ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 831, 2018-10-17 08:00

איתן כבל: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

איתן כבל: לפני הכול אני רוצה לשלוח מכאן למשפחה בבאר-שבע, משפחה מדהימה.

איתן כבל: היה שם נס.

איתן כבל: יש לי צמרמורת כשאני אומר את זה.

איתן כבל: נס אמתי.

איתן כבל: התנהלות, אחריות הורית, על כל המשתמע מכך.

איתן כבל: והאימא לגמרי הצילה את עצמה ואת משפחתה.

איתן כבל: שלושה ילדים.

איתן כבל: אני מכיר את זה כמי שהכרתי את הדברים באופן אישי בשנות ה-80', כשגרתי בקיבוץ דפנה בשיא הקטיושות של תחילת שנות ה-80', וחוויתי את החוויה הזו.

איתן כבל: כל פעם כשזה קורה, אני כל כך מזדהה ומבין מה קורה, והייתי איש צעיר.

איתן כבל: קל וחומר כשמדובר במשפחה – הורים, שצריכים לדאוג לילדיהם, שזו חוויה מאוד לא פשוטה.

איתן כבל: מאוד לא פשוטה.

איתן כבל: אני מאוד מקווה, שהאירועים שם יפסיקו לשעמם את ראש הממשלה, ואולי סוף-סוף יעשה מעשה.

איתן כבל: אני לא נותן לו עכשיו את העצה מה בדיוק צריך לעשות.

איתן כבל: יש מנעד רחב של עניינים.

איתן כבל: מה שאנחנו יודעים – שצריך לעשות מעשה.

איתן כבל: המצב הזה שמשפחות שלמות, עשרות-אלפי אנשים חיים תחת לחץ יום-יומי, הוא בלתי מתקבל על הדעת.

איתן כבל: ברשותכם, נעשה מעבר חד.

איתן כבל: כמדי בוקר, נתחיל משיר.

איתן כבל: בוקר טוב, היום יום רביעי, ח׳ במרחשוון, 17.10, בשבת נקרא את פרשת לך-לך.

איתן כבל: היום נקריא את שירו של עמוס נוי ׳איפה האיש׳.

איתן כבל: נוי הוא דוקטור לפולקלור ותרבות עממית.

איתן כבל: ספרו העיוני ״עדים או מומחים״ על אינטליגנציה יהודית-מזרחית בירושלים בתחילת המאה ה-20, יצא לפני כשנה.

איתן כבל: היה חבר מערכת האתר קפה-גיברלטר, השתתף בכתיבת תסריטים לשלושה סרטי טלוויזיה, שהופקו על-ידי הערוץ הראשון, ומשמש כעת כיועץ היסטורי בהפקת סידרת טלוויזיה בנושא ההיסטוריה של יהודי המרחב המוסלמי.

איתן כבל: בעל תואר ראשון במתמטיקה ותואר שני במדעי המחשב.

איתן כבל: פרסם שירים ותרגומים בכתבי עת, ביניהם ״הו!

איתן כבל: ״ ו״מעין״, וזהו ספר שיריו הראשון.

איתן כבל: עמוס נוי נולד בבני ברק ומתגורר בירושלים.

איתן כבל: נשוי ואב לשלושה.

איתן כבל: איפה האיש.

איתן כבל: איפה האיש הטיפש ההוא, שלימד אותי ששקר תמיד עדיף על אמת.

איתן כבל: שאמר לי: אם תשקרי, שום דבר לא יוכל לפגוע בך, כי זה כאילו לא יהיה עליך.

איתן כבל: כי זה כאילו לא תהיי שם את.

איתן כבל: כי זה יכאב למישהי אחרת.

איתן כבל: איפה האיש הטיפש ההוא, ששינן לי: שקר הוא כמו בגד, ואם הוא נקרע או נחרך, אפשר להחליף אותו כמו בגד.

איתן כבל: אבל האמת היא כמו עור, ועליו תמשיכי לראות כל כוויה וכל צלקת.

איתן כבל: אז תבני לך מלתחה של שקרים – ככה יהיו לך חיים מאושרים.

איתן כבל: איפה האיש הטיפש ההוא, שאמר לי: תזכרי, תזכרי, תזכרי שמי שפותח, תמיד יקבל מכה, כי כל זר הוא רע, כי כל דפיקה בדלת זה משטרה.

איתן כבל: ועכשיו כל החלונות נעולים, וכל הדלתות מוברחות, וכל המלתחה שלי קרועה, ואני יושבת לבד בחושך, וסכין מסתובב לי בלב.

איתן כבל: הלב ששכח כבר מזמן איך להגיד אמת.

איתן כבל: ואני רוצה לצעוק, אבל אין לי קול, ואני רוצה לבכות, אבל אין לי דמעות.

איתן כבל: איפה האיש הטיפש ההוא.

קרן טרנר-אייל: הוא לא לקח אחריות – אני מבינה.

קרן טרנר-אייל: ..

איתן כבל: זה לא סתם השיר, שהחלטתי לפתוח הבוקר הזה עם השיר הזה.

מירב מורן: אני מזכירה שזאת מנכ"לית משרד התחבורה – כתוב שם היועצת המשפטית.

איתן כבל: זה בסדר.

איתן כבל: אני בטוח שגברתי תזהה, והכול יהיה בסדר.

איתן כבל: בוקר טוב לכם.

איתן כבל: חברי הכנסת, תודה שהגעתם.

איתן כבל: גברתי המנכ"לית.

איתן כבל: אומרים לי: מה הדחיפות?

איתן כבל: מה הבהילות?

איתן כבל: ואני רוצה לומר לכם שמבחינתי, הבהילות היא דבר שמתחייב מהמציאות שמתקיימת בכל הנוגע לסיפור, לפארסה בעיניי, שמתהלכת סביב קו הרכבת ירושלים תל אביב, או אם תרצו, ירושלים-נתב"ג.

איתן כבל: זה אינו דיון ראשון, גברתי המנכ"לית.

איתן כבל: עוד טרם כניסתך כמדומני, שלושה דיונים כאן קיימה הוועדה, כולל סיור במנהרה בתקופה שחדרו את המים.

איתן כבל: אני הזמנתי את נציגי הרכבת.

איתן כבל: המנכ"ל יושב שבעה, מנכ"ל הרכבת, ואנחנו שולחים לו כמובן מכאן את תנחומינו.

איתן כבל: לצערי, היושב-ראש לא יכול היה להגיע.

איתן כבל: אמרתי שאני לא מקבל את זה, למרות שיש לו צידוק שקשה לי להתמודד אתו, אבל אני לא מוכן לקבל את זה כדבר ברור מאליו.

איתן כבל: חברי חבר הכנסת דב חנין, כאן בוועדה אין מחלוקת.

איתן כבל: השר ישראל כץ הוא אולי ההורדוס של התשתיות בישראל, אבל בעניין הזה גברתי- - -

יעל גרמן: ואוו.

איתן כבל: אחזור על המשפט – אני רק נראה טוב.

איתן כבל: אני כבר מבוגר.

איתן כבל: ראיתי פה מספיק.

איתן כבל: ראיתי את התשתיות לפני עשרים ושלושים שנה, הייתי חלק מתהליכים במשרד הבינוי והשיכון, ואני יודע בדיוק מה נעשה כל השנים האלה.

איתן כבל: מה ששלו, שלו.

איתן כבל: יחד עם זאת, אי-אפשר שבכל פעם שננסה להעלות איזה עניין, אם לא נעשה הכול ונאמר עליו שאין כמוהו ואין עליו ואי-אפשר לדבר על שום פרויקט שיש אתו איזושהי בעיה, זה לא מקובל.

איתן כבל: הפרויקט של ירושלים תל אביב, שליווינו אותו ואנחנו מלווים אותו, הוא פרויקט לאומי, אין ויכוח.

איתן כבל: הוא פרויקט חשוב.

איתן כבל: אפילו לא אזכיר, מתי הוא אמור היה להתחיל.

איתן כבל: לא אזכיר שכבר היה צריך כנראה להחליף את כל הקרונות כי הם היו אמורים להיות שחוקים אחרי כל כך הרבה שנות עבודה.

איתן כבל: מיליארדים מושקעים בפרויקט הזה, ופעם אחר פעם, גם אמרתי לשר – גם כשיש בעיות, ואין יום שאין בעיות עם הפרויקט הזה, ראוי שתדע להתייצב ולומר: נכון, עדיפה אמת.

איתן כבל: כפי שהיא.

איתן כבל: גם אם היא קשה, נדע להעריך אותה.

איתן כבל: לא לומר: יש בעיות, רצינו, אבל עדיף שנצא לדרך.

יעל גרמן: שכחתם להזמין קרונות בזמן.

איתן כבל: אומרים לי: הקו בהרצה.

איתן כבל: זה בסדר.

איתן כבל: תמיד צריך להיות בהרצה, אבל על חשבון מי?

איתן כבל: על חשבון הפריפריה, גברתי המנכ"לית?

איתן כבל: הפרויקט פרץ לדרך?

איתן כבל: גם הטענה והתירוץ שיש ויכוח ביניכם לאוצר, האם הזמנתם קרונות או לא הזמנתם קרונות – לא מקובל.

איתן כבל: זה לא משבוע שעבר.

איתן כבל: זה פרויקט דגל, אבל למה הוא אמור לבוא על חשבון תושבי הפריפריה?

איתן כבל: הזעקה שנשמעת משם במיילים, בטלפונים, בבקשות לפגישות – לא מתקבלת על הדעת.

איתן כבל: זה לא הוגן.

איתן כבל: אני מדבר עכשיו ברמה הכי בסיסית.

עליזה לביא: כמה פעמים ביקשו דחייה?

איתן כבל: הכי בסיסית.

איתן כבל: אני יכול לעשות לך, רק החודש, 9.10 - בוטלו 16 רכבות.

איתן כבל: 14.10 - הופסקה התנועה בשני הכיוונים משעות הצהריים.

איתן כבל: התבטלו שמונה קווים באותו יום.

איתן כבל: 15.10 – הרכבת נתקעה בשעות הערב במנהרה, ובבוקר היה פיצוץ צינור מים.

איתן כבל: 16.10 – בוטלו ארבע רכבות בשל עיכוב של צוותי חשמול המסילות.

איתן כבל: נמשיך.

איתן כבל: קווים בפריפריה שנפגעו: קו בית שאן עתלית, קו ברא שבע נהריה, קו ראשון לציון תל אביב.

איתן כבל: הודעה על ביטול קווים.

איתן כבל: יש יחס כאילו הזמן של האזרחים לא חשוב.

איתן כבל: אנחנו קמים יום לפני, כל אחד מאתנו מתכנן את הזמן שלו.

איתן כבל: יש כאלה עם ילדים, צריכים ללכת לבית הספר, גן, וכל אחת ואחד עם מעגלי ההתייחסות שלו, וכשאני צריך להגיע לאיזו נקודה – גם את מתכננת את הזמן שלך.

איתן כבל: כולנו מתכננים.

איתן כבל: הודעה על ביטול קווים – יש יחס כאילו הזמן של הנוסעים הוא כלום.

איתן כבל: אז עוד חצי שעה תגיע הרכבת.

איתן כבל: מדיניות ביטולים הזויה.

איתן כבל: אני לא מבין אותה.

איתן כבל: אפשר להודיע ב-SMS או בהודעה באתר.

איתן כבל: ביום ראשון השבוע שמונה רכבות התבטלו.

איתן כבל: ועוד מעט חורף, רק אלוהים יודע מה הולך להיות בזמן הזה של החורף.

איתן כבל: אני כבר לא רוצה להיכנס לזה שאופניים חשמליים, קורקינט בכל הארץ מעלים – בקו הזה אסור להעלות.

איתן כבל: אתם רוצים על ביטולים.

איתן כבל: פעם איתות, פעם תקלה טכנית, ואפילו פעם אמרו ליועץ שלי דיין - הוא חביבה עליו התחבורה הציבורית, או הוא מנסה שהיא תתחבב עליו.

איתן כבל: היתה תקלה, עצרו את הרכבות.

איתן כבל: אמרו לו שיש בלון תבערה בשדות ליד.

איתן כבל: אמרו שלא מדווחים על זה בתקשורת וקראו לזה אירוע ביטחוני.

איתן כבל: בקיצור, חארטה.

איתן כבל: למה לא לומר אמת, שיש רכבת פעם ב-, וזה הכול?

איתן כבל: אם צריך לצמצם לפעם בשעה, אבל תהיה בטוחה, צריך לשקול זאת.

איתן כבל: נמצאת כאן מורן שכותבת על זה כל שבוע כמעט.

מירב מורן: כל יום.

איתן כבל: אני מתנצל שאני לא עוקב אחריך עד כדי כך.

דב חנין: מותר להתווכח.

דב חנין: את חושבת שהמצב טוב בתל אביב, ואנחנו רואים שהמצב לא טוב בהמון מקומות.

איתן כבל: מורן, יש יתרון אחד – אנחנו גם יודעים את עמדותיך.

איתן כבל: אין הרבה שאנחנו יודעים את עמדותיהם כל כך טוב כמו שלך.

איתן כבל: אני מעריך, אלופה, עושה עבודה מדהימה.

איתן כבל: שמה את העניין.

איתן כבל: יש ויכוח, מותר שיהיה, אבל לא עכשיו.

איתן כבל: לא באנו לדיון הזה על זה.

איתן כבל: את לא יכולה להתלונן שלא נתתי לך במה – מפה ועוד בית הדפוס של הארץ.

איתן כבל: ..

איתן כבל: אתן לך גם היום.

איתן כבל: רכבת, תחבורה ציבורית איכותית חייבת להיות אמינה.

איתן כבל: זה אחד הדברים שאנחנו מנסים פה להוביל ולדחוף בעניין הזה.

איתן כבל: עניין הקרונות.

איתן כבל: התעקשתי שעדי חכמון, סגנית ראש אגף תקציבים, תגיע לכאן בעצמה.

איתן כבל: כמה קרונות.

איתן כבל: מה שאני מנסה עכשיו, ובוודאי לדיון הבא, שנביא את כולם, שיקבלו הודעה, שיהיה להם זמן להתארגן, לרוץ על הקווים, להתקלח, כל מה שצריך כדי שיוכלו לבוא ולספר פה את כל הסיפור השלם של רכבת ירושלים תל אביב וסיפור הקרונות של הפריפריה.

איתן כבל: אבל לפחות הציבור מבקש לדעת.

איתן כבל: אומר: אין לכם מושג.

איתן כבל: המייל מתפוצץ מתלונות.

איתן כבל: הפציצו אותנו.

איתן כבל: וזה בלתי מתקבל על הדעת.

איתן כבל: אנחנו מבקשים ותובעים תשובות.

איתן כבל: אז קודם כל, תודה לך גברתי.

איתן כבל: זה מקרוב באת, כמו שיושב-ראש הרכבת זה מקרוב הגיע, ואיני חושב שצריך להניח את הכול, אבל בכל זאת אתם אלה שהיום נמצאים בחזית העניין, ואני מבקש שתיתני לנו עד כמה שניתן את התשובות.

איתן כבל: אבל לפני כן אאפשר לחבריי וחברותיי לומר את דבריהם.

איתן כבל: דב, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, שאתה מכנס את הוועדה במליאתה בהתראה כל כך קצרה.

