ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 630, 2018-06-11 13:00

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני פותח את ישיבת ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים, אנשי הממלכה, אנשי המשטרה והמצטרפים, חבריי חברי הכנסת לכשיגיעו.

ניסן סלומינסקי: אני רואה פה גם את נציגת לשכת עורכי-הדין.

ניסן סלומינסקי: ברוכה הבאה.

ניסן סלומינסקי: כולכם ברוכים הבאים.

ניסן סלומינסקי: יפעת, את תובילי?

ניסן סלומינסקי: תסבירי לנו מה אנחנו עושים עכשיו.

יפעת רווה: מדובר בצו סדר הדין הפלילי, שעוסק בהעברת תיקים לטיפול התביעה המשטרתית.

יפעת רווה: כידוע, יש חלוקה בין התביעה המשטרתית לבין פרקליטות המדינה בתיקים,

ניסן סלומינסקי: עוון ופשע – שלוש שנים למעלה, למטה.

יפעת רווה: זה כבר לא עוון ופשע.

יפעת רווה: פעם זה באמת היה מחולק כך.

אלעזר שטרן: זה עדיין הכלל.

ניסן סלומינסקי: זה הכלל, ואנחנו רק מרבים ביוצאים מן הכלל.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שבאחד החוקים זה היה – לא בחוק הזה – היוצאים מן הכלל היו - - -

לילך וגנר: בחוק בתי המשפט.

אלעזר שטרן: בדן יחיד.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: בדן יחיד – גברו על הכלל.

לילך וגנר: דרך אגב, השבוע יש דיון בוועדת ארבל.

ניסן סלומינסקי: כך התחייבתם לנו.

לילך וגנר: התחייבנו.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

יפעת רווה: נכון, יש הרבה מאוד יוצאים מן הכלל, כי באמת נעשתה, במהלך השנים, עבודה פרטנית של כל עבירה לגבי מה מתאים לטיפול התביעה המשטרתית ומה מתאים לטיפול הפרקליטות.

יפעת רווה: הקריטריונים היו גם של חומרת עבירות, גם של רגישות וגם של מורכבות.

ניסן סלומינסקי: את אומרת שאנשי הפרקליטות יותר רגישים מהמשטרה?

יפעת רווה: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: אם זה קריטריון, אז - - -

יפעת רווה: כולם רגישים, אבל הקריטריון הזה הוא בגלל דרך העבודה.

יפעת רווה: נקבע שבפרקליטות יעסקו בעבירות החמורות יותר, והמומחיות התגבשה בהתאם, והתביעה המשטרתית – בעבירת האחרות והמומחיות התגבשה בהתאם.

יפעת רווה: כל סוג של עבירות דורש את המומחיות שלו, וזה לא עניין של האדם עצמו אלא של סוג ההתמחות.

ניסן סלומינסקי: זה כאילו שאנחנו אומרים שיש משטרה ויש פרקליטות, אבל יש לנו גם רשויות נוספות חוקרות.

ניסן סלומינסקי: איפה הן בתמונה?

ניסן סלומינסקי: יש את רשות ניירות ערך או אחרים.

יפעת רווה: יש רשויות שבאמת יש להן, בעיקר בעבירות הסדר, את העבירות שהן בתחום ההתמחות שלהן.

יפעת רווה: דרך אגב, זה גם רשויות מקומיות; יש עבירות שהן לגבי חוקי עזר שהמדינה פחות עוסקת בהן.

יפעת רווה: יש משרדי ממשלה עם התמחויות ספציפיות, ואנחנו רואים את זה הרבה פה בעבירות מנהליות ועבירות קנס.

יפעת רווה: יש, למשל, למשרד החקלאות ולהגנת הסביבה.

ניסן סלומינסקי: כל זה נשאר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא נוגעים בזה?

יפעת רווה: זה נשאר, ואנחנו לא נוגעים בזה.

