודים שחיים בחו"ל ודוברים עברית, אלה הם הישראלים שחיים היום בחו"ל.

מוניקה לב כהן: ההערכה היום מדברת על 800,000, אולי אפילו יותר, והיום שמענו מהשרה ש-12,000 תושבים חוזרים הגיעו למשרד, אני חושבת שזה הישג יפה מאוד בהחלט.

מוניקה לב כהן: מעניין אותי כאן בקהל, מישהו בקהל כאן הוא תושב חזור או בן להורים שחיים בחו"ל?

מוניקה לב כהן: אני רואה לא מעט חבר'ה מצבר.

מוניקה לב כהן: יפה, יש לנו לא מעט נציגים, אז השיחה הזו מוקדשת לכם.

מוניקה לב כהן: שמי מוניקה לב-כהן.

מוניקה לב כהן: בקצר, אני חותכת חצי ממה ששלחתי לך.

מוניקה לב כהן: אני מנכ"לית של ארגון שנקרא Science Abroad, ארגון המדענים הישראלים בחו"ל.

מוניקה לב כהן: אנחנו באג'נדה של להחזיר את המוחות לישראל וחשוב לי גם לומר שאף אחד מהמוחות האלה לא ברח מישראל.

מוניקה לב כהן: המושג הזה, בריחת מוחות, צריך לרדת מהלקסיקון הישראלי.

מוניקה לב כהן: אנשים לא בורחים מישראל, הקהל שלנו הם אנשים שצמחו באקדמיה ובהם הרבה מאוד עולים חדשים שצמחו באקדמיה הישראלית, חולמים על קריירה באקדמיה ובתעשייה בישראל, יוצאים ללימודי פוסט דוקטורט בחו"ל כדי להתקדם ולהביא לישראל ידע חדש ולהצמיח את הכלכלה הישראלית, אבל נתקלים בחסמים של תעסוקה.

מוניקה לב כהן: כל אחד כזה שיצא לחו"ל, מדינת ישראל השקיעה בו רבות, אנחנו עכשיו בדיוק עובדים על מודל שמחשב את זה במדויק, כל אחד שחוזר לישראל, תרומה משמעותית מאוד לכלכלה הישראלית והרבה הרבה מאוד מהם מבקשים לחזור לישראל.

מוניקה לב כהן: אז אני מבקשת, את המושג בריחת מוחות לתקן לזליגת מוחות ואת המוחות המצוינים האלה אנחנו מבקשים להחזיר הביתה.

מוניקה לב כהן: ביקשו ממני לקצר, אז אני אחסוך מכם את כל המספרים, אבל רק בשבוע שעבר צוין דוח של הלמ"ס, של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שמדבר על כך שעדיין קיים מאגר הגירה שלילי.

מוניקה לב כהן: אני מדברת על כאלה שכבר קיבלו אזרחות ישראלית, יותר ישראלים יוצאים מישראל לחו"ל, פחות חוזרים, אז יש עוד הרבה עבודה לעשות.

מוניקה לב כהן: אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות בחום, במשרד לעלייה וקליטה יש כמה גורמים שאנחנו עובדים איתם, זה המרכז לקליטה במדע, שעושה עבודה מדהימה, גם לעולים מדענים וגם למדענים חוזרים, זה מרכז ליזמות, שיחד איתנו מעודד ישראלים לפתוח עסקים בישראל.

מוניקה לב כהן: אני לא צריכה להסביר את התרומה הכלכלית של כל עסק כזה שקם בישראל, וזה הבתים הישראלים שעושים עבודה מצוינת בתפוצות.

מוניקה לב כהן: תודה לכם על השותפות.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את אבנר אייזיק, יושב ראש עמותת 'לשמור מורשת יהדות הודו' בישראל.

אבנר אייזיק: חג שמח למכובדים שנותרו על הבמה ומכובדיי כולכם בקהל.

אבנר אייזיק: יהדות הודו הולכת ונעלמת והסיבה לכך זה שכולם עלו לארץ.

אבנר אייזיק: יש מעט מאוד שנותרו, כמה אלפי יהודים, במדינת מהרשטרה, עוד כמה אלפי יהודים בני מנשה במזרח הודו וכולנו צריכים להתגייס כדי לסייע להם להמשיך את תהליך הקליטה ולהגיע לארץ.

אבנר אייזיק: יהדות הודו הגיעה לפה ממניעים ציוניים, יהדות הודו מעולם לא סבלה מאנטישמיות בהודו, זו המדינה היחידה בעולם, הקהילה היחידה בעולם, שלא סבלה מאנטישמיות.

אבנר אייזיק: בשם כל הקהילות אני רוצה לברך את כל הקהילה, את כולנו, כעולים חדשים, לתפארת עם ישראל, חג שמח.

אבנר אייזיק: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, בבקשה.

פנינה תמנו: תחילה כמובן אני רוצה לברך אתכם, קהל יקר, לכל מי שעשה את דרכו לכנסת היום, לברך אותך, אדוני היושב ראש, על הציון של היום המיוחד הזה בכנסת ועל החקיקה לציון היום המיוחד, יום העלייה.