דב חנין: זה אכן דיון חשוב, וטוב שאנחנו מקיימים אותו.

דב חנין: אני רוצה בפתיחת הדברים להצטרף לחיבוק שאתה שולח למשפחה בבאר שבע.

דב חנין: אכן, טוב שלא נגרם שם אסון גדול ממה שהתרחש.

דב חנין: אני מקווה שהימים הקרובים לא יהיו ימים שבהם נתגלגל למציאות שבה יהיו יותר נפגעים ויותר אנשים שייפגעו.

דב חנין: אנחנו צריכים כולנו לאחל שלא נתגלגל למצב יותר גרוע.

דב חנין: אני רק חייב לומר כפי שאני תמיד אומר, אחזור ואומר – כשלא מתקדמים לשלום, מתגלגלים למלחמה, ועם הממשלה הנוכחית שיש לנו, ברור לי לאן אנחנו מתגלגלים.

דב חנין: לעניין הנושא שלנו.

דב חנין: מה שקורה היום ברכבת, אדוני היושב-ראש, הוא פרי של הזנחה ארוכת שנים.

דב חנין: התחבורה הציבורית בישראל מפגרת בעשרות שנים – זה לא אני אומר; זה אומר דוח רשמי של משרדי האוצר והתחבורה 2012.

דב חנין: צריך השקעה של עשרות מיליארדים כל שנה כדי לסגור את הפערים.

דב חנין: אנחנו לא משקיעים עשרות מיליארדים, ממש לא.

דב חנין: אנחנו ראינו אתמול את ראש הממשלה מדבר עם הגב' פרץ בקריית שמונה.

דב חנין: האמת היא?

דב חנין: את הממשלה הזאת התחבורה הציבורית בכלל משעממת.

דב חנין: היא לא מעניינת אותם.

דב חנין: היא לא מעניינת אותם לא רק בעניין הרכבת; היא לא מעניינת אותם בכלל.

דב חנין: תחנות אוטובוס.

דב חנין: הצעת חוק שעומדת בפני ועדת שרים לענייני חקיקה, שרת המשפטים לא רוצה להביא אותה להצבעה.

דב חנין: למה - כי זה לא מעניין אותה.

דב חנין: מתי שרת המשפטים נסעה לאחרונה באוטובוס?

דב חנין: היא ראתה פעם איך נראית תחנת אוטובוס?

דב חנין: זה כסף קטן, זה גרושים.

דב חנין: פשוט לא מעניין אותם.

דב חנין: הם מצפצפים, לא מכירים.

דב חנין: לא בעניין.

דב חנין: נת"צים - מסובך לסמן נתיבים על הכביש?

דב חנין: מסובך להפעיל סמכויות של הממשלה כשצריך?

דב חנין: מסובך להכריח עיריות כשגוררות רגליים?

דב חנין: לא מסובך לעשות שום דבר.

דב חנין: פשוט, חברים, זה משעמם אותם.

דב חנין: תחנה מרכזית בתל-אביב.

דב חנין: קטסטרופה.

דב חנין: מחדל.

דב חנין: פגיעה סביבתית, פגיעה בריאותית.

דב חנין: מה שתרצו.

דב חנין: פגיעה חברתית.

דב חנין: לא.

דב חנין: גוררים רגליים.

דב חנין: נמשך שנים ועוד יימשך שנים.

דב חנין: וגם ברכבת ההשקעה היא נמוכה מדי.

דב חנין: חשוב לי לחדד את הנקודה הזאת, כי יחסית לתחומים אחרים של תחבורה ציבורית, הרכבת זכתה ליותר תמיכה, אבל גם ברכבת התמיכה היא נמוכה מדי, וגם שם גוררים רגליים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, השמיכה של הרכבת קצרה כל כך, שאני מתפלא איך הרכבת בכלל נוסעת, כי חסרים קרונות, חסרים קטרים, חסרות מסילות.

דב חנין: מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שבה יש פקק תנועה של רכבות, בנתיבי אילון.

דב חנין: אנחנו מדברים על מסילה רביעית, חיונית.

דב חנין: היתה צריכה להיות לפני שנים.

דב חנין: אתם יודעים מתי היא תוקם?

דב חנין: אחרי שהעברנו בחקיקה מהירה תיקון בחוק – אחרי שהעברנו.

איתן כבל: מה זה מהירה.

איתן כבל: ..

דב חנין: באותו יום, על מקווה.

דב חנין: העברנו חקיקה מהירה באותו יום, אבל עם כל הדברים המהירים שעשינו, המסילה הרביעית תהיה ב-2025 במקרה הטוב, כלומר נמשיך עם פקק תנועה של רכבות, זו האמת.

דב חנין: הקטרים והקרונות החסרים.

דב חנין: אתה דיברת על נס בבאר שבע.

דב חנין: אני אומר לכם - רכבת ישראל זה נס כל יום.

דב חנין: באמת.

דב חנין: זו מערכת שעובדת בניצולת לא של 100 אחוז אלא של 120 אחוז.

דב חנין: זה שזה עובד בכלל, זה פלא בעיניי, כי קרונות מתקלקלים, קטרים מושבתים – קורה בעולם, וכיש חוסר חיצוני גם בקרונות וגם בקטרים, וכשגם היום משרד האוצר גורר רגליים עם תוכניות הציוד של הרכבת, זה בלתי נסבל.

דב חנין: אז מנסים להפעיל את הקו לירושלים, שנכון שמופעל מאוחר, והתעכבו והפרויקט מסובך ולקח הרבה זמן.

דב חנין: וכשהשמיכה כל כך קצרה, מושכים אותה.

דב חנין: קר ברגלים וקר בידיים והכול חשוף.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, במציאות שבה אנחנו נמצאים יש ההצעה פשוט לעצור – לומר: אנחנו בשמיכה כל כך קצרה – לא נתקדם, לא נעשה דבר.

דב חנין: אני חושב שלמרות כל הקשיים צריך כן להתקדם, וכן צריך להפעיל את הקו לירושלים.

דב חנין: אבל אני חושב שמה שקרה עכשיו, חייב לגרום להסקת לקחים.

דב חנין: אנחנו נמצאים במצב של המורה בכיתה שנוזף בתלמידים שהגיעו לשיעור.

דב חנין: קרן, את מחויבת לתחבורה ציבורית, אני יודע את זה.

דב חנין: אני אומר את זה גם לאנשי משרד התחבורה שנמצאים פה וגם נציגי האוצר שנמצאים פה.

איתן כבל: שבאמת מחויבים.

איתן כבל: השינוי כבר הגיע כאן.

דב חנין: אבל התפקיד שלכם בתוך המערכת הוא לצלצל בפעמונים הרבה יותר חזק.

דב חנין: כל אחד מכם צריך להיות לוחם מול מערכת שעדיין לא מבינה איפה אנחנו נמצאים, לא מבינה איך צריכה להיראות מערכת התחבורה במאה ה-21, לא מבינה כמה תחבורה ציבורית זה חיוני – לא רק במילים, אלא במעשים, בכסף, בהחלטות, בתשומת לב, בהבנה שזה מעניין.

דב חנין: זה חייב לעניין.

דב חנין: נקודה אחרונה – ביקורת נקודתית.

דב חנין: אני מבין שלא היתה ברירה, אלא כשמפעילים את קו הרכבת לירושלים, להוריד קרונות קטרים ממקומות אחרים.

דב חנין: אני מבין את זה.

דב חנין: אני חושב נקודתית שההחלטה להוריד שירות בקו שמשרת את הגליל המערבי וחיפה לא נכונה.

דב חנין: רמת העומסים בקרונות היא בלתי נסבלת.

דב חנין: אני יכול להראות לך תמונות איך אנשים נסעו, אבל אני מניח שגם את קיבלת.

דב חנין: זה גם מסוכן.

דב חנין: צריך לקבל החלטות אמיצות.

דב חנין: יכול להיות שיש קווים שבאופן זמני אפילו יירדו לרמת מינימום, אבל אי אפשר לפגוע בקווים שהם הכי עמוסים, ולהביא בהם למצב שהוא פשוט מסוכן.

דב חנין: תודה.

איתן כבל: תודה לדב, יושב-ראש ועדת המשנה לתחבורה ציבורית בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: כמו חברי, אני רוצה לברך אותך – במהירות שיא וכראוי כינסת אותנו הבוקר כדי לדון בנושא.

יעל גרמן: כפי שאתה יודע, בסוף כל יום נעלה מספר הצעות לסדר, שהעלינו כבר, ואז נוכל לעשות את זה, כפי שאתה אומר, בהכנה מראש, עם כל מה שצריך.

יעל גרמן: אני חושבת שמן הראוי לדבר, פשוט להתריע על הקטסטרופה, וגם לומר, להיות קונקרטיים, ולומר מה ניתן לעשות.

יעל גרמן: הקטסטרופה היא ברורה, וראינו, שמי שצעק, והיה לו קצת מרפקים וכוח במסדרונות השלטון, נשארו הקווים, ואני מדברת על מודיעין.

יעל גרמן: אני מאוד אוהבת את תושבי מודיעין.

עליזה לביא: ממש לא.

עליזה לביא: אני עכשיו באה ממודיעין.

יעל גרמן: אז מקל וחומר, אבל ממה שאני קראתי, בהתחלה הורידו קרונות.

איתן כבל: בהבנת הפוליטיקה, שם היה הקו הראשון שהיו מורידים, אבל זה דיון אחר.

איתן כבל: ..

יעל גרמן: בכל מקרה, הייתי לפני שבוע בגליל.

יעל גרמן: הגעתי לכפר ורדים.

יעל גרמן: הנסיעה במכונית – לקחה לי למעלה משלוש שעות.

יעל גרמן: שלוש שעות נסעתי.

יעל גרמן: כשאני חושבת על התושבים שם באזור בגליל, בצפון, עכו, נהרייה, כפר ורדים, מעלות תרשיחא, כל האזור – כשהם צריכים להגיע למקומות עבודה, לפגישות, לפעמים לטיפולים רפואיים במרכז, מה זה הדבר הזה?

סאלח סעד: טוב שהיית שם בשביל להרגיש את זה.

סאלח סעד: אנחנו מרגישים את זה יום-יום.

יעל גרמן: אמרו לי את זה התושבים, וזה לא יכול להימשך.

יעל גרמן: מה ניתן לעשות.

יעל גרמן: אני מבינה שהקרונות החדשים יגיעו רק במרס – זה מה שקראתי, שלוקח שנה.

יעל גרמן: יתעכבו.

יעל גרמן: כנראה, הזמינו אותם במאוחר, ועל כך להערכתי צריך לעשות בדיקה בפני עצמה, כי זה לא יכול להיות.

יעל גרמן: בעיניי זו שערורייה.

יעל גרמן: כולם ידעו מה הולך להיות, ולמה לא הזמינו אותם אני לא יודעת, אבל זה תעשו סדר בפנים, ואי אפשר לבכות היום על חלב שנשפך.

יעל גרמן: מה אני כן אומרת – לשבת היום, לבחון את כל הקווים הקיימים, לראות מה התפוסה של הקווים הקיימים ולבחון אילו קווים אפשר באמת להוריד.

יעל גרמן: באילו קווים אפשר באמת להסיט את הקרונות מפה לשם, ודבר ראשון, להחזיר לצפון ולנהרייה את כל הקווים שנלקחו משם.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: בבקשה, עליזה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: קודם כל, רפואה שלמה לשלושת הילדים ולאימא בבאר שבע.

עליזה לביא: מקווה שיהיה טוב.

עליזה לביא: גם אני שולחת מכאן את כל האהבה שלנו לכל כוחות הביטחון שנמצאים בשטח, ומקווה ליום שקט וטוב.

עליזה לביא: לך, אדוני, 08:00 בבוקר, ועדת הכלכלה.

עליזה לביא: כל הכבוד.

עליזה לביא: לכולנו יש יום עמוס, אבל אנחנו מוצפים בפניות ציבור, והדברים שאני אומרים ושאני אומרת פה היום הם בשם הרבה מאד תושבי מדינת ישראל שלא מצליחים להגיע לא הביתה ולא למקום העבודה שלהם.

עליזה לביא: הם מרגישים מרומים, והם מרגישים שבזים להם.

עליזה לביא: יש לפעמים תקלות, אבל למה לא מעדכנים ולמה לא מודיעים?

עליזה לביא: ואיך ייתכן שדיברתם על מודיעין, שכבר כל כך הרבה ימי ששי – עצרה רכבת מלנסוע לתל אביב.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: ועוד יום ששי ועוד יום ששי.

עליזה לביא: הם לא יודעים.

עליזה לביא: מה הבעיה היום בעידן הטכנולוגי, סטארט אפ ניישן להזכירך, לעדכן את התושבים בתקלות?

עליזה לביא: לספר להם שיש תקלות?

עליזה לביא: אם עכשיו עצרה רכבת, ולוקחים נוסעים באוטובוסים מהרכבת לירושלים, שלא ברור למה היא עצרה, למה אי-אפשר לעדכן באיזושהי דרך את שאר ציבור הנוסעים, שלא יעמוד ויחכה?

עליזה לביא: למה אנחנו מדינת חלם?

עליזה לביא: קרתה תקלה – תמצאו את הדברים הטכנולוגיות לעדכן, למנוע, לתת אלטרנטיבות לאותם אנשים שמנסים להגיע הביתה.

עליזה לביא: את בעצמך אמרת שאת באה ברכבת.

עליזה לביא: כולנו עולים על הרכבת.

עליזה לביא: אני לעתים עולה עליה - אם לא סוגרים, או בכפר יהושע או בנתניה, כי זה הרי משתנה כל הזמן – מעדכנים אותנו דרך אמצעי התקשורת, אבל לא מספיק.

עליזה לביא: בואי נדבר רגע על הרכבת לירושלים.

עליזה לביא: לפני 18 שנה התקבלה ההחלטה.

עליזה לביא: היו פה אין ספור דיונים על הדחייה, על המנהרות שקרסו, על אי המחויבות בזמן.

עליזה לביא: השר כץ התחייב, אחרי זה ביקש דחייה, ואחרי זה הכריז ברוב הדר עם על פתיחה, והנה אנחנו רואים את התוצאות.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: ביקשתם עוד זמן כדי שהדברים האלה לא יקרו.

עליזה לביא: איחרתם.

עליזה לביא: העלויות האמירו.

קרן טרנר-אייל: העלויות לא האמירו.

קרן טרנר-אייל: לא ביקשנו דחייה.

עליזה לביא: העלות המשוערת היתה 3.2 מיליארד שקלים.

קרן טרנר-אייל: אולי ב-2001 עם אריאל שרון ז"ל.

קרן טרנר-אייל: הפרויקט התחיל ב-7 מיליארד ונגמר ב-7 מיליארד – 6.8 מיליארד למעשה.

עליזה לביא: כולל כל התיקונים שהיו של המנהרות?

קרן טרנר-אייל: כן.

עליזה לביא: אז את יכולה לתת לנו הסבר, למה העיכוב?

עליזה לביא: למה התקלות?

עליזה לביא: מה הצפי לטיפול?

עליזה לביא: עד כמה את משערת שהתקלות האלה יישנו?

עליזה לביא: מאיפה הן נובעות?