יפעת רווה: היו תיקוני חקיקה שהחמירו ענישה, וכשמוחמרת הענישה – אוטומטית, אם אנחנו לא כותבים אחרת ולא קובעים את זה בחריג, העבירה עוברת, במקרה הזה, לפרקליטות.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

יפעת רווה: הצו הזה בא להחזיר את המצב, כיון שלא הייתה כוונה להעביר את הטיפול, כך שהמשטרה תעסוק בו.

יפעת רווה: בנוסף, העיר לנו, בצדק, היועץ המשפטי של הוועדה בקשר לאחת העבירות, ותכף נפרט את זה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו פה בוועדה החמרנו בנושא אנשי חינוך.

יפעת רווה: נכון.

יפעת רווה: זה לא אנשי חינוך, אלא זה בעצם גם כמדובר על מקצועות חירום אחרים.

יפעת רווה: בעקבות ההערה, אנחנו בדקנו את הנושא, ויש הסכמה שגם למען האחידות – לא מדובר בהרבה תיקים, והמשטרה תפרט, אלא בתיקים בודדים במהלך השנים – וגם את זה, מבחינתנו, אפשר להוסיף לצו כדי שזה יועבר למשטרה.

יפעת רווה: בנוסף, יש תיקון שהוא בנושא ערעורים בתעבורה, בעקבות איזה שהוא פסק-דין שאנחנו גם אותו מבקשים להוסיף לצו.

יפעת רווה: אם הכלל מקובל, אנחנו יכולים לעבור אחד-אחד.

יפעת רווה: אם יש שאלות, אנחנו נשיב.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה להגיד משהו על העיקרון או שאתה רוצה שהם יתחילו אחד לאחד?

אלעזר שטרן: השאלה היא האם לא כדאי, סתם... ברמה הטכנית, אני מציע שאולי באמת כל פעם שמחמירים עבירה, פשוט אוטומטית לחשוב - - -

יפעת רווה: נכון.

יפעת רווה: אנחנו באמת עכשיו הוצאנו מייל אצלנו בעקבות הדבר הזה.

אלעזר שטרן: אחרת, כל פעם שיחמירו עבירה, זה עוד פעם להביא צו.

יפעת רווה: בהחלט.

יפעת רווה: הוצאנו מייל אצלנו.

ניסן סלומינסקי: מעין זה, אנחנו רצינו לעסוק בנושא שכול חוק שעובר אוטומטית – להחיל אותו גם על תושבי ישראל ביהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: כך זה היה פעם, וצריך להיות.

ניסן סלומינסקי: כך לפחות היא ההנחיה של הפרקליטות גם, אלא שזה עדיין לא באופן אוטומטי.

ניסן סלומינסקי: אבל, צריך.

יפעת רווה: זה רלוונטי כאן?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: זה נאמר כללית.

ניסן סלומינסקי: אני אמרתי על הרעיון שהוא אמר.

יפעת רווה: באמת מה שאלעזר אמר – אנחנו הוצאנו אצלנו, ואנחנו נשתדל להיות מודעים ושבעתיד נשים לב כשנעשה תיקון חקיקה שבו מחמירים.

ניסן סלומינסקי: אולי למשטרה יש מה לומר עוד בחלק העקרוני?

נצ"מ שרית פליפסון: אני ראש מחלקת תביעות תעבורה.

ניסן סלומינסקי: ברוכה הבאה.

נצ"מ שרית פליפסון: בעצם, אני כאן בשל התיקון, שמבחינתנו הוא יחסית קטן, של סעיף 57 לפקודת התעבורה שמחליט על הגשת ערעור לבית המשפט המחוזי, כשאנחנו רוצים, בעצם, להסמיך את התביעות – אני זו שאחראית על ניהול התביעות – מה שפרקליטות המדינה - - -

ניסן סלומינסקי: כדי שתוכלו להופיע גם במחוזי?

ניסן סלומינסקי: כדי שתוכלי להופיע גם במחוזי?

נצ"מ שרית פליפסון: אנחנו מופיעים היום במחוזי בעררים, אלא שבסעיף הספציפי המיוחד הזה רק בהשבתת כלי רכב, באיסור מנהלי על שימוש בכלי רכב, בניגוד למשל להשבתה או לפסילה מנהלית של אדם, פשוט קבעו שהערער לבית המשפט המחוזי ייחשב כערעור, ומי שמופיע היום בערעורים זה הפרקליטות.