פנינה תמנו: כמובן את שרת הקליטה, שמקדמת לא מעט נושאים ושותפה להרבה מאוד נושאים הקשורים לקידום העלייה בכל מגוון העדות, המנכ"ל וכל שאר השותפים, הקרנות, הקרן לידידות, קרן רש"י, וכל מי שלא הזכרתי.

פנינה תמנו: אני אומר שעלייה זה הברכה והאתגר הגדול ביותר לעם היהודי בעת הזו.

פנינה תמנו: לפעמים נדמה שבתוך השיח הציבורי הישראלי העכשווי של 2018, של שנות האלפיים, נדמה שאנשים חושבים שנגמרה העלייה, שזו תקופה שאולי מגיעים מעט עולים ולכן האתגר שהיה בקום המדינה הוא לא אתגר.

פנינה תמנו: אני רוצה לומר שאנחנו כאן כדי להזכיר שהאתגר הזה עדיין קיים בכל תחומי החיים וצריך שתהיה הנגשה לעולים וצריך לרכך את הכניסה של עולים חדשים.

פנינה תמנו: כל עוד יש יהודים בתפוצות צריך לרכך את הכניסה של עולים חדשים יהודים לארץ ישראל, צריך לדעת שאנחנו למדנו ומפיקים את לקחי העבר ולא משאירים את זה בידי הגורל בשביל שישרדו, גם בחינוך.

פנינה תמנו: אני תמיד אומרת, אני עליתי לארץ כילדה קטנה ואני זוכרת איך זה היה כשאני הייתי מגיעה לכיתה ובגלל שאמא לא הבינה עברית, אז לא הייתי מגיעה עם החולצה הלבנה.

פנינה תמנו: היום, תחשבו על זה, בעידן הדיגיטל, אם זה בווטסאפים, הכול כל ההורים מתנהלים בווטסאפ, אבל לא כולם מבינים עברית ואנחנו חייבים לעבור עוד דרך על זכויות, מיצוי הזכויות בתחומים של צרכנות והמון תחומים שאני חושבת שהמקום הראוי, ואנחנו עושים את זה, הוא הכנסת וועדת הכנסת וועדת העלייה והקליטה, כדי להמשיך ולדחוף קדימה.

פנינה תמנו: צריך מצד אחד לעודד עלייה, אבל מצד שני לזכור שאנחנו צריכים להפיק, כמו שאמרתי, את הלקחים מהעבר ולדעת לעשות שיתופי פעולה, גם עם משרדי הממשלה, בוודאי משרד הקליטה, והרבה מאוד ארגונים טובים שמחבקים עלייה מהסיבה הפשוטה, שאני חושבת שהתמזל מזלנו, הזכות הגדולה של השיבה השלישית לארץ ישראל.

פנינה תמנו: אחרי החזרה ממצרים והחזרה מבבל, ודווקא עכשיו האתגר של החזרה הוא שונה מהפעמים הקודמות, כי כשחזרנו ממצרים כולם חזרו כמצרים, כשחזרנו מבבל כולם חזרו כבבלים, וכשאנחנו חוזרים עכשיו, דיברת על יהדות הודו, אז אנחנו באים מכל קצוות תבל ואת כל האתגרים האלה של להפוך חברה טובה ומיוחדת אחרת 70 שנה, שמצליחה לייצר חוסן חברתי, בשביל לעשות את זה אני חושבת שצריך באמת חיבור ושיתוף של כלל הגורמים.

פנינה תמנו: אני מודה לך על הבמה שניתנה היום ליום הזה.

פנינה תמנו: אמנם זה יום עמוס, פתחנו את המושב, ואני חושבת שזה ראוי לציין שזה סוג של סיכון, מצד אחד חברי כנסת לא רוצים לעשות יום מיוחד ביום הזה, כי הם רוצים להיות בכל הוועדות ובהתרגשות, אבל אם היושב ראש לקח את היום הזה, העדיף לעשות את זה ולוותר על הרבה מאוד התרחשויות פוליטיות, זה אומר שהלב שלך במקום הנכון ושהנושא הזה הוא נושא שבוער בך.

פנינה תמנו: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה שהגעת.

אברהם נגוסה: לאה אלבז, מנהלת קשרי ממשל, עמותת 'גבהים'.

אברהם נגוסה: בבקשה, בקיצור, את הדוברת האחרונה.

קרוליין לאה אלבז: אני אהיה קצרה.

קרוליין לאה אלבז: כבוד שרת העלייה והקליטה, סופה לנדבר, כבוד מנכ"ל משרד העלייה והקליטה, אלכס קושניר, כבוד יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת אברהם נגוסה, חברים, שותפים, אני עומדת מולכם היום בהתרגשות רבה.

קרוליין לאה אלבז: יום העלייה הוא חג אזרחי הנועד להכיר בחשיבות של העלייה לארץ ישראל כבסיס לקיומה של המדינה, להתפתחותה ולעיצובה כחברה תרבותית.