עליזה לביא: אם יש לנו דיס אינפורמציה לגבי התקלות שהיו וכרגע ההשלכות על העיכובים, על התקלות, על העצירה, אך אתם נערכים למקרים דומים?

עליזה לביא: כמה אנשים יצטרכו אולי לחוות את זה?

עליזה לביא: מה האלטרנטיבות שתציעו להם?

עליזה לביא: כמה יחכו?

עליזה לביא: הרי את יודעת בפני מה את עומדת.

עליזה לביא: אני לא יודעת.

עליזה לביא: כי אם את אומרת שזה כן וזה לא, וזה יתוקן וזה לא יתוקן, למה יש העצירות הללו?

עליזה לביא: ולגגי הקווים הנוספים, מהצפון, מהדרום, למה?

עליזה לביא: את מסתכלת במבט מערכתי, את מכירה, את יודעת, מתכננים.

עליזה לביא: אני לא מצליחה להבין.

עליזה לביא: אם יש קשיים – את אומרת שבת.

עליזה לביא: מודיעין זה שבת.

קרן טרנר-אייל: אני מפרידה בין תקלות לבין סגירות מתוכננות שמודיעים עליהן מראש לציבור.

קרן טרנר-אייל: אנחנו עושים מאמצים לעבוד בלילות, ואם אי אפשר בלילות, בימי ששי, לפני שאנחנו הולכים ועובדים בשבת.

קרן טרנר-אייל: יש ציבור מאוד גדול במדינת ישראל שזה פוגע בו.

קרן טרנר-אייל: הקו לנתב"ג, למודיעין, יש בהם עבודות בימי ששי כדי לא לעבוד בימי שבת.

קרן טרנר-אייל: אבל זה לא קשור לסגירות של ירושלים.

קרן טרנר-אייל: על זה יש הודעות מראש.

עליזה לביא: אנחנו נציגי ציבור.

עליזה לביא: אנחנו כולנו מקבלים פניות אין סוף על הכשלים, על העיכובים, על הביטולים, על הזלזול, על החוויה של הנסיעה הלא נעימה, על הצמצום של קו הרכבת מנהרייה שצומצם בשליש, שמשפיע על החיים של רבים, על הצפיפות הרבה, על כך שאנשים בבנימינה כותבים שאין להם שום סיכוי לשבת ברכבת בנסיעה לתל אביב.

עליזה לביא: החיבור של הפריפריה למרכז הוא משמעותי.

עליזה לביא: הרכבת היא מצילת חיים בהרבה מובנים.

עליזה לביא: תני לנו סקירה, תגידי לנו לקראת מה אנחנו הולכים.

עליזה לביא: שלא נמצא עצמנו שבוע הבא 08:00 בבוקר עם אותן תקלות, ואחרי זה לומר – אבל עדכנו אתכם.

עליזה לביא: אנחנו רוצים לדעת מה קורה, וכמו שאמרנו, רצון טוב יש, אז בואו נאגום אותו, ונמשיך לצלצל בפעמונים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: איילת, ואז נעשה ח"כ-אורחים – חשוב לי לשמוע את האורחים שהגיעו גם מרחוק, וירצו להציג את הנקודות.

איתן כבל: ב-09:30 מתחיל דיון חדש.

איתן כבל: זה עוד שעה.

איתן כבל: אני מאוד מבקש שנדע לעמוד בזמנים.

איתן כבל: אין סיבה שלא.

איתן כבל: חברתי, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כל, הבוקר הזה נותן לכולנו פרופורציות מטורפות.

איילת נחמיאס ורבין: הכנתי את עצמי לזה שתודיע לי שאתה מאחר בגלל הפקקים ביציאה מראש העין.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לא איחרת הבוקר, והבוקר מתחיל בטלטלה.

איתן כבל: שלא יחשבו שאני מאחר בימים אחרים.

איתן כבל: ..

איילת נחמיאס ורבין: חלילה, אבל אני מכירה כבר את הטלפון הזה ממך, כי אני מבינה מה זה, אבל בזמן שאנחנו מדברים פה – בחוף אשקלון, בזיקים, וזה מאוד קשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לנסות להיות פחות דרמטית הבוקר למרות כל הדברים החשובים שאמרו חבריי, כי יש לזכור שאנחנו מנסים לקצר פערים בתחבורה ציבורית באופן קיצוני במדינה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: זה חלק גדול מהבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר בסופו של דבר, בין אם אנחנו מסתכלים על הרכבות, על האוטובוסים או על מוניות או מוניות שירות, אנחנו מנסים לקבץ את הכול לטווחים שהם פשוט מטורפים.

איילת נחמיאס ורבין: כשאתה נוסע למקומות שבהם יש רכבת תחתית כמו באירופה, ואתה מבין שחפרו מנהרות בכפיות, ויש רכבות תחתיות שעובדות בצורה מטורפת בימים שאתה לא מאמין, ועושים תיקונים ודברים כאלה, אתה מבין שיש לנו עוד הרבה מה ללמוד, אבל חלק גדול מזה זה תוצאה של כיווץ טווחים.

איילת נחמיאס ורבין: השלמת הפערים הזו היא משוגעת, לא ריאלית.

איילת נחמיאס ורבין: ביום ראשון בבוקר – אני מספרת לך את זה בשם הדובר שלך - בוטלו שמונה רכבות.

איילת נחמיאס ורבין: חלק גדול מהבעיה זה שאנשים לא יודעים.

איילת נחמיאס ורבין: אנשים מגיעים, ויש לראות איך נדרשים לדבר הזה, כי ודאות זה משהו מאוד קריטי בתחבורה ציבורית.

איילת נחמיאס ורבין: דוקא לקרן טרנר, שהיא המנכ"לית שלנו, שבשלושת הימים האחרונים עברה לגור פה בוועדה, אני רוצה לומר לך – אני עוקבת אחר הרכבת התחתית בלונדון, בטוויטר.

איילת נחמיאס ורבין: כל אחד והשיגעונות שלו... מכל מיני סיבות.

איילת נחמיאס ורבין: השם שלי הוא – נותני השירות בבוקר ברכבת – אנחנו רוצים להודיע לכם שלצערנו בין התחנות האלה לאלה, יש תקלה.

איילת נחמיאס ורבין: מחוץ לתחנה הזו והזו מחכים לכם אוטובוסים, ותוכלו לעלות עליהם חינם כמובן וכו'.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר רמת הזמינות, האנושיות והנגישות היא דבר שיכול להפוך את תודעת השירות.

איילת נחמיאס ורבין: זכיתי, בשנים 2000 ו-2001 ישבתי מטעם דירקטוריון רשות שדות התעופה בוועדה שנקראה ועדת עינן, שהיתה צריכה לבדוק את פרויקט טרמינל 3 ולומר מתי הוא ייפתח.

קרן טרנר-אייל: מאז אנחנו לא נותנים שמות לפרויקטים עם תאריך.

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון.

איילת נחמיאס ורבין: כולנו יודעים שנתב"ג 2000 נפתח בנובמבר 2004, אבל שני דברים, איך הפרויקט הזה נפתח בסופו של דבר – קודם כל, היה צריך אלוף כמו מנחם עינן כדי שלוועדה יהיה אומץ לומר: אי אפשר לפתוח את הטרמינל בזמן.

איילת נחמיאס ורבין: שתיים, השתמשו הרבה בתוצרת ואז הבינו מה המחיר של שימוש בתוצרת חוץ, ועברו לתוצרת כחול-לבן במערכות שקרסו דקה לפני שהיה אמור להיפתח הפרויקט, ודבר שלישי, היה מנכ"ל רשות שדות התעופה באותה נקודת זמן, שהקים אוהל איפה שהטרמינל היה אמור להיפתח, העביר את המשרדים שלו לשם, והפך את המשרדים שלו למטה מבצעי של פתיחת הטרמינל.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא אומרת שברכת ירושלים תל אביב זו הדוגמה המובהקת להשוות אליה, אבל רמת המחויבות שפרויקטים כאלה דורשים היא יוצאת דופן כדי להיות מסוגלים לעמוד בהם בזמן, כולל הנושא למשל של הזמנת קרונות נוספים.

איילת נחמיאס ורבין: הרי איפה היה כתוב ולמי - הרי אנחנו לא מחפשים אשמים עכשיו, אף אחד לא רוצה לצלוף באף אחד, אבל איפה היה כתוב בגאנט, שצריך להזמין קרונות מ – ממי היה צריך להזמין קרונות ומתי ולמה הם לא הגיעו בזמן בסופו של דבר, כך שיוצא ששכרנו בהפסדנו, ותושבי הצפון משלמים מחיר.

איילת נחמיאס ורבין: מילה אחרונה - כשמקצרים טווחים בצורה כזו, יש לזה מחיר מאוד-מאוד כבד, ולכן אנחנו צריכים למצוא פתרונות מחוץ לקופסה כדי שהישראלים ירגישו שהם יכולים לעלות על תחבורה ציבורית.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איתן כבל: תודה, חברתי איילת.

איתן כבל: ברשותכם, חברינו שהגיעו מרחוק, מהצפון.

אייל טל: בוקר טוב.

אייל טל: אייל טל, ואני יו"ר הקבוצה החברתית "נפלאות הרכבת".

אייל טל: אני גר בקריית אתא, ואני על הקו של מתחנת מוצקין לאזור תל אביב כבר 14 שנה, מדי יום כמעט.

אייל טל: ראשית, אני חייב להודות לך, יושב-ראש הוועדה, על הדיון הזה הבוקר, דיון החירום.

אייל טל: אנחנו כנוסעים מתריעים הרבה מאוד זמן על המחדל הזה של הרכת לירושלים.

אייל טל: זה לא משהו שנפל מהשמיים; כפי היטבת לתאר – זה מתוכנן הרבה מאוד שנים.

אייל טל: עצם העובדה שלא הגיעו קרונות חשמול, כי זו רכבת חשמלית ראשונה בארץ הקודש – עצם העובדה שלא הגיעו קרונות חשמול לארץ בזמן, עצם העובדה שנאלצים לקחת קרונות ניהוג מקווים אחרים, זה רק לבדו משדר מחדל.

אייל טל: אבל אני רוצה לדבר פה, בגלל שתיארתם פה יפה את כל המיילים ואת הפניות שאתם מקבלים מהנוסעים ברכבת – אנחנו הנוסעים ברכבת, והמצוקה של הנוסעים ברכבת היא בלתי ניתנת לתיאור, אבל אני בכל זאת אנסה קצת, כולל העובדה שהרכבות צפופות ברמה של קרונות בקר, ואני מדבר בעיקר בשעות הבקרים.

אייל טל: מתאר מציאות עגומה לכך שנוסעים משתלטים על שירותים כדי להיות שם לאורך כל הנסיעה, כי השירותים הפכו למושבי ישיבה ברכבת.

אייל טל: דוגמה נחמדה השבוע, של נוסע שעלה בתחנת בנימינה והביא כיסא מהבית כדי להתיישב במעבר כדי לשבת לאורך הנסיעה הארוכה מאוד לתל אביב.

אייל טל: זה ממש רק על קצה המזלג – אני לא מדבר על הדוחק ועל העובדה של אנשים במצבי לחץ כאלה – לא נעים.

אייל טל: גם צועקים.

אייל טל: המציאות לא טובה.

אייל טל: זה שיקוף מהצד שלנו כנוסעים.

אייל טל: אבל דיברו פה על הנושא של תקלות שזה בלת"מים, ויש הנושא של התכנון המוקדם.

אייל טל: השיקו את קו הרכבת של כרמיאל תל אביב.

אייל טל: לדעתי, השקיעו בו כ-300 מיליון שקל.

קרן טרנר-אייל: 300 מיליון זה מחלף.

קרן טרנר-אייל: רכבת זה כמה מיליארדים.

אייל טל: אז השקיעו הרבה מאוד כסף.

אייל טל: אני הלכתי על הטווח של המינימום של העניין.

אייל טל: השיקו לוח זמני רכבות חדש, והחליטו שם לבטל את קו הרכבת הישירה מכרמיאל לתל אביב, למה – כי צריך להעביר את קרונות הניהוג של כרמיאל לקו הרכבת המהירה לירושלים, כי לא הביאו את קרונות חשמול הניהוג לירושלים בזמן.

אייל טל: מה שמטריד אותי בעיקר זה המתכננים, אלה שבאמת חשבו בתכנון שזה בסדר שנוסעים בכרמיאל, שהרכבת היתה סיפור הצלחה – עדיין סיפור הצלחה – חצי מיליון נוסעים, כפי המספרים שאני מכיר, שהנוסעים האלה, אחרי שמבטלים להם את הרכבת הישירה, צריכים להחליף שלוש רכבות, לפי הלו"ז שתוכנן, רק כדי להגיע לתל אביב.

אייל טל: זה סיוט.

אייל טל: שלוש רכבות הלוך, שלוש רכבות חזור.

אייל טל: ואת זה עוד תכננו.

אייל טל: אחרי שלוח זמני הרכבות הזה פורסם, נפתחה עצומה ברשתות החברתיות, תוך כמה שעות חתמו עליה 15,000 נוסעים, והשר כץ תוך שעות ספורות ביטל את הביטול.

אייל טל: פנה לרכבת, לאנשי משרד התחבורה, ואמר: בבקשה, תמצאו לי פתרון חלופי.

אייל טל: הפתרון החלופי במסגרת אסטרטגיית השמיכה הקצרה הוא לקחת את קרונות הניהוג ממקומות אחרים.

אייל טל: לכן ביטלו בשעות העומס את עיקר הרכבות שמובילות את הנוסעים מאזור הצפון לאזור המרכז.

אייל טל: האלטרנטיבה שהיתה בקרונות האלה, שנקראת קרונות השמורים, בוטלה גם, כי אי אפשר על רכבת שדחוסה לעייפה, שיהיו גם לוקסוס של כמה מקומות בודדים בקרונות השמורים.

אייל טל: ועכשיו לגבי הנושא של פתיחת תחנת רכבת נבון בירושלים.

אייל טל: מדברים פה על הנושא של הרצה, שזה תהליך של הרצה, ואין לנו אלא לומר שיש פה תחושה של פריצה לטובת קיטוב תמונה.

אייל טל: כשרצו פה לפתוח את התחנה הזו עוד בקדנציה הנוכחית כי לך תדע מי יהיה באיזה תפקיד בקדנציה הבא, והיה פה קיטוב תמונה מאוד מוצלח.

אייל טל: יש לי הצעה מאוד אלטרנטיבית לחברי הוועדה - ההצעה היא לבטל את הרכבת מירושלים, קו רכבת ירושלים נתב"ג.

אייל טל: מותר להודות בטעות, עד שיגיעו הקרונות במרס 2019, ולהחזיר את המצב לקדמותו – זה בסדר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: השבוע הייתי בקרית חיים.

איילת נחמיאס ורבין: סוגרים שם את סניף הבנק האחרון ומעבירים את כל הפעילות לקריית מוצקין.

איילת נחמיאס ורבין: אין יותר סניפי בנק בקריית חיים.

איילת נחמיאס ורבין: מה בין קריית חיים לקריית מוצקין?

איילת נחמיאס ורבין: אין שם אפילו לא קו אוטובוס.

איילת נחמיאס ורבין: זה בדיוק מתכתב.

איילת נחמיאס ורבין: זה בדיוק זה.