נצ"מ שרית פליפסון: כך שיש פה איזה שהוא פער.

ניסן סלומינסקי: אז את רוצה לקבל דרגה שגם בערעור אתם תוכלו להופיע במחוזי - -

נצ"מ שרית פליפסון: לא.

ניסן סלומינסקי: - - או להגדיר את זה לערער במקום ערעור?

נצ"מ שרית פליפסון: להגדיר את זה לערער במקום ערעור.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: מה אכפת היה לך לעשות קפיצה שתוכלי להופיע?

נצ"מ שרית פליפסון: לא אכפת לי.

נצ"מ שרית פליפסון: בשמחה.

נצ"מ שרית פליפסון: גם כך אנחנו מופיעים במחוזי.

נצ"מ שרית פליפסון: אני פשוט חוששת.

יפעת רווה: מעבר למה שכתוב כאן?

נצ"מ שרית פליפסון: נציגי הפרקליטות נמצאים כאן?

יפעת רווה: שרית, לא הבנתי.

יפעת רווה: מעבר למה שכתוב כאן?

נצ"מ שרית פליפסון: לא מעבר למה שכתוב כאן.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: זה גם כתוב.

ניסן סלומינסקי: זה גם מופיע.

יפעת רווה: לא הבנתי אם זו הערה - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: היא הסבירה את החלק שלהם בחוק.

ניסן סלומינסקי: זה גם מופיע פה.

יפעת רווה: בסדר.

יפעת רווה: גם בעניין זה הייתה הערה טכנית של אלעזר.

אלעזר שטרן: הערת ניסוח קלה.

יפעת רווה: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: בואו ונתחיל להתקדם.

יפעת רווה: הסעיף הראשון הוא תקיפת עובד חינוך לפי סעיף 382א(ד) לחוק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו העברנו את זה משלוש שנים לחמש שנים.

יפעת רווה: נכון, ואז צריך להחריג אותו.

יפעת רווה: בנוסף, לפי ההערה של היועץ המשפטי, זה גם את סעיף קטן (ג) שזה תקיפת עובד חירום שדינו של העובר עליה הוא מאסר חמש שנים.

אלעזר שטרן: אבהיר.

אלעזר שטרן: היום, בסעיף 382א לחוק העונשין יש את העבירה הבסיסית של תקיפת עובד ציבור שהיא שלוש שנים, ואז יש שלוש חלופות מוחמרות יותר.

אלעזר שטרן: אתחיל מהסוף להתחלה: חלופה אחת היא באמת התקיפה של עובד חינוך, חלופה נוספת היא תקיפה של עובד חירום, כשהכוונה היא לרופאים, אחיות וכו', וחלופה נוספת היא בעצם תקיפה בנסיבות מחמירות.

אלעזר שטרן: בכול אחת מהחלופות האלה העונש מוחמר משלוש שנים לחמש שנים.

אלעזר שטרן: בעצם, הנוסח המקורי של ההצעה היה, בגלל שהוחמרה החלופה של תקיפת עובד חינוך משלוש שנים לחמש שנים, להשאיר את זה בידי התביעה המשטרתית.

אלעזר שטרן: ההערה שלי – שהתקבלה – הייתה שבעצם גם את נושא הרופאים, עובדי חירום; אין הבדל מהותי בינם לבין עובדי חינוך.

אלעזר שטרן: אבל, בכול זאת, את הנסיבות המחמירות כן השארתם.

יפעת רווה: כן.

יפעת רווה: נסיבות מחמירות זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: יש כמה הצעות חוק להחמיר בעוד כמה סקטורים.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאם זה יגיע ויחמירו, פה אוטומטית נחריג את זה?

לילך וגנר: או שנקווה שלא יגיעו.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר לדעת.

ניסן סלומינסקי: זה תלוי.