קרוליין לאה אלבז: אנחנו בעמותת 'גבהים' חווים את המציאות הנפלאה הזו של תרומת העולים למדינת ישראל ביום יום של העשייה שלנו.

קרוליין לאה אלבז: עמותת 'גבהים' היא עמותה ייחודית בתחומה המחזקת את ההון האנושי של מדינת ישראל באמצעות שילוב עולים חדשים ותושבים חוזרים בשוק התעסוקה וביזמות בארץ.

קרוליין לאה אלבז: זה כבר שנים רבות שמדינת ישראל נאלצת להתמודד עם סוג חדש של בריחת מוחות, תופעה שבה עולים חדשים רבים מתקשים להשתלב בשוק התעסוקה ובוחרים לעזוב את ישראל ולחפש הזדמנויות תעסוקתיות מעבר לים.

קרוליין לאה אלבז: לתופעה הזו ישנן השלכות כלכליות, חברתיות, תרבותיות, על התפתחותה של מדינת ישראל.

קרוליין לאה אלבז: אכן ישראל זקוקה למוחות והון אנושי איכותי שיסייע במינוף וגידול מנועי הצמיחה של המשק הישראלי.

קרוליין לאה אלבז: ההון האנושי המגיע לישראל בצורה של עולים חדשים מביא עמו לא רק ציונות, חזון ורצון עז לקחת חלק פעיל בקידום רעיון המדינה היהודית, אלא גם כישרונות רבים, השכלה אקדמאית, ידע, ניסיון בינלאומי, החשוב להתפתחותה של המדינה שלנו.

קרוליין לאה אלבז: עמותת 'גבהים' מטפלת בחסם המרכזי ביותר בקליטה מוצלחת של עולים, התעסוקה, והיא הצליחה להוכיח במהלך 12 השנים האחרונות כי מתן כלים, ידע, קשרים עסקיים רלוונטיים, מסייע לעולים אקדמאים להשתלב בשוק התעסוקה ולהבטיח את עתידם פה במדינת ישראל.

קרוליין לאה אלבז: למעשה 91% ממשתתפי תכנית הליבה של העמותה, תכנית קריירה, ימצאו תעסוקה איכותית במשרה מלאה תוך שנה.

קרוליין לאה אלבז: כמו כן עמותת 'גבהים' פיתחה לאחרונה תכניות בעלות - - - במטרה לתת מענה למחסור במהנדסים וברופאים בישראל.

קרוליין לאה אלבז: תוך שנתיים בלבד עמותת 'גבהים' ליוותה מעל 500 רופאים צרפתים במערכת הבריאות בישראל ותוך שנה הביאה 100 מהנדסים מ-30 מדינות שונות להשתלב בשוק ההייטק בישראל.

קרוליין לאה אלבז: אז יום העלייה הוא חגיגה גדולה והזדמנות להודות לכל העולים החדשים, מצרפת, מאתיופיה, מרוסיה, מצפון אמריקה ועוד ועוד, שבזכותם מדינת ישראל נבנתה ותמשיך להיבנות על ידם.

קרוליין לאה אלבז: זו גם הזדמנות להזכיר שבאחריותנו לדאוג שאנחנו מאפשרים לעולים החדשים למלא את חלקם במדינת ישראל תוך מציאת פתרונות הולמים לדיור, לתעסוקה, לחינוך ולאיכות החיים פה בישראל.

קרוליין לאה אלבז: אז תודה לכולם, לכל העולים, החדשים והוותיקים, שבאו לחגוג איתנו היום, חג עלייה שמח.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני יודע שאנשים רוצים לדבר, באמת נרשמו, אבל חרגנו מהזמן שיש לנו פה להיות באודיטוריום.

אברהם נגוסה: אני מבקש סליחה שאני לא יכול להמשיך לתת לאנשים לדבר, כי חרגנו מהזמן ואני רוצה לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: שוב, אני מצטער, בשנה הבאה אנחנו ניתן לכם קדימות, או בוועדות, בדיונים אחרים.

אברהם נגוסה: אני מאוד שמח שהיום קיימנו את יום העלייה, שוב, בפעם השלישית.

אברהם נגוסה: אתם גיבורים כי אתם נשארתם עד הסוף, זה מאוד מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: כמובן שרת הקליטה והמנכ"ל והצוות, משרדי הממשלה, נציגי משרדי הממשלה, אני רואה שכולם פה נשארו עד הסוף ויישר כוח.

אברהם נגוסה: יום העלייה זה יום חשוב לכולנו, כמו שאמרנו וגם דוברים אחרים, ואני לא אחזור על זה, מה שחשוב הוא שהעולים ירגישו שהם שייכים וזה אנחנו עושים כשאנחנו פותחים את הלב שלנו כלפיהם, כשאנחנו מחבקים אותם, אנחנו מוכנים לעזור ואנחנו איתם.

אברהם נגוסה: זה חשוב מעל הכול.

אברהם נגוסה: לכן אני מאוד מודה לכם שבאתם והשתתפתם, יום עלייה שמח.

אברהם נגוסה: חג שמח לכולם.

אברהם נגוסה: תודה, הישיבה נעולה.