איתן כבל: יש לנו דיון מהיר.

איתן כבל: את צודקת.

איתן כבל: בבקשה.

אורי בצ'קו: שמי אורי בצ'קו.

אורי בצ'קו: אני גר בחיפה, ואני בא להביא לכם את כל העם.

אורי בצ'קו: כל העם זועק אליכם מהרכבות.

אורי בצ'קו: גבירותיי ורבותיי, צפוף ברמה – אפילו לא של הודו.

אורי בצ'קו: אני לא יכול אפילו לתאר את זה.

אורי בצ'קו: אני שמח על הנוכחות של חברי כנסת.

אורי בצ'קו: אציין כמה שלא צריכים ממש להיות פה; צריכים להרים טלפון – יש יצחק וקנין – כיהן כמזכ"ל המועצה האזורית מעלה יוסף, ממעלות, ג'מאל זחאלקה מכפר קרא, יש שולי מועלם שלא פה אבל נולדה בחיפה, חמד עמאר משפרעם ולאה פדידה מיקנעם.

אורי בצ'קו: הם רק צריכים להרים לטפון לחברים שלהם – לא צריכים לשבת פה בוועדה בכלל.

אורי בצ'קו: אני בא לומר לכם בירושלים מה קורה בצפון.

אורי בצ'קו: זה זוועת עולם.

אורי בצ'קו: אין דבר יותר שוויוני מרכבת ישראל – ערבים ויהודים ונכים מסתופפים ברכבת ישראל – לא מצטופפים.

אורי בצ'קו: הם דרים - לא בכפיפה אחת – אחד על המרפקים של השני.

אורי בצ'קו: גברתי המנכ"לית, נכים לא יכולים לעלות לרכבת.

אורי בצ'קו: אתם פתחתם קו לירושלים, וביטלתם את הנכים.

אורי בצ'קו: ביטלתם.

אורי בצ'קו: אין להם מקום ברכבת.

אורי בצ'קו: אין להם פתרון.

אורי בצ'קו: חבר הכנסת דב חנין, אני בטוח שזה קו חשוב, אבל לא עכשיו.

אורי בצ'קו: אין אלטרנטיבה לאנשים בצפון.

אורי בצ'קו: קו נתניה הוא פקק אחד גדול.

אורי בצ'קו: מי שרוצה להגיע לתל אביב ב-08:00, 09:00 בבוקר – חייב את הרכבת.

אורי בצ'קו: לא יכול להגיע בשום אלטרנטיבה אחרת.

קרן טרנר-אייל: יש גם אוטובוס.

אורי בצ'קו: את יודעת מה תכיפות האוטובוסים?

אורי בצ'קו: עלית פעם על האוטובוס הזה, גברתי?

אורי בצ'קו: חיפה.

אורי בצ'קו: תבטלי קו אחד, ותראי מה קורה באוטובוס.

אורי בצ'קו: לוקח לעלות 30 איש, רבע שעה על האוטובוס אחד-אחד – יוצאים מעט מאוד אוטובוסים.

אורי בצ'קו: זה לא הקווים של ירושלים.

אורי בצ'קו: זה לא חניון מהיר וסע שיש.

אורי בצ'קו: אין אלטרנטיבה.

אורי בצ'קו: 40,000 איש יוממים את חיפה תל אביב.

אורי בצ'קו: 20,000 איש בשעות העומס.

אורי בצ'קו: זה אומר 3,000 ומשהו אנשים לשעה.

אורי בצ'קו: אני ישבתי בפוסט שלוש שעות בשבת.

אורי בצ'קו: נכנסתי ללשכה מרכזית לסטטיסטיקה.

אורי בצ'קו: פתחתי טבלאות אקסל, וראיתי - זה היה צפוי.

אורי בצ'קו: לא יכול להיות שמנכ"ל הרכבת פה מהאו"ם, לא יכול להיות שלא אמרו להם שיהיה 200% צפיפות בקו, ואתם משחקים בחיי אשדים.

אורי בצ'קו: אתם אומרים: 200% צפיפות זה סביר.

אורי בצ'קו: אפשר לטפל באירוע ביטחוני או בטיחותי ב-200% צפיפות?

אורי בצ'קו: מישהו יכול להגיע לטפל במישהו?

קרן טרנר-אייל: אנחנו לא חושבים ש-200% צפיפות זה בסדר.

אורי בצ'קו: אני רוצה לדעת, מה היה בישיבה הזו.

אורי בצ'קו: מנכ"ל הרכבת שתק?

אורי בצ'קו: סמנכ"ל חטיבת הנוסעים שתק?

אורי בצ'קו: ליאור אלי, סמנכ"ל בטיחות וביטחון שמתמחה, תואר ראשון ברפואה דחופה, שתק?

אורי בצ'קו: כשאת והשר אמרתם: אנחנו נפתח את הקו – 20 רכבות ביטלתם מנתניה, והפכתם קטסטרופה.

אורי בצ'קו: מינוס 800 מושבים כל בוקר.

אורי בצ'קו: בלתי נסבל.

אורי בצ'קו: אנשים לא יכולים לחיות כך.

אורי בצ'קו: יש הפגנה בחיפה בתחנת חוף הכרמל ביום חמישי ב-18:30.

אורי בצ'קו: יש קמפיין מימון המונים של גיב בק – מחזירים את הרכבות לצפון.

אורי בצ'קו: אנחנו לא מחכים לכם.

אורי בצ'קו: אנחנו נילחם עד בג"ץ, עד שתיתנו פתרונות, כי זה בלתי נסבל.

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: הבאתם את הקול של הצפון בצורה מאוד ברורה ועניינית.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אילן בן-סעדון, סגן ראש עיריית מודיעין מכבים רעות.

איתן כבל: קודם כל, אני רוצה להודות לך.

איתן כבל: אני יודע שאתה עושה עבודה יוצת מן הכלל, והנושא הזה של תחבורה ציבורית זו אינה לך פעם ראשונה שאתה כאן בוועדה ויישר כוח.

איתן כבל: לאחר מכן חברי.

איתן כבל: בבקשה.

אילן בן-סעדון: איתן, קודם כל, אני מודה לך על ההזמנה, ומודה לך כל פעם שאתה לוקח את הנושא של תחבורה, ושם אותו על השולחן.

אילן בן-סעדון: זה לא מובן מאליו.

אילן בן-סעדון: אני כאן מדבר כנציגם של כ-100,000 תושבי מודיעין מכבים רעות.

אילן בן-סעדון: נכון, משרד התחבורה חושב שאנחנו נתקענו עם 20,000 תושבים, אבל אנחנו כבר 100,000 תושבים.

קרן טרנר-אייל: אל תייחס לנו בורות.

אילן בן-סעדון: אני רוצה לומר ליעל – גם אני חשבתי שהעיר מודיעין, דווקא בגלל הקרבה של ראש העיר עם השר, ששניהם מאותה מפלגה, נזכה בעיר מודיעין לעדיפות מסוימת.

אילן בן-סעדון: משך שמונה חודשים אנחנו צועקים חמאס, שתבואו, משרד התחבורה, שתתחילו להתייחס אלינו.

אילן בן-סעדון: התחלנו את ההשבתות לפני שמונה חודשים.

אילן בן-סעדון: זה התחיל בסופי שבוע.

אילן בן-סעדון: זה פרויקט לאומי.

אילן בן-סעדון: אנחנו רוצים להיות חלק מהפרויקט המדהים הזה של נסיעה לירושלים.

אילן בן-סעדון: זה התחיל בהשבתות של סופי שבוע, המשיך גם בערבים, המשיך בהשבתה של שבועיים, ממש לסגור את הרכבת – בא שבוע, עוד שבוע אחר כך, ואיתן, אם אספר לך משהו, לא תאמין – אנחנו עכשיו נחשפים לעוד משהו, שמתעללים בתושבי מודיעין מכבים רעות – סגרו קרונות בפני תושבי מודיעין מכבים רעות.

אילן בן-סעדון: לאותם מלכים וקיסרים שצריכים להגיע לירושלים.

אילן בן-סעדון: כאילו תושבי מודיעין משלמים כרטיס אחר בשווי אחר.

אילן בן-סעדון: אנחנו משלמים כרטיס אחר, כמו כל תושבי מדינת ישראל.

איתן כבל: מה פירוש, סוגרים?

אילן בן-סעדון: כשתבוא לרציף, אתה רוצה להיכנס – ציין את זה הנציג מהצפון - אומרים: יושבים צפוף.

אילן בן-סעדון: הלוואי שזה היה צפוף – יושבים אחד על השני באמת, ויש קרונות סגורים לאזרחי ירושלים שרוצים לעלות לירושלים.

אילן בן-סעדון: אני מכנה אותם המלכים והקיסרים.

אילן בן-סעדון: כאילו תושבי מודיעין פחות טובים.

אילן בן-סעדון: אתה לא מאמין עד שאתה לא רואה את זה.

יעל גרמן: הקרון סגור?

אילן בן-סעדון: סגור.

אילן בן-סעדון: אתם לא מאמינים עד שאתם לא רואים את זה.

אילן בן-סעדון: הבטיחו לנו שיפתחו.

אילן בן-סעדון: ניהלתי שיחות גם עם נציגי הרכבת, גם עם נצידי משרד התחבורה.

אילן בן-סעדון: לא רוצה לומר מה זה מזכיר.

אילן בן-סעדון: קרן, אני מבקש ממך – הדעת לא תופשת את זה.

אילן בן-סעדון: גם היום, הבטיחו לנו שיפתחו וייתנו לתושבי מודיעין לעלות.

יעל גרמן: צריך לבטל את השמור.

אילן בן-סעדון: אני מבקש שזה יהיה היום, ולא מחר.

עליזה לביא: קרן, יש כזה מושג קרון שמור?

קרן טרנר-אייל: אנחנו שינינו את הציוד הנייד והוספנו למודיעין, אבל שמרנו מקומות גם לנוסעים מירושלים.

אילן בן-סעדון: על חשבון מי?

אילן בן-סעדון: על חשבון הפריפריה?

אילן בן-סעדון: עוד משהו, קרן – גם בנושא של מוניות שירות, שהיינו בסבב הראשון, במכרז הובטח לנו, דווקא העיר מודיעין, שכל הזמן היא הצמיחה - היינו אמורים להיות בסיבוב הראשון.

אילן בן-סעדון: משום מה הוצאתם אותנו באיזו החלטה, שמתם אותנו בסבב השני שיהיו מכרזים.

קרן טרנר-אייל: הסבב הראשון זה רק תל אביב.

אילן בן-סעדון: למה?

אילן בן-סעדון: מה עשינו?

קרן טרנר-אייל: כי יש גם שיקולים מקצועיים.

קרן טרנר-אייל: זה יפגע בשירות אם לא יהיה בכלל.

אילן בן-סעדון: אנחנו מקום ראשון בגיוסים לצה"ל.

אילן בן-סעדון: החיילים שלנו רוצים לבוא הביתה.

אילן בן-סעדון: אתם סוגרים לנו ביום ששי.

אילן בן-סעדון: די, התעללתם בנו.

אילן בן-סעדון: תושבי מודיעין אומרים די.

אילן בן-סעדון: איתן, עם מה אני בא מפה לתושבי מודיעין?

אילן בן-סעדון: או אתם מתחילים להתייחס לתושבי מודיעין כמו שצריך, או נגיד: תודה רבה, ויתרנו, נחזור לרכבים, נבטל את הרכבת, נבטל את התחבורה הציבורית.

אילן בן-סעדון: התעללתם בנו מספיק.

אילן בן-סעדון: תושבי מודיעין צועקים די.

אילן בן-סעדון: אתה היית במודיעין.

אילן בן-סעדון: ראית את הדברים במו עיניך.

אילן בן-סעדון: מספיק, באמת.

אילן בן-סעדון: אנחנו לא יכולים לספוג.

אילן בן-סעדון: קרן, אני יודע שאת מקצועית, את יודעת שאני תמיד מפרגן לך, אבל תנו קצת רווחה.

אילן בן-סעדון: העיר מודיעין משלמת יותר מדי לטובת הרכבת והפרויקט הלאומי הזה.

אילן בן-סעדון: איתן, תודה על זכות הדיבור.

אילן בן-סעדון: משפט אחרון, עניין של סגירת הקרונות – קרן, זה בידיים שלך.

אילן בן-סעדון: תני טלפון למנכ"ל הרכבת – תכפי עליו לפתוח לנו.

קרן טרנר-אייל: מוכרחים להיות שמורים.

איתן כבל: אאפשר לך.

איתן כבל: חברים, סאלח סעד, חבר הכנסת.

איתן כבל: ב-09:05 אני רוצה להתחיל לשמוע את נציגי הממשלה.

איתן כבל: בבקשה.

סאלח סעד: בוקר טוב.

סאלח סעד: תודה על כינוס החירום ב-08:00 בבוקר.

סאלח סעד: זה לא מובן מאליו.

סאלח סעד: איתן, תודה רבה על כל מה שאתה עושה.

סאלח סעד: אילן, אני רוצה לברך אותך על הדברים שהוצאת מדם לבך כסגן ראש העיר במודיעין.

סאלח סעד: הוא זועק את זעקתם של תושבי מודיעין.

סאלח סעד: אני רוצה לומר לך שמסתבר שבמדינה הזו לא רק הדרוזים הם סוג ב', גם תושבי מודיעין הם מתחילים להיות סוג ב'.

דב חנין: הם לא מעניינים.

דב חנין: מפריעים לראש הממשלה לעוף על עצמו.

סאלח סעד: המנכ"לית, קחו את זה בחשבון.

סאלח סעד: תושבי מודיעין צריכים להיות כתושבי ירושלים וכמו כל תושב אחר.

סאלח סעד: אני חוזר לפריפריה הצפונית.

סאלח סעד: אני גר בבית ג'אן.

סאלח סעד: אני שמים רבות מרגיש את זעקתם של תושבי הצפון.

סאלח סעד: סוף-סוף הגיעה הרכבת לכרמיאל, הכול בסדר.

סאלח סעד: נהנינו, גזרנו סרט, תמונת פוטו יפה לקראת הבחירות.

סאלח סעד: נראה שהכול בסדר.

סאלח סעד: השר הגיע לשם, ראש הממשלה הגיע לשם.

סאלח סעד: מאות-אלפי תושבים עולים ברכבת הזו.

סאלח סעד: זו רכבת שקיצרה את הדרך בין הפריפריה למרכז הארץ.

סאלח סעד: עכשיו אתם באים לבטל קרונות שם?

סאלח סעד: אתם רציניים?

סאלח סעד: מה קרה לכם?

סאלח סעד: עשרות חיילים מתקשרים אליי, אומרים: עולים לרכבת, ואנשים אחרי שחוזרים, של שבוע ימים עמוס בצבא, כמו שאנחנו יודעים, והם עולים על הרכבת עומדים מתל אביב לכרמיאל – אתם מבינים מה המשמעות?

סאלח סעד: ובמקום להוסיף קרונות אתם מבטלים קרונות?

סאלח סעד: זו התשובה שלנו לחיילים ולאזרחים בפריפריה?

סאלח סעד: כך אנחנו מתנהגים?

סאלח סעד: או התושבים בצפון לא מעניינים.

סאלח סעד: רק אתמול ראש הממשלה אמר לתושבת קריית שמונה: את לא מעניינת.