ניסן סלומינסקי: אם זה נהפך לדבר נפוץ מאוד וכו' - -

יפעת רווה: נשמח לקבל מחקר שמראה שההחמרות בחוק באמת - - -

ניסן סלומינסקי: - - וצריכים לעצור או שיש כאן עניין אידיאולוגי, נושא של חינוך.

ניסן סלומינסקי: אבל, אוקיי, עשינו את זה כבר, אז לא צריך עוד פעם לחזור.

יפעת רווה: בדברים האלה אנחנו פשוט נשמח לראות אם יש מחקרים שהדברים האלה מועילים, כלומר האם ההחמרה בחוק מועילה, למיגור תופעה.

אלעזר שטרן: דווקא מחקרים מראים שהעניין של האכיפה יותר משמעותי.

יפעת רווה: זה להחלטת הוועדה אם היא מקבלת את בקשתנו בנושא זה.

ניסן סלומינסקי: סעיף 2 זה מה שאת דיברת, שרית, נכון?

שרית פליפסון: כן.

יפעת רווה: לא, לא.

יפעת רווה: לפני זה יש את נושא הסעה בנסיבות מחמירות לפי חוק הכניסה לישראל.

ניסן סלומינסקי: תסבירי.

יפעת רווה: גם זה סעיף של החמרת ענישה, שאף אחד לא התכוון על-הדרך להעביר אותו לטיפול הפרקליטות.

יפעת רווה: אנחנו מציעים להחריג גם אותו.

יפעת רווה: הנושא השלישי זה מה ששרית הסבירה בנושא התעבורה.

ניסן סלומינסקי: את כן משאירה את זה כערעור.

נצ"מ שרית פליפסון: זה נושא של הפרקליטות, ואנחנו משאירים את זה כערעור.

ניסן סלומינסקי: כערעור, ולמרות הכול שתהיה לכם הסמכות להופיע.

נצ"מ שרית פליפסון: להופיע בבתי משפט.

נצ"מ שרית פליפסון: שמנו לב שזה נטל מאוד - - -

ניסן סלומינסקי: מה ההבדל בין ערעור לערער.

נצ"מ שרית פליפסון: ערער זה החלטת ביניים או צעדים מנהליים.

נצ"מ שרית פליפסון: כאן, במקרה הזה, פשוט לקחו את העבירות הספציפיות האלה וראו בהן שפנייה למחוזי תהיה כערעור, בגלל שמדובר בפגיעה ברכושו של אדם או בשימוש ברכוש כמו רכב.

נצ"מ שרית פליפסון: אבל זה עדיין בליבת העשייה של התביעה המשטרתית ולא של הפרקליטות.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: יש מישהו שרוצה להתנגד או עכשיו להגיד את דברו?

ניסן סלומינסקי: איציק?

איציק פרי: אני מקווה ששומעים אותי.

איציק פרי: אני איציק פרי, מורה לחינוך גופני בעבר.

איציק פרי: אני מבקש להבין: בהחמרה של השלוש שנים לחמש שנים יהיה פרסום או שזה לא יהיה מפורסם?

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא עושים עכשיו את ההחמרה ואומרים שזה היה שלוש שנים ועכשיו אנחנו מחמירים.

ניסן סלומינסקי: את זה כבר עשינו.

ניסן סלומינסקי: זה חוק שקיים, כמו כל חוק אחר שעבר פה, ואני מניח שנעשה לו הפרסום וכו'.

ניסן סלומינסקי: עכשיו הנושא הוא רק - - -

איציק פרי: סליחה, לא הפרסום של החוק, אלא הפרסום של העבירה.

ניסן סלומינסקי: כאן מדובר רק על איזו פרוצדורה, כלומר מי ימשיך לטפל בזה, התביעה המשטרתית או פרקליטות המדינה.

איציק פרי: לפי ההצעה, זה עובר לפרקליטות המדינה.

ניסן סלומינסקי: לא, הפוך.

קריאה: לתביעה המשטרתית.

ניסן סלומינסקי: הפוך.