סאלח סעד: באמת הוא מתכוון לזה.

סאלח סעד: אני אומר לכם - זעקתם של תושבי הצפון הגיעה עד נפש.

סאלח סעד: מספיק.

סאלח סעד: אנחנו אומרים: די לזלזל בפריפריה.

סאלח סעד: הפריפריה הצפונית והדרומית הם חלק בלתי-נפרד מארץ ישראל.

סאלח סעד: מספיק שהמדינה הזו היא מחדרה עד גדרה.

סאלח סעד: רכבת נמצאת בצפון, צריך להוסיף קרונות – לא לבטל ולא לצמצם.

סאלח סעד: המנכ"לית, בטח יש לך מכתבים על שולחנך.

סאלח סעד: גם השר – דיברתי אתו אישית על כביש 85, ולא מרחיבים אותו – אתם עכשיו גם מקטינים את הרכבות?

סאלח סעד: באמת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מירב מורן, בבקשה.

איתן כבל: יצאה.

איתן כבל: איריס האן, בבקשה.

איריס האן: בוקר טוב.

איריס האן: אני רוצה קודם כל להודות על הדיון בלוח זמנים קצר ועל ההקשבה והמענה לזעקה שעולה כאן ולהשתתפות הרחבה של חברי הכנסת.

איריס האן: אני מנכ"לית החברה להגנת הטבע מזה כשנתיים, גרה בחיפה ועובדת בתל-אביב.

איריס האן: כשנכנסתי לתפקיד – אחד הדברים הראשונים שעשיתי – ויתרתי על הרכב, שהיה חלק מהתנאים הנלווים לתפקיד.

איריס האן: אני נוסעת בתחבורה ציבורית.

איריס האן: אני מאמינה בדוגמה אישית.

איריס האן: אני חושבת, שאלו אותי באיזה פאנל, מה צריך לעשות כדי שהתחבורה הציבורית בישראל תשתפר.

איריס האן: הצעתי שיומיים הממשלה תיסע בתחבורה ציבורית – לא בשביל הפוזה; באמת, להשתמש בתחבורה ציבורית – ואז כולם יבינו מה צריך לעשות.

איתן כבל: ככה זה כשאני יוצא מראש העין באוטובוס, ולוקח לי שלוש שעות להגיע לכאן באוטובוס.

דב חנין: אם שרי הממשלה לא יצליחו להגיע לכאן, זה יהיה יותר טוב – לא יזיקו.

איריס האן: אמנם הדיון כאן עוסק ברכבת, אבל אני רוצה להתייחס ממש בקצרה לנושא של התחבורה הציבורית בכלל, בראייה מערכתית, ולהזכיר לא רק את המקום האישי שלי כתושבת חיפה אלא את הראייה הכוללת.

איתן כבל: אנחנו מקיימים דיון על התחבורה הציבורית בנפרד.

איריס האן: זה מאוד קצר.

איריס האן: הדברים הם חלק מראייה כוללת, לטעמי.

איריס האן: ישראל עומדת להיות הצפופה במדינות המערב.

איריס האן: כבר היום מצפון לבאר שבע אנחנו הצפופים ביותר מכל מדינות המערב.

איריס האן: שיעור גידול האוכלוסייה בישראל גבוה מכל מדינה מערבית אחרת.

איריס האן: אם לא תהיה פה תחבורה ציבורית, לא נוכל לחיות פה.

איריס האן: לא תהיה איכות חיים, האוויר יהיה מזוהם, אי-אפשר יהיה לזוז במדינה, ולא יהיו שטחים פתוחים.

איריס האן: הדרך היחידה להתמודד עם הצפיפות ההולכת וגוברת היא בנייה רוויה ושימוש בתחבורה ציבורית יעילה, והיום לצערנו אנחנו רחוקים מהמקום הזה מרחק שנות אור.

איריס האן: עדיין היום, עם כל התלונות על הפקקים, מדלת לדלת – שזו הדרך לבדוק את היעילות של התחבורה הציבורית - כמעט מכל מקום ובכל שעה נוח מהר ומהר יותר להגיע עם הפרייבט, ולא פלא שאנשים לא מוותרים על הרכב הפרטי, וממשיכים לנסוע בו, למרות כל מה שנעשה, וזה משהו שיש לשנות אותו, ובאופן מיידי.

איריס האן: מי שנוסע בתחבורה ציבורית, זה מי שלא יכול, מי שידו לא משגת – חיילים וכו', ומעט כנראה שעדיין זה חשוב להם ומאמינים בזה אידיאולוגית.

איריס האן: התייחס לזה חבר הכנסת דב חנין – הפתרונות הם חלקם מאוד פשוטים.

איתן כבל: קיימנו כאן חמישה דיונים מעמיקים ביותר.

איריס האן: אבל הם לא קורים.

איריס האן: נת"צים, התחנה המרכזית שהוזכרה – לא רק זו של תל אביב; זו של ירושלים.

איריס האן: להגיע לשירותים בתחנה הציבורית המרכזית בירושלים צריך מעלית.

איתן כבל: אפילו אני לא מצפה מהם שתוך חודשיים יסיימו לרשת את מה שהחלטנו פה.

איריס האן: דברים קטנים – מידע בתחנות, תדירות של אוטובוסים, וכל זה לפני שדיברנו, ואני רוצה להזכיר את העניין של ביטול הרכבות מחיפה - רכבות שאני נוסעת בהן יום-יום.

איריס האן: הזכרתם קודם שנס שהרכבת מגיעה.

איריס האן: נס שאנשים יוצאים ממנה בחיים.

איריס האן: הצפיפות שנסענו ביום ראשון האחרון, ספרתי במעבר בכניסה, שפלא שאפשר להיכנס, על 2.5 מטר מרובע 15 אנשים.

איריס האן: לא יכולתי להתכופף להגיע לתיק להוציא ממנו משהו.

איריס האן: צפיפות בלתי נסבלת.

איריס האן: הקרונות של הדלתות נפתחים.

איריס האן: אנשים כמו טפטים אחד על השני, חיילים ואנשים לא יכולים להיכנס.

איריס האן: נס שאנשים עוד לא נמחצו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גיל יעקב, 15 דקות, ותודה על כל העבודה שאתם עושים.

יעקב גיל: תודה על העבודה שאתם עושים.

יעקב גיל: בזמן שאנחנו יושבים פה בדיון שהוא יחסית נינוח לעומת מה שקורה בשטח, אני ממשיך לקבל כמו כל בוקר בתקופה האחרונה, תמונות, סרטונים של אנשים נמחצים אחד על השני, לא מצליחים לעלות על הרכבת.

יעקב גיל: קיבלתי לאחרונה גם תמונות של אנשים שנפצעים בקו החוף כי אנשים רצים לרכבת כדי לנסות להיכנס אליה, להידחס, ורומסים אנשים אחרים.

יעקב גיל: מי שקצת חלש יותר, נופל.

יעקב גיל: זה מצב לא בטיחותי שמסכן אנשים.

יעקב גיל: אני חושב שאנחנו קצת נינוחים מדי ביחס למה שקורה פה.

יעקב גיל: יש פה מחדל עמוק שיש לבדוק אותו ולעשות עליו אפילו ועדת חקירה או מעבר לזה.

עליזה לביא: צודק.

יעקב גיל: לא יכול להיות שמערכת שלמה של אנשי מקצוע מתריעה מזה זמן שהרכבת לא מוכנה להפעלה.

יעקב גיל: הרכבת לא היתה מוכנה להפעלה.

עליזה לביא: למרות הדחייה.

יעקב גיל: ובלחץ של שר, כדי לקבל תמונה ולעמוד באיזושהי הבטחה, שאפשר – לא נורא, היה סופג את הביקורת על דחיית הפתיחה – אין שום סיבה שהציבור יספוג את המחדלים.

יעקב גיל: זה מצב בלתי סביר.

יעקב גיל: אני מאוד מעריך את המקצועיות של האנשים במערכת.

יעקב גיל: לא יכול להיות שהאירוע הזה יעבור לסדר-היום.

קרן טרנר-אייל: אתם לא מבינים דינמיקה של פרויקטים.

יעקב גיל: אני מבקש לסיים.

יעקב גיל: אני בטוח שתשיבי, ואני בטוח שתמצאי תשובות מקצועיות, אבל יש להבין שזו לא איזו תקלה.

יעקב גיל: יש פה מחדל שגררו אותו לאורך זמן.

יעקב גיל: זה מתחיל מזה שלא נערכו למסילה רביעית משך שנים, ועדיין אין אופק לביצוע של הדבר הזה.

יעקב גיל: זה ממשיך בזה שלא נערכו לרכישת הקרונות, והאוצר ממשיך להתווכח – כן אשלם, לא אשלם.

יעקב גיל: גם לאוצר יש חלק במחדל הזה.

יעקב גיל: אתם יכולים להמשיך לשבת בשקט בכיסא, אבל גם לכם יש חלק בסיפור הזה.

יעקב גיל: לא מאפשרים לקנות קרונות יד שנייה, שזה משהו מקובל בעולם.

קרן טרנר-אייל: אין קרונות יד שניה.

קרן טרנר-אייל: חיפשנו.

קרן טרנר-אייל: למה אתה אומר סתם דברים?

יעקב גיל: אני לא אומר שאני צודק בכול.

יעקב גיל: זה לא משנה את העובדה שאתם צריכים לקחת אחריות על זה שהמצב בשטח הוא קטסטרופה.

יעקב גיל: כמו שהיתה היערכות בהשבתת הרכבת עם אוטובוסים, עם תגבורים, למה לא לעשות את זה עכשיו?

יעקב גיל: למה לתת לאנשים להימחץ?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אתה אומר אותם דברים במילים אחרות.

איתן כבל: נציגי הרכבת, בבקשה.

איתן כבל: אחר כך נציגי האוצר, יש כיבוי אש שאשמח להתייחסותם, וגברתי תסכם כמובן את כל הדברים.

דן לנדאו: בוקר טוב.

דן לנדאו: שמי דן לנדאו, מנהל הרגולציה ברכבת ישראל.

דן לנדאו: כדי לענות על כל השאלות שנשאלנו- -

רועי פולקמן: איתן, עם כל הכבוד – האיש המשווק לכנסת – נחמד, אבל יש אנשי תפעול, סמנכ"לים, סמנכ"ל לקוחות.

רועי פולקמן: אני חושב שלא ראוי שהם שולחים לנו את היחצ"ן של הרכבת, בלי לפגוע.

רועי פולקמן: הוא לא איש המקצוע; תפקידו לשווק את רכבת ישראל לכנסת ישראל.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, צריך שאנשי הביצוע יהיו פה.

רועי פולקמן: אה, הוא בשבעה?

רועי פולקמן: אז אל"ף, תנחומיי למנכ"ל – לא ידעתי, אבל עדיין יש לו סמנכ"לים.

רועי פולקמן: לא לענייני שיווק; סמנכ"ל לענייני תפעול, לקוחות.

רועי פולקמן: סמנכ"ל רגולציה זה הלוביסט של הרכבת.

רועי פולקמן: בעיניי זה לא ראוי.

איתן כבל: חברים יקרים, דן חבר שלי, לגילוי הנאות.

איתן כבל: לא ליד, לא כאילו.

איתן כבל: ואני חושב, שזה לא ראוי.

איתן כבל: אני אומר את זה כאן בצורה הכי ברורה.

איתן כבל: פתחתי עם זה.

איתן כבל: היום יש גם, כפי שאמרה גם חברת הכנסת יעל גרמן, אחר הצהריים יש גם הצעות דחופות לסדר בנושא, והן כנראה תובאנה לכאן, ואז נקיים את הדיון הרחב די מהר.

איתן כבל: זה יהיה בשבועיים – יהיה לכם זמן להתכונן, להביא, לענות, להתארגן – כל מה שאתם צריכים.

איתן כבל: מצאתי לנכון לזמן את הדיון כי הדחיפות, הלחץ שהציבור מרגיש – אין פה משחק.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד לדן, שבישיבות הבאות יגיעו לכאן האנשים האופרטיביים.

לאה ורון: חבר הכנסת פולקמן, דרשנו כבר לישיבה הזו.

איתן כבל: אני מעדיף לא להביא לכאן את השיח שהיה עם אנשים שאני מאוד מעריך.

איתן כבל: בבקשה, דן.

דן לנדאו: נוסף אליי הגיע גם אחד מאנשי המקצוע התפעוליים מהשטח, שיוכל גם להתייחס לפרטי-הפרטים של המקרה שאירע לפני יומיים.

דן לנדאו: חייבים לתת רקע כדי להבין שמה שקורה עכשיו לא קורה בחלל ריק.

דן לנדאו: רכבת ישראל, ומדינת ישראל, שמנחה את הרכבת, אף אחד לא לוקח את הדברים האלה בקלות, אף אחד לא מזלזל.

דן לנדאו: אני חושב שהצ'רטר של רכבת ישראל והמשימה הציבורית שהיא מבצעת היא קודם כל לממש את מדיניות התחבורה הציבורית של מדינת ישראל.

דן לנדאו: זה מאוד מאתגר.

דן לנדאו: יש גם הרבה מאוד קשיים – אף אחד לא מתכחש להם.

דן לנדאו: אבל חבר הכנסת חנין גם בדיון הזה וגם הקודם הזכיר את השמיכה הקצרה, וזה הבסיס לכל דיון.

דן לנדאו: יש שמיכה קצרה מאוד בזמן מסילה, כי הרשת כל כך עמוסה.

דן לנדאו: זו רשת קטנה, שמשך הרבה שנים לא פותחה, ובעשור האחרון מתפתחת ומתרחבת בקצב מאוד מהיר.

דן לנדאו: יש מחסור כרוני במקומות ישיבה או במה שאנו קוראים לו ציוד נייד – זה הרכבות, זה הקרונות, זה הציוד הנייד, שנע על המסילה.

דן לנדאו: המחסור הכרוני בשני הדברים האלה יוצר מצב שבו יש לנו היצע מוגבל, ומצד שני, הביקוש עולה מעל המצופה, מעל התחזיות.

דן לנדאו: זו בשורה טובה דווקא, כי המדינה הפחיתה מחירים.

דן לנדאו: המדינה עשתה רפורמה- - -

איתן כבל: דן, זה נשמע כמו נאום במדור פרסומי.

איתן כבל: אני מכיר את זה, היו דוחות מבקר מדינה שהתייחסו לעניין, ששם היתה התחייבות שב-2016 הרכבת מסיימת ועולה.

איתן כבל: אני משתדל לא להיות יותר מדי, אז אנא, אל תעלו לי את הסעיף.

איתן כבל: אני רוצה מכם תשובות לדברים שקורים עכשיו.

איתן כבל: המציאות היא שלא זה ולא.

איתן כבל: אנחנו רוצים לדעת מחר בבוקר, מה האנשים האלה אומרים ביום חמישי בהפגנה בצפון, ב-18:30.

איתן כבל: אני צריך תשובות.

איתן כבל: דן, תן לנו קצה חוט.

איתן כבל: לא סיפור מבוא למצב.

דן לנדאו: במצב שהשמיכה קצרה צריך להפעיל את מה שנשמע לכם כמו סיסמה אבל זו המציאות – צדק חלוקתי.

דן לנדאו: במצב כזה, כשנכנס קו חדש, כשיש ביקושים חדשים, צריך להחליט איך אנחנו מנהלים את הביקושים החדשים הללו, וכפי שהממשלה עושה לפעמים קיצוץ רוחבי כדי לממן איזושהי פעילות בעלת סדר עדיפויות אסטרטגי או לאומי מיוחד, זה גם מה שצריכים לעשות בדרג המדיני, שמנחה אותנו ואנו מבצעים, וגם אנחנו כדרג התפעולי שמציע לו אלטרנטיבות, מציג לו חלופות, מציג לו משמעויות.

יעל גרמן: האם אתם מציגים את האלטרנטיבה שהועלתה כאן לדחות את הקו לירושלים?

קרן טרנר-אייל: לא.

קרן טרנר-אייל: מבחינתנו זו לא חלופה.

קרן טרנר-אייל: אנחנו מאמינים והיינו עושים אותו דבר.

יעל גרמן: אתם אומרים כאילו זו גזירה משמיים, שחייבים עכשיו להפעיל את הקו.

יעל גרמן: זו לא גזירה משמיים.

יעל גרמן: אולי המחיר הוא כבר מדי.

דן לנדאו: כמובן, לפני שמרדדים שירות ופוגעים באנשים במקום אחד במידה מסוימת, חייבים לבחון חלופות, וכך גם נעשה.

דן לנדאו: הרכבת, מתפקידה להציג חלופות ולהציג משמעויות, והמדינה מתפקידה כמי שמנהלת את הצדק החלוקתי, להחליט היכן יבוצע הקיצוץ הרוחבי כדי שקו חדש יעלה.

יעל גרמן: איזה צדק חלוקתי זה להעמיס על הצפון את הצפיפות?

יעל גרמן: זה אי צדק.

דן לנדאו: חייבים לומר שב-13 הימים הראשונים של הפעלת הקו כבר נסעו בו 85,000 איש, כלומר כבר בשלב שהוא זמני, הרצה, חלקי נוסעים ברכבת רק עד 400 אנשים תחת כל מיני מגבלות – כבר בשלב הזה הורידו 85,000.

איתן כבל: זה לא צדק חלוקתי.

איתן כבל: זה רק מראה כמה הביקוש וכמה המצב קשה.

דן לנדאו: נכון.

איתן כבל: זה כמו חגי תשרי.

איתן כבל: היו לנו פה דיונים על הכשלים בחגי תשרי של האוכל.

איתן כבל: החגים פרצו ללוח.

איתן כבל: תשרי הפתיע.

איתן כבל: מה, אתה מציג לי את הבעיות שהצגנו?

איתן כבל: הרי זה הדיון.

איתן כבל: הבאנו לכאן את הדיון על הכשלים.

איתן כבל: אתה מספר לי את הכשלים, ורוצה שאלחם עליך.

איתן כבל: הטענה הבסיסית מורכבת מכך שלא היה עניין פה.

איתן כבל: אנחנו חברי כנסת, אומר במירכאות – לא חכמים, לא כמו אנשי המקצוע שתמיד יודעים ותמיד יש להם התשובות, ותמיד יודעים הכול, ואנחנו כאסקופה נדרסת, שבאים ואומרים לכם מה הולך להיות, ואתם אומרים לנו: תירגעו, הכול יהיה בסדר.

איתן כבל: אני לא מוכן להירגע יותר.

איתן כבל: לא מוכן לקבל את זה.

יעל גרמן: במודע עשו צדק חלוקתי על חשבון הפריפריה.

יעל גרמן: זה מה שנאמר לנו פה.

איתן כבל: לגמרי.

רועי פולקמן: כיוון שהזמן קצר, יש פה שני דיונים נפרדים: אחד, הדיון של מדיניות העבר.

דב חנין: מדיניות ההווה.

דב חנין: הממשלה ממשיכה לצפצף על התחבורה הציבורית, היום, עכשיו.

דב חנין: היא לא מעניינת אותה.

רועי פולקמן: החליטו לפתוח קו – יש החלטה, המנכ"לית תתייחס לזה – יש סיבות פוליטיות ויש סיבות מקצועיות, ואז עשו את החלוקה הזו שפגעה בצפון.

רועי פולקמן: זו החלטה.

רועי פולקמן: רצו שהקו ייצא לדרך.

רועי פולקמן: גם תושבי ירושלים מחכים לקו הזה.

יעל גרמן: אבל יש להם אלטרנטיבה – יש להם קו 100.

יעל גרמן: לצפון אין.

רועי פולקמן: גם פה חיכו לקו הזה שנים, וקיבלו החלטה, אבל אז, איתן, בעיניי, חלק מהדיון צריך להיות - לגבי ההחלטה, אפשר לבקר אותה, אבל לפחות אשמח שיהיה דיון שאומר: עכשיו שהחלטתם, מה אנחנו עושים הלאה, כי המצב אותי לא מעניין.

רועי פולקמן: אני מבין את החלטות העבר – למה הוחלט לקצץ, ולמה החבר'ה כאן מחיפה משלמים את המחיר.

רועי פולקמן: יכול להיות שברמה מסוימת יש לזה הצדקה או אין ברירה, אבל מה הלאה – המציאות של הדוחק הבלתי אפשרית, המציאות של הפגיעה ברכבת לכרמיאל.

רועי פולקמן: אני אשמח שלפחות פה ייצאו עם בשורות – מה הלו"ז קדימה, מתי יגיעו קרונות – זה מה שמעניין אותי.

רועי פולקמן: זה שיש פה קו של לתקוף, זו סיסמה.

רועי פולקמן: גם ירושלים צריכה קו רכבת כמו חיפה.

רועי פולקמן: לכן זו סיסמה של אופוזיציה.

רועי פולקמן: אין לי בעיה עם זה.

רועי פולקמן: לא לגיטימי בעיניי.

רועי פולקמן: אני רוצה פתרון לתושבי חיפה ולירושלים.

רועי פולקמן: הדברים של יעל גרמן - זו סיסמה של האופוזיציה.

רועי פולקמן: אני רוצה לדעת מה הלאה.

רועי פולקמן: גם לירושלים וגם חיפה חשובים לנו.

רועי פולקמן: לא דופקים בכוונה את הפריפריה.

רועי פולקמן: יש פה פגיעה בעולם, שצריך לטפל בה.

רועי פולקמן: גרמן, זכותך להיות אופוזיציה ואני יכול לומר לך שלא.

יעל גרמן: המציאות היא שלקחו ודפקו את הפריפריה, במודע.

רועי פולקמן: זו זכותך.

איתן כבל: שמעתי על מה שאתה אומר.

איתן כבל: אני אפילו מסכים עם חלק ממנו.

איתן כבל: גם אתה מייצג צד, כמו שהיא מייצגת.

איתן כבל: אין בעיה.

איתן כבל: אני לא חולק עליכם.

איתן כבל: נחזור לדן, ואל תפריעו לו, אין לנו זמן יתר על המידה.

דן לנדאו: לפני שאתייחס לרכש של הקרונות ולאספקה השוטפת שלהם – הם מגיעים כל חודש לנמל אשדוד, מפרקים ונכנסים לשירות תוך זמן קצר, מישהו שלח לי – אני רוצה לומר משהו על תחזיות ביקושים.

דן לנדאו: הדיון בדרך כלל נשען על תחזיות ביקושים מסוימות שמתבררות לאחר מעשה כשמריות מדי, מסיבות שונות, טובות.

דן לנדאו: מישהו שלח לי, יש מחוץ לכנסייה באיזה חור בארצות הברית שלט גדול – העובדה שבדרך לגיהנום יש היי וווי, ובדרך לגן עדן יש רק מדרגות אומרת משהו.

דן לנדאו: הזמנת הקרונות שנמצאת כעת בעיצומה מדברת על 141 קרונות לרכבות הקיימות מול מחסור של כ-140 קרונות.

דן לנדאו: האספקה התחילה כבר לפני שנה וחצי.

איתן כבל: בוטח שהפעם אתם יודעים את הצפי?

מירב מורן: אתם מתאימים את הרציפים לקרונות?

קרן טרנר-אייל: צריך עוד קרונות.

דן לנדאו: האספקה של הקרונות מאותו סוג שאתם מכירים – שמסוגלים לשמש גם רכבות דיזל קיימות וגם את הרכבות החשמליות שאנחנו רואים בירושלים.

דן לנדאו: זה הפתרון.

דן לנדאו: נכון שהוא הדרגתי – הוא לא מגיע בבת אחת מיליון קרונות; הקרונות נכנסים לשירות – כל חודש עוד 6, 8 קרונות.

דן לנדאו: הקרונות האלה הולכים להארכה של הרכבות כדי שיוכלו לשאת יותר אנשים וגם כדי להחזיר למקומות שמהם נאלצנו לקחת קרונות עבור קו ירושלים.

דן לנדאו: לכן המצוקה שאנחנו רואים עכשיו היא הולכת ומקלה.

דן לנדאו: זה קשה, אנחנו ממש לא מזלזלים.

דן לנדאו: אנחנו מבינים, ובכל יום עושים הערכת מצב כדי לראות איפה אפשר לעשות פיין טיונינג.

דן לנדאו: גם לגבי מודיעין – נכון, בהתחלה קיבלנו הוראה להשאיר חלק מסוים מהרכבת פנוי עבור הנוסעים מירושלים.

דן לנדאו: עשינו פיין טיונינג- - -

קריאה: זה נראה לך סביר?

איתן כבל: אחת הבעיות הכי גדולות זה חוסר ודאות.

איתן כבל: כשאתה אומר לאדם: זה המצב, אלה כללי המשחק לחודש, לחודשיים, לשלושה חודשים הקרובים – אנחנו יכולים להתמודד עם זה.

איתן כבל: זה שחושבים שלא נשים לב - אתה מייצר עניין – עוד שלושה חודשים אף אחד לא יזכור שזה היה, והכול יעבוד כמו שצריך.

איתן כבל: אני מכיר את זה.

איתן כבל: נתייחס לזה.

דן לנדאו: משפט אחרון לגבי הקרונות.

דן לנדאו: אנחנו נמצאים בתקופת ביניים שבסופה חלק מאוד גדול של רשת המסילות אמור להיות חשמלי כולו.

דן לנדאו: הקו החשמלי לירושלים הוא הבשורה לשאר רשת המסילות ורכבות הנוסעים.

דן לנדאו: בשלב החשמלי ייסעו פה רק רכבות חשמליות.

דן לנדאו: לכן הרכש של עכשיו הוא בהחלט רכש מעכשיו לעכשיו.

דן לנדאו: אנחנו ביחד עם הממשלה בשנתיים האחרונות רואים שגם האוצר – חבר הכנסת חנין וכמובן משרד התחבורה, פתחו לנו – לא רוצה לומר קו אשראי פתוח, כי זה יהיה מוגזם- - -

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: תכף יתייחסו.

איתן כבל: תודה.

יעל גרמן: אני מבקשת לדעת, האם אתם מנסים לעשות הערכה מחודשת, והאם העליתם את הרעיון הלא גאוני הזה לבטל – עד שתעבור המצוקה הנוראה הזו - קרונות שמורים?

מירב מורן: אין.

מירב מורן: ביטלו אותם.

יעל גרמן: לא, את כל הקרונות השמורים לבטל, כדי שיהיה לך עוד קרונות שתוכל להסיט לצפון.

איתן כבל: תודה.

יעל גרמן: תעשו הערכה מחדש.

סאלח סעד: מתי נראה לכם שאתם מחזירים את הקרונות שביטלתם?

דן לנדאו: לכרמיאל לא ביטלו שום דבר.

דן לנדאו: זו היתה הנחיה של השר, לא לפגוע בשירות לכרמיאל.

דן לנדאו: למשל, זו דוגמה יפה לכך – מצטער, אני קורא לזה צדק חלוקתי, אז הדרג המדיני אמר לנו: אני שוקל שיקול כלל לאומי, ולכן אני מבקש או מורה לכם- - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עדי חכמון, בבקשה.

עדי חכמון: האמת היא שאין לי הרבה מה להוסיף.

איתן כבל: אני רוצה לדעת, האם האוצר מהווה מחסום, בעיה, תקלה, משהו.

עדי חכמון: אני חושבת שתפקידו של האוצר זה לדאוג לקופה הציבורית.

דב חנין: הוא מתמקח על כל הצעת רכש של קרונות וקטרים, עדיין.

עדי חכמון: לא.

עדי חכמון: יש הצעות רכש שנעשו בפטור ממכרז.

עדי חכמון: נראה לי שכולכם שמחים שאנחנו דואגים לקופה הציבורית, וכשיש רכש, אנחנו בוחנים שזה באמת הרכש המיטבי בהיבט הכספי.

איתן כבל: כלומר הבעיה היא לא תקציבית.

עדי חכמון: נכון לעכשיו, כפי שאמר דן מהרכבת, יש בקנה כ-140 קרונות שאמורים להגיע, כולל קרונות ניהוג.

עדי חכמון: הם מטפטפים.

עדי חכמון: במרס יגיעו גם קרונות ניהוג, ולאט-לאט יהיה שיפור.

עדי חכמון: מעבר לזה, אנחנו יושבים עם רכבת ישראל ועם משרד התחבורה כדי להבין האם מעבר לאותם 140 קרונות יש צרכים נוספים.

דב חנין: יש.

עדי חכמון: יש להבין מהם, יש להבין באיזו דרך מזמינים אותם.

איתן כבל: עדיף שיהיו עשרה קרונות במחסנים פה מאשר שאנשים יהיו צפופים כמו במחסן.

דב חנין: כמה זמן לוקח ההליך של אישור יציאה לרכש של קרונות, והאם אפשר לקצרו?

עדי חכמון: ראשית, האישור של רכש משתנה בין סוגי הרכש – האם זה נעשה בפטור ממכרז, במכרז.

עדי חכמון: יש כל מיני זמנים.

עדי חכמון: תמיד אפשר לקצר, ונעבוד על זה שזה יהיה קצר יותר.

עדי חכמון: אני חושבת שכולם כאן יודעים את המחויבות של משרד האוצר לתחבורה הציבורית, כולם מבינים את החשיבות של זה.

איתן כבל: נשים את הטלפון שלנו על השכמה, שמישהו יתעורר שצריך לעשות את זה... נציג החשכ"ל.

איתן כבל: מה הבעיה?

איתן כבל: זו רכבת שעושה כלים?

איתן כבל: מה הבעיה שצריך לצאת במכרז?

איתן כבל: אני מנסה להבין איפה הבעייתיות.

עדי חכמון: רק חשוב לומר, שיש בעיה בקרונות, אבל הבעיה המרכזית שלנו תהיה בעיית מסילה.

עדי חכמון: לכן גם כשיגיעו הקרונות- -

איתן כבל: מה שיפה אצלכם באוצר – אתם כבר מודיעים לנו למה לא.

איתן כבל: אני חוזר אליך בעניין אחר – עניין הביטוח של השריפות, שעד שלא יהיה, לא כן.

עדי חכמון: רוב המוחלט של הבקשה ניתנה, הבקשה הראשונה שניתנה, אנחנו מכירים את הנושא הזה.

עדי חכמון: רק אומר שגם אתה וגם חבר הכנסת חנין מכירים את המאמצים המאוד גדולים.