ניסן סלומינסקי: מאחר ולפני החוק זה היה שלוש שנים וזה היה בטיפול התביעה המשטרתית, למרות ששינו משלוש שנים לחמש שנים הם ימשיכו לטפל.

איציק פרי: סליחה.

איציק פרי: הבנתי לא נכון.

איציק פרי: חשבתי שלא יהיה לזה פרסום.

איציק פרי: אני טועה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: הפרסום יהיה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אם אין לאף אחד התנגדות – אני רואה שאתה מסתכל על השעון.

ניסן סלומינסקי: אתה שואל מה נעשה בזמן הנותר.

אלעזר שטרן: יש מספיק מה לעשות.

אלעזר שטרן: ברוך השם.

ניסן סלומינסקי: אני צריך לעשות גיוס של הקואליציה כדי להצביע.

ניסן סלומינסקי: ..

ניסן סלומינסקי: זה צו סדר הדין הפלילי (העברת תיקים לטיפול התביעה המשטרתית), התשע"ח-2018, שכולל פה באמת את שני הסעיפים.

ניסן סלומינסקי: קרא את זה, בבקשה.

יפעת רווה: אלעזר, רק רגע.

יפעת רווה: יניב מבקש לבדוק עוד נקודה בנושא הנסיבות המחמירות.

יפעת רווה: האם אפשר דקה אחת?

יניב ואקי: אנחנו לא ליבנו את זה עד הסוף, ואנחנו רוצים לדבר עם המשטרה, אבל נראה שגם את העבירות של תקיפת עובדי ציבור בנסיבות מחמירות נכון שזה יהיה אצל התביעה המשטרתית.

אלעזר שטרן: זו הייתה אחת השאלות גם אתמול וגם היום.

יניב ואקי: אז אני מתנצל.

ניסן סלומינסקי: אתה יכול בטלפון אחד לבדוק את זה?

יניב ואקי: אני חושב שכן, ורק צריכים לחכות.

יניב ואקי: ניסיתי כבר ויש המתנה.

יניב ואקי: אין שום היגיון, ואני לא צופה שום התנגדות.

יניב ואקי: בכל זאת, אנחנו רוצים לבדוק.

יניב ואקי: האם אפשר לקבל אפילו שהות של כמה דקות, כדי לברר?

יניב ואקי: אחרת, זה באמת יוצר איזו שהיא - - -

ניסן סלומינסקי: אתן לך.

ניסן סלומינסקי: רק תעשה את הבדיקה.

אסף פרידמן: יש לכם 35 דקות.

יניב ואקי: 35 דקות זה נראה לי הרבה.

ניסן סלומינסקי: לא, אין לך 35 דקות.

חפציבה צנעני: תאמר שאתה מחדש.

ניסן סלומינסקי: אני לא מחדש.

ניסן סלומינסקי: לא הפסקתי, אז אנחנו.

ניסן סלומינסקי: ..

אסף פרידמן: הכול נכנס לפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: תקרא.

יפעת רווה: תקיפת עובד ציבור לפי - - -

אלעזר שטרן: לא צריך.

אלעזר שטרן: תקיפת עובד ציבור לפני סעיף 382א(ב), (ג) או (ד).

יפעת רווה: א – רבתי.

יפעת רווה: א(ב), (ג) ו-(ד).

אלעזר שטרן: כן.

יפעת רווה: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: בסדר?

ניסן סלומינסקי: מקובל הנושא?

יפעת רווה: נכון?

יפעת רווה: למישהו מהמשטרה יש - - -?

עדי טל-נוסבוים: כן.

אלעזר שטרן: גם פה אנחנו נעשה איזה שהוא תיקון ניסוחי קטן, אבל לא משהו משמעותי.

אלעזר שטרן: פשוט בגלל שהמונח "או ערעור" כבר מופיע לפני כן, אנחנו נאמר "או ערעור לפי סעיף 57ה' או 60".

אלעזר שטרן: זה ממש עניין ניסוחי.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את הצו – ירים את ידו?

ניסן סלומינסקי: בעד הצו – 1

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: רבותי, הצו אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה, ותודה לכם.