איתן כבל: נכון.

עדי חכמון: אנחנו עשינו בחוק ההסדרים האחרון כדי להכניס את המסילה הרביעית - זה משהו, ויכול להיות שגם שם נצטרך עזרה, כי כשמתחילים לבצע, אנחנו פוגשים הרבה מאוד שחקני וטו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

יעקב בליטשטיין: אין פרויקט תחבורה ציבורית שאתם לא מתנגדים לו.

איריס האן: ממש לא.

איתן כבל: בבקשה.

אליאס מטר: אליאס, רכז תחבורה, חשכ"ל.

אליאס מטר: על התהליך עצמו בסוף, כשאנחנו עובדים מול הרכבת כמו יתר זרועות הביצוע, יש תוכניות פיתוח מאושרות, הן רב-שנתיות.

אליאס מטר: תוכנית פיתוח מגדירה כמה קונים.

איתן כבל: אני לא בא בשיעור מבוא לחשכ"ל.

איתן כבל: אני רוצה לדעת פשוט מאוד, להיות בתוך העיגול.

איתן כבל: למה מתעכב ההליך של המכרז ורכישת הקרונות?

אליאס מטר: יש תקציב למכרזים האלה, ואין לנו התנגדות להוצאת המכרזים האלה.

אליאס מטר: מעצם הדברים, המכרזים האלה לוקח זמן.

איתן כבל: אני רוצה להבין.

איתן כבל: כשאתה, בעזרת השם, יהיה לך תפקיד בחוץ במערכת.

רועי פולקמן: אם אתה מבין שזה דחוף ויש לך אופציה, למה לא לממש?

דב חנין: אנחנו במצב חירום.

דב חנין: יש מלחמה – צריך תחמושת.

דב חנין: מה אתם עושים?

אליאס מטר: יש במסגרת שאנחנו עובדים ברכבת תוכנית פיתוח, שמבוססת על תוכניות עבודה רב-שנתיות.

אליאס מטר: מעבר למה שהיה בתוכנית הפיתוח, אישרנו 141 קרונות תחת הכותרת רכש חירום.

אליאס מטר: ניתן, ניתן במועד, ואושר.

אליאס מטר: מעבר לרכש הזה יש מכרז שאמור להיות מסופק בהיקף של הגדלה של 50% מקיבולת הרכבות, מכרז שמגיע ב-2020 בהיקף של 4 מיליארד שקלים.

איתן כבל: מתי המכרז יוצא?

אליאס מטר: המכרז יצא בינואר 16', קיבלנו הצעות, הקרונות בייצור.

אליאס מטר: באוגוסט 2020 הקרונות מתחילים להגיע – תהליך שבמסגרתו אנחנו קולטים 33,000 תושבים.

קרן טרנר-אייל: זה לא הקרונות שאתם מחכים להם.

איתן כבל: קרן, כאן הטעות.

איתן כבל: הרי מה העניין – כל הזמן יש פיתוח.

איתן כבל: כשאתה מסיים מסילה, אתה צריך לעלות.

איתן כבל: אין לך קרונות, אתה שוב מתחיל את המשחק של להוריד קרונות, ואז דן ידבר אתנו על צדק חלוקתי חדש.

איתן כבל: אני שואל את עצמי- - -

רועי פולקמן: חבל שפורקה הוועדה של צדק חלוקתי.

אליאס מטר: אמור להיקלט בהיקף של 33,000 מקומות ישיבה, שזה כמעט 40% תוספת למה שיש היום, כמות של מקומות הושבה.

אליאס מטר: תהליך מאושר, מתוקצב.

איתן כבל: אתה רגוע?

אליאס מטר: לא תמיד.

איתן כבל: אתה רגוע בעניין הזה?

אליאס מטר: אגב, אני גר בחיפה ונוסע ברכבת.

דב חנין: אנחנו מאוד מודאגים.

איתן כבל: זה לא אישי.

איתן כבל: בחשכ"ל מלמדים אותם איך לעמוד מול הכול.

איתן כבל: חיים תמם, בבקשה.

איתן כבל: ראש אגף בטיחות.

חיים תמם: אנחנו מלווים את הנושא של הרכבת עוד בשלב החפירות.

חיים תמם: כמובן, בשלב התפעול.

חיים תמם: עשינו שם ביקורות שוטפות.

חיים תמם: הסיכום העיקרי זה העשן.

חיים תמם: עשינו ניסויים אמתיים.

חיים תמם: מילאנו סולר ובנזין.

חיים תמם: היו תקלות שגילינו אותן עד ערב הפתיחה.

חיים תמם: למעשה נתנו את האישור ממש מספר שעות לפני פתיחת הקו.

חיים תמם: היו ליקויים משמעותיים לפני פתיחת הקו, שתוקנו, ולכן נתנו אישור זמני ל-30 ימים, עד 24 בחודש הזה.

חיים תמם: ערכנו ביקורת ביום שני האחרון כל הלילה, וגם הלילה אנו עורכים ביקורת בקו שם.

חיים תמם: גילינו בביקורת ביום שני שהרוב הליקויים טופלו.

איתן כבל: ומה עם הגשרים?

חיים תמם: יש בעיות מינוריות של פה שילוט פה, שילוט שם.

איתן כבל: עזוב אותי סדר וניקיון.

איתן כבל: האם יש לכם כלים, האם אתם ערוכים, שיש לא תקלה שנתקעים במנהרה לכמה זמן אלא האם יש לכם דרך לחלץ, אם יש חלילה אירוע בתוך?

קרן טרנר-אייל: אין שאלה לגבי בטיחות הקו.

איתן כבל: בכל זאת, זה גשרים.

איתן כבל: אין ספק שמדובר במערכת שטרם נראתה כמותה במדינת ישראל.

איתן כבל: אין ויכוח על כך.

חיים תמם: יש פער אחד משמעותי – אפשרות תנועה של רכבי הכיבוי בתוך המנהרות והגשרים.

איתן כבל: אז אפשר לעצור הכול, ולהרחיב מחדש.

איתן כבל: לא חשבו על זה.

איתן כבל: או תעברו לקטנועים.

איתן כבל: סמי הכבאי – תעבירו עם דליים.

חיים תמם: היה דיון עם שר האוצר.

איתן כבל: נציג כבאות אומר כאן אחרי אחד הפרויקטים הכי משוכללים שיש, שהם עכשיו לא יודעים להיכנס.

קרן טרנר-אייל: הם יודעים להיכנס.

איתן כבל: הוא פה, הוא אומר: יש תקלה.

קרן טרנר-אייל: אין תקלה.

קרן טרנר-אייל: הוא היה רוצה להיכנס בצורה אחרת, וכרגע הוא נכנס בצורה אחרת.

חיים תמם: היה דיון אצל שר התחבורה, ושם סוכם שבמהלך חמש שנים יושלם - חמש שנים.

חיים תמם: בשלב הביניים- - -

הילה חדד: זה דרישה חדשה של הכיבוי.

חיים תמם: יש פער שעלינו עליו מזמן.

חיים תמם: היו התכתבויות וכן הלאה.

חיים תמם: הפער – אפשרות תנועה של רכבי כיבוי בתוך המנהרות.

קרן טרנר-אייל: אתם יכולים לנוע.

קרן טרנר-אייל: נתנו פתרון.

איתן כבל: האם אדוני בכל הנוגע להגעה למקום האירוע, רגוע?

חיים תמם: זה לא פתרון אופטימלי, מה שקיים היום.

חיים תמם: יש פתרונות עם רכבים דואליים שצריכים להגיע ויש הרכבים שיכולים לנוע שם.

איתן כבל: מתי הם יגיעו?

איתן כבל: עם הקרונות?

חיים תמם: זה לא הפתרון האופטימלי, אבל זה פתרון.

איתן כבל: אם חלילה יש אירוע?

חיים תמם: ביצענו תרגילים, ואנחנו יודעים להיכנס לתוך המנהרות.

חיים תמם: אמרתי - הפתרון האופטימלי יהיה אחרי- - -

איתן כבל: הבנתי שאין פתרון אופטימלי.

איתן כבל: אני מנסה להבין, אם חלילה.

יעקב בליטשטיין: יש להם פתרון טוב מאוד.

איתן כבל: אל תדברו בשמו.

איתן כבל: הוא נותן את ההסמכה.

איתן כבל: לא אתה.

איתן כבל: אני רוצה לדעת ממנו שנחה דעתו, שאם חלילה יש תקלה, אתם יודעים להתמודד אתה.

חיים תמם: עשינו תרגילים.

איתן כבל: טוב.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ממש בקצרה.

איתן כבל: נתתי לך את רשות הדיבור ולא היית פה.

מירב מורן: אני מתנצלת.

מירב מורן: יש לי שאלה.

מירב מורן: אני מאוד נרגשת מהרצון של כולם פה לטפל בתחבורה ציבורית.

מירב מורן: אני מירב מורן, כתבת דה-מרקר.

מירב מורן: אני נוסעת בתחבורה ציבורית אני מניחה שאני אחת הבודדים שהגיעה לכאן בתחבורה ציבורית כל הדרך מהבית לתל אביב.

מירב מורן: זה לקח לי שעה ו-25 דקות והייתי כאן, אבל אתם תמשיכו לנסוע במכוניות שלכם.

רועי פולקמן: לחלקנו אין איך להגיע בתחבורה ציבורית.

מירב מורן: אני לא חושבת שיש מקום בארץ שאי-אפשר להגיע ממנו בתחבורה ציבורית.

מירב מורן: יש פה מערכת מסובכת שאתם מנסים לפתור.

מירב מורן: קו רכבת הוא לא דבר פשוט.

מירב מורן: אם הם יזמינו קרונות מהר-מהר, כמו שאתם מבקשים, ואז הם יעמדו ויעלו אבק כי יש פקק באיילון כי עוד לא עשו מסילה, כי מסילה זה דבר מסובך לעשות אותו, כי אי-אפשר לקחת מהנתיב באיילון כדי לעשות מסילה, תגידו: גזלו כסף מהקופה הציבורית.

מירב מורן: אני מפנה את השאלה לקרן ולקובי: אני רוצה להבין, מדוע לא מסמנים לאורך כל הדרך בכבישים הבין עירוניים, באלה שאתם לא צריכים לא עזרה מרשות עירונית, לא תשובה מאף אחד – אתם יכולים לעשות את זה מחר.

מירב מורן: אני מוכנה לממן לכם את פחי הצבע האלה מכספי, מהמשכורת הקטנה שלי כעיתונאית את פחי הצבע, שיסמן את הכניסה לירושלים ואת הכניסה לתל-אביב.

מירב מורן: זה יפתור לכם מייד את הבעיה.

מירב מורן: למה אתם לא עושים את זה?

מירב מורן: כנ"ל לראש העין.

איתן כבל: צודקת.

דב חנין: למען הפרוטוקול, אנחנו מצטרפים לשאלה של נת"צ.

איתן כבל: יש לי גם פגישה עם קרן, ויש גם דיון מעקב שאני ביקשתי לעשות אותו בזמן הקרוב.

איתן כבל: הנושא הראשון זה ההחלטות והסיכומים בנושא הנת"צים.

איתן כבל: בבקשה, קרן.

קרן טרנר-אייל: אני חושבת שזה בעייתי שאנחנו בסוף מתייחסים, וחברי הכנסת במקומות אחרים.

קרן טרנר-אייל: אבל האיש החשוב הוא האזרח.

איתן כבל: בדיוק, ובסוף מי שצריך לקבל את ההחלטות - אני נמצא כאן, יו"ר ועדת המשנה לתחבורה ציבורית.

איתן כבל: יש ועדות נוספות כאן – זו הדינמיקה כאן.

איתן כבל: זה לא עניין של מה בכך.

איתן כבל: בבקשה.

קרן טרנר-אייל: הרבה נאמר על הפרויקט הזה.

קרן טרנר-אייל: אחד הפרויקטים הכי מורכבים שלנו.

קרן טרנר-אייל: המנהרות הכי ארוכות, הגשרים הכי גבוהים, התחנה הכי עמוקה.

קרן טרנר-אייל: זה פרויקט שהוא מחושמל לראשונה, הוא טכנולוגי.

קרן טרנר-אייל: גם בלי החשמול הוא מורכב מאוד, של 7 מיליארד שקל – יותר מכפול מכל קו אחר.

קרן טרנר-אייל: אנחנו מאוד גאים שהפרויקט הזה יצא לדרך.

קרן טרנר-אייל: אמרתי לכל הנוגעים בדבר שעכשיו הם יודעים איך זה ללדת בלי אפידורל.

קרן טרנר-אייל: צריך להבין את הדינמיקה של פרויקט תשתית.

קרן טרנר-אייל: פרויקט שנדחה בחודשים יכול להידחות בשנים, ואם אנחנו לא יושבים ולוחצים על תאריך ולוחצים על הרכבת, הפרויקט יכול היה לחכות עוד 15 שנה, והיה נדרש לחץ מתמשך, בלתי פוסק, וזה לא עניין של גזירת סרטים ותמונות, כי הלחץ הזה לא הפסיק כבר לפני שנים.

קרן טרנר-אייל: הרי אי-אפשר ללחוץ עכשיו למשהו של עוד מעט בתשתית.

קרן טרנר-אייל: אם אתה לא לוחץ הרבה לפני, אין לך שום סיכוי.

קרן טרנר-אייל: אף אחד לא האמין שהרכבת תיפתח ב-2018, והשר הזה לא סתם נקרא בולדוזר, כי הוא גורם לנו לעשות את הדברים כמעט הבלתי-אפשריים, וכולם התגייסו למהלך הזה, ואני רוצה להודות לרכבת ולמנכ"ל – להשתתף בצערו - הוא בשבעה - וליו"ר ולכל האנשים ברכבת שעבדו לילות כימים כדי שהקו ייצא לפועל.

קרן טרנר-אייל: עבדו כל כך קשה כדי שזה ייצא לפועל.

קרן טרנר-אייל: נכון, הקו הזה עדיין בהרצה, והוא עוד לא מושלם, אבל הוא יצא לדרך.

קרן טרנר-אייל: בעיניי זה אחד הדברים הכי משמעותיים שאני לפחות עשיתי בעשייה הציבורית שלי.

קרן טרנר-אייל: אני התחלתי לעבוד בירושלים ב-2004.

קרן טרנר-אייל: הבטיחו לי שעוד שנתיים, עוד שלוש הרכבת.

קרן טרנר-אייל: סוף-סוף יש רכבת.

קרן טרנר-אייל: זה הישג מדהים לכל הנוגעים בדבר.

קרן טרנר-אייל: זה כבר נהיה ספורט לאומי לתקוף אותנו בתקשורת, והפוליטיקאים עושים את תפקידם.

איתן כבל: את מתמודדת באיזו מפלגה?

איתן כבל: כי הפתיח שלך...

קרן טרנר-אייל: עם כל הקשיים שיש לי בתפקיד, הקושי המרכזי הוא לפתוח בבוקר את העיתונים ולראות שעל אף שעשינו דברים מדהימים, הכול נורא.

קרן טרנר-אייל: ולא הכול נורא, ואזרחי מדינת ישראל צריכים לדעת זאת.

קרן טרנר-אייל: סוף-סוף לחצנו, ויש רכבת, והיינו עושים את זה גם בדיעבד, כי זו הדינמיקה של פרויקטים.

קרן טרנר-אייל: אם אתה לא יושב ולוחץ ונותן תאריך, זה פשוט לא קורה.

קרן טרנר-אייל: מי שחושב שהיה צריך שהכול יהיה מושלם לפני שהרכבת תצא לדרך, שיידע שכך לא בונים מדינה, כך לא עושים מהפכת תשתיות.

קרן טרנר-אייל: לא היינו מנצחים במלחמות ישראל ככה ולא היינו בונים ערים ככה.

קרן טרנר-אייל: לא הכול מושלם, אבל הרכבת יצאה לדרך.

קרן טרנר-אייל: הקו בהרצה, יש לנו הגבלה במספר הנוסעים, יש לנו תקלות שלאט-לאט ילכו ויפחתו.

קרן טרנר-אייל: נשפר את האופן שבו אנחנו מודיעים לאזרחים.

קרן טרנר-אייל: נתחיל לשלוח סמ"סים.

קרן טרנר-אייל: אנחנו כל הזמן הולכים ומשתפרים.

קרן טרנר-אייל: אנחנו מתנצלים בפני אלה שנתקעו ברכבות – זה מאוד מטריד אותנו, ונעשה הכול שזה לא יקרה.

קרן טרנר-אייל: הקו בטיחותי.

קרן טרנר-אייל: הוא בהרצה תפעולית, אבל הוא בטיחותי, ועדיין הייתי מעדיפה שכשיש הרצה של קו, וכל הגורמים יודעים שהוא בטיחותי – זו היתה הנחיה בלתי-מתפשרת של השר, לדאוג שהוא יהיה בטיחותי – רק זה היה, ו-ווידאנו שהקו בטיחותי, אז במקום שהרכבת תעשה הרצה ריקה, הרכבת עושה הרצה עם אנשים – עם רישום מראש, והנסיעה היא בחינם.

קרן טרנר-אייל: זה לגבי פתיחת הרכבת וגזירת סרטים.

קרן טרנר-אייל: זה לא המצב.

קרן טרנר-אייל: אנחנו לוחצים על הקו כבר שנים רבות.

איתן כבל: זה כאילו חבורה שהגיעה מחו"ל ואתם מדברים אתם ברחל בתך הקטנה.

איתן כבל: את לא שמה לב לטרמינולוגיה - כאילו מדברים – לוחצים אותם, מבקשים.

איתן כבל: אולי מכינים להם קפה לפני שהם יוצאים לעבודה.

קרן טרנר-אייל: למה אתה חושב שזה קרה אחרי ששנים זה לא קרה?

קרן טרנר-אייל: כי ישבנו ולחצנו ופתרנו חסמים ביחד ולא התפשרנו על שום דבר.

מירב מורן: אבל התפשרתם על הקרונות שלא הגיעו.

מירב מורן: אל תבטלי את זה.

מירב מורן: אולי תעני על השאלה שלי – למה אתם לא פותרים את זה בדרך הפשוטה?

קרן טרנר-אייל: לגבי הקרונות, התחזיות היו אחרות.

קרן טרנר-אייל: תנועת הנוסעים עלתה ב-36% בשלוש שנים.

קרן טרנר-אייל: זה חלק מהרפורמה בתעריפים שעשינו, וחלק מהקווים החדשים.

קרן טרנר-אייל: מי יותר דואג לפריפריה מאשר הפרויקטים האלה לבית שאן, לכרמיאל, לדרום, שדרות, נתיבות, אופקים חוברו לרשת – איך אפשר לומר שאנחנו דופקים את הפריפריה?

קריאה: נתתם ולקחתם.

קרן טרנר-אייל: תוכנית נתיבי ישראל היא בעיקר בפריפריה והנגשת הפריפריה למרכז.

קרן טרנר-אייל: לצערי, אין מספיק קרונות.

קרן טרנר-אייל: הזמנו בסוף 2017 קרונות.

קרן טרנר-אייל: הם מתחילים להגיע ויגיעו, וישפרו את המצב.

קרן טרנר-אייל: היינו צריכים להחליט איך תתחלק הפגיעה.

קרן טרנר-אייל: לצערי, היינו צריכים להחליט החלטה לא קלה – איך תתחלק הפגיעה.

רועי פולקמן: אפשר לוחות זמנים?

רועי פולקמן: זה חודש?

רועי פולקמן: שלושה חודשים?

רועי פולקמן: חצי שנה?

קרן טרנר-אייל: בניגוד למקומות אחרים, שבהם זה היה לבטל רכבת או לבטל רכבת אחת מתוך שתיים, בחיפה הקטנו את התדירות.

קרן טרנר-אייל: לקחנו רכבת שלישית בשעות השיא – בשעות השפל גם ככה לא היתה הרכבת הזו.

קרן טרנר-אייל: עכשיו החזרנו שתיים.

קריאה: החזרתם ארבע מעשרים.

קריאה: את מבינה שזה פלסטר?

קרן טרנר-אייל: בשעות השפל לא היו הרכבות האלה בכל מקרה.

קרן טרנר-אייל: בשעות השיא לקחנו רכבת בשעה, ועכשיו החזרנו לשתיים מתוך שלוש שעות השיא.

רועי פולקמן: ומתי זה יחזור למצב הקודם?

קרן טרנר-אייל: לאט-לאט נצליח להחזיר עוד ועוד.

קרן טרנר-אייל: מעמידים אוטובוסים גם כשאנחנו סוגרים קווים.

מירב מורן: מעמידים אוטובוסים, ולא פותחים להם נתיבי תחבורה ציבורית.

מירב מורן: הם עומדים יחד עם כולם בפקקים.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: יש דיון שלם על זה – את תוזמני.

קרן טרנר-אייל: יש הרבה מקומות בארץ עם נת"צים.

קרן טרנר-אייל: הכניסה לירושלים ולתל אביב – עם נת"צים.

קרן טרנר-אייל: בכביש החוף יש נת"צ.

קרן טרנר-אייל: יצאנו למכרז בכביש 4 לנת"צ.

קרן טרנר-אייל: אני מבינה שמי שאינו גורם מקצוע יכול לומר: קח צבע.

מירב מורן: גורמי המקצוע אומרים שזה מה שצריך לעשות.

אילן בן-סעדון: אני לא יוצא מפה עד שאני לא מקבל תשובה.

אילן בן-סעדון: תושבי מודיעין – אני לא הולך לוותר על זה.

אילן בן-סעדון: לא יכול להיות שחוסמים בפני תושבי מודיעין - למען מי?

אילן בן-סעדון: קרן, אני לא יכול ללכת עם תשובה כזו.

קרן טרנר-אייל: הגדלנו את מספר המושבים, ושריינו חלק מהמושבים.

אילן בן-סעדון: אין שום סיבה שתושבי מודיעין לא ייכנסו ויהיו כמו כל אחד ואחד.

אילן בן-סעדון: אנחנו לא סוג ז'.

אילן בן-סעדון: אנחנו תושבי מדינת ישראל, זכאים ומשלמים כרטיס כמו כולם, ונקבל את הזכות שמגיעה לנו.

אילן בן-סעדון: לא יסגרו קרונות בפני תושבי מודיעין מכבים רעות.

איתן כבל: תן לי להתייחס.

איתן כבל: קודם כל, הדיון הזה מנקודת המבט שלי, עדיין היה דיון שטחי לחלוטין.

איתן כבל: אני לא מתייחס אליו כאל הדיון.

איתן כבל: היו פה יותר מילים גבוהות מאשר התעסקות משמעותית עם הבעיות.

איתן כבל: אין מחלוקת – ואני אומר זאת גם בלשון הפוליטית הכי ברורה – שישראל כץ עושה עבודה מדהימה.

איתן כבל: אין ויכוח, ואני לא נדרש כל פעם לפני שאני צריך לומר משהו, לחזור.

איתן כבל: באמת.

איתן כבל: זו עובדה.

איתן כבל: אי-אפשר לקחת את זה ממנו.

איתן כבל: רואים את זה בכל מקום.

איתן כבל: אבל עדיין יש שתי נקודות מרכזיות – האחת – הטיפול בתחבורה הציבורית במכלול, ואנחנו עוסקים יחד אתכם, יחד עם האוצר, כדי לתת את המענים לנושא הזה, ויש פה כשל נקודתי.

איתן כבל: זה לא חדש.

איתן כבל: כשקודמיך התחילו את הפרויקט, כולם ידעו שזה פרויקט מסובך, שהוא יוצא דופן, כולם ידעו שמדובר בהליך שלא נעשה מעולם במדינת ישראל.

איתן כבל: זה לא חדש.

איתן כבל: כבר נכתבו דוחות של מבקר המדינה על זה.

איתן כבל: זה כל כך ישן, שכבר נכתבו דוחות.

איתן כבל: זה לא פרץ אתמול.

איתן כבל: אין מחלוקת, קובי – אני לא חולק עליך.

איתן כבל: אני יודע מה אתם עושים, אבל לא צריך להיסחף בעניין הזה כי המציאות היא של כשל.

איתן כבל: הפעולות שנעשות וההתייחסות לדברים הם של כשל.

איתן כבל: אי-אפשר למרוח את זה או להתייחס לזה אחרת.

איתן כבל: אני מבין.

איתן כבל: הרי אנחנו נמצאים בכאוס בכל הנוגע ללחצים בכבישים.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: לא צריך אותך, צריך אותי, שעולה – כמה עלה כביש ירושלים תל אביב החדש?

איתן כבל: מיליארד.

איתן כבל: היפה בו, שאם פעם לקח לי שעה ורבע, עכשיו לוקח לי שעה וחצי.

איתן כבל: אני נסעתי שלוש שעות.

איתן כבל: קרן, ליד הבית שלי 100 מטר, עליתי עליו.

איתן כבל: עד שנכנסתי לפה לקח לי שעתיים ו-45 דקות, כדי לדייק.

איתן כבל: בוא לא נהיה קטנוניים.

מירב מורן: כי אין נת"צ.

איתן כבל: קודם כל, איני במחלוקת אתך.

איתן כבל: יש נת"צ?

מירב מורן: לא.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סיימנו.

איתן כבל: אני פונה אליכם.

איתן כבל: עדיף שתעשו מסיבת עיתונאים – אני אומר זאת לך – ותגידו: זה המצב.

איתן כבל: אלה הכללים.

איתן כבל: אתם חייבים להחזיר לפריפריה את הקרונות.

איתן כבל: זו לא אמירה פופוליסטית שאני מנסה למצוא חן בעיני אנשים שאיני יודע מיהם.

איתן כבל: הם לא צריכים לשלם את המחיר.

קרן טרנר-אייל: החזרנו את הרוב.

איתן כבל: את צריכה להחזיר הכול.

איתן כבל: נקודה אחת.

איתן כבל: לפתוח את הקרונות הסגורים.

איתן כבל: תושבי ירושלים שנוסעים בחינם, ואיני מזלזל.

איתן כבל: אני מבין את זה.

איתן כבל: איני חי במדינת ללה לנד.

איתן כבל: לומר: יש תקופת הרצה.

איתן כבל: בתקופה זו אלו הקרונות – צפויות תקלות.

איתן כבל: נדע לתת לכם בסמ"סים – צריך לעשות צעד אחד אחורה, וזה קורה גם באירועים של חיי אדם.

איתן כבל: אנשים לוקחים צעד לאחור, מסתכלים על המציאות, אומרים: נכנסנו, הסתערנו, עכשיו אנחנו רוצים לסדר את הדברים לאחור.

איתן כבל: אתם חייבים.

איתן כבל: אנחנו נשגע אתכם, הם ישגעו אותנו, וזה לא ייגמר.

איתן כבל: זו לא פוליטיקה.

איתן כבל: זו מציאות של חיים.

איתן כבל: לא לכן יצביעו או לא יצביעו לישראל, או לא בגלל זה יצביעו או לא יצביעו לזה.

איתן כבל: אנחנו מדברים אתכם לא פוליטיקה.

איתן כבל: ישראל חושב כל הזמן פוליטיקה.

איתן כבל: לא אני.

איתן כבל: אנחנו צריכים לראות את הדברים כמו שהם.

איתן כבל: מה אני אוהב לדעת – אני יוצא בבוקר, מתי אני אמור להגיע, מה יהיה לי בדרך.

איתן כבל: כשאדם אומר: אני לוקח את הסיכון ועולה ברכבת בירושלים, לא יהיו 80,000 נוסעים אלא 40.

איתן כבל: עדיין יש להם אלטרנטיבות כאלה ואחרות של מה שכולנו עושים.

לאה ורון: יש גם הקו הארוך שלך הרכבת ממלחה.

איתן כבל: אלה שיוצאים היום, עושים סוף שבוע.

לאה ורון: לא.

לאה ורון: אני נוסעת בו.

איתן כבל: אני גם הולך לשוחח עם מבקר המדינה.

איתן כבל: אני חושב שהעניין הזה, למרות כל הדוחות שהוא כתב, ראוי לבדיקה מעמיקה.

איתן כבל: זה לא עניין של מה בכך.

איתן כבל: מישהו חייב, ולו רק לא הפרויקט הזה – איך צריכים דברים להיראות בשלבים הבאים.

איתן כבל: זה לא יכול להיות.

איתן כבל: אני מנסה לדעת, מתי הקו ייצא לדרך, קו מלא.

איתן כבל: מתי קרונות.

איתן כבל: אפילו החשכ"ל שישב פה לגבי הקרונות – אם אני עכשיו אומר לך שתיתני התחייבות כזו – לא לוקח.

איתן כבל: לא לוקח.

איתן כבל: כי הדיבורים היו דיבורים בעלמא של אצבע.

איתן כבל: בערך יהיו 141.

איתן כבל: זה לא זה.

איתן כבל: 2020.

איתן כבל: אני רק שומע את המספרים, אני נחרד.

קריאה: תביא אותם ללשכה שלך כל חודש, ותשאל אותם.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: אנחנו נצא למעקב.

איתן כבל: אני רוצה בעוד שבועיים דיון של שעתיים בוועדה כאן.

איתן כבל: יבוא המנכ"ל, יבוא יושב-ראש הרכבת.

איתן כבל: אני מבקש שיגיע החשכ"ל בכבודו ובעצמו.

איתן כבל: אני רוצה את כל הגורמים.

איתן כבל: אחת ולתמיד יישבו סביב שולחן, נציגי משטרת ישראל – אני מקווה שכבר יהיה לכם צילום של הרכב שאתו אתם נכנסים לתוך המנהרה, ואני לא אומר את זה בציניות.

איתן כבל: אם הייתי בין אלה שבתוך המנהרה, זה כמו להרגיש בתוך MRI.

איתן כבל: זה לא נעים.

איתן כבל: יצאה הודעה למשפחות, תהיו רגועים – קיבלו ביסקוויטים ומים.

איתן כבל: למי יש חשק לאכול ביסקוויטים כשאתה בתוך זה?

מירב מורן: לא להתבייש להודות בטעות.

מירב מורן: יעריכו אתכם אם תודו בטעות.

איתן כבל: באמת.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: זו גם לא טעות.

איתן כבל: גם הרווח הפוליטי שתקבלו בעניין הזה הוא לאין שיעור יותר גדול מכל בוקר שאף אחד לא יראה.

איתן כבל: רואים את זה כל יום.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.