ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 976, 2018-02-26 13:05

משה גפני: אני פותח את הישיבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לפרק ז' – שונות, סעיפים 36, 37.

משה גפני: קרן למפעלים במצוקה.

משה גפני: מי מציג את החוק הזה?

עידו סופר: צהרים טובים.

עידו סופר: רכז תעשייה במשרד לאגף תקציבים.

עידו סופר: ראשית, אני אומר שמנכ"ל משרד האוצר צפוי להצטרף אלינו ברגע שהוא - -

משה גפני: כן, אני דחיתי את זה בגללו.

עידו סופר: אז הוא - -

קריאה: הוא פה, בוועדה הסמוכה.

משה גפני: מה זה הוועדה הסמוכה?

איתן ברושי: - - - שלוש ועדות באותו זמן.

משה גפני: לא, מה זה הוועדה הסמוכה?

משה גפני: אני שיניתי את זה, עשיתי את היום בצהרים על פי בקשתו.

איתן ברושי: גפני, מה אתה רוצה?

איתן ברושי: זו לא פעם ראשונה, התרגלנו.

מיקי רוזנטל: אני מציע שנצביע ונוציא את זה בכלל מחוק ההסדרים.

משה גפני: לפי דעתי, האוצר רוצה את זה אז אני מבקש להירגע.

עידו סופר: אפשר להציג את החוק?

משה גפני: בבקשה, תציג.

עידו סופר: קודם כל, מדובר כאן בנושא שקרוב ללב הוועדה, שנידון לא מעט והוא בעל היסטוריה.

עידו סופר: גם עברנו על כל הפרוטוקולים מ-2009,2010,2011, ומדובר כאן בסופו של דבר בהמשך להקמת הקרן למפעלים במצוקה בשנת 2016, אנחנו רוצים לבצע אסדרה של התביעה שמעוגנת כאן בחוק.

עידו סופר: רק אני אומר כרגע איפה אנחנו עומדים מבחינת הסוגיה הזאת: החוק למעשה קבע בשנת 2009 שתתבצע גביה של תשלום חלקי של דמי הבראה וכן גביה של שעות יום חופש מהמגזר הפרטי לשתי מטרות: מטרה אחת היתה פינוי מקורות תקציבים מהמגזר הציבורי הממשלתי, ומקור שני היה מהמגזר הציבורי הלא-ממשלתי והמגזר הפרטי לטובת קרן למפעלים במצוקה באותה עת.

עידו סופר: עם השתלשלות העניינים בסופו של דבר, בשנת 2015, שר האוצר פרסם צו שכלל 685 גופים להעברת כספים מהמגזר הציבורי הלא-ממשלתי לטובת אותה קרן.

עידו סופר: עד כה הועברו 190 מיליון שקלים מתוך סכום משוער על ידינו של כ-250,260 מיליון שקלים.

עידו סופר: כלומר, קיים כאן איזה שהוא פער של כ-60 מיליון שקלים שטרם נגבו ועוד רגע אתייחס לזה.

עידו סופר: לגבי הקרן עצמה – בקרן כאמור יש 190 מיליון ₪ מהקמתה בשנת 2016.

עידו סופר: היא הקצתה סיוע לשבעה מפעלים בסכום כולל של כ-41.5 מיליון ₪.

עידו סופר: אני לא אזכיר את השמות אבל יו"ר הוועדה מכיר אותם היטב - -

מיקי לוי: רובם בשנה האחרונה או בשנתיים האחרונות.

משה גפני: נכון.

עידו סופר: נכון.

מוסי רז: רוב השבעה - - -, מה זה שבעה?

מוסי רז: זה כלום.

מיכל בירן: - - -

נירית איבי: רק שניה, כשאתה אומר שזה כלום – אני נירית, יועצת למנכ"ל משרד האוצר, רק בוא נראה כמה פנו לקרן ולא קיבלו, שזו גם שאלה חשובה שצריכה להישאל - -

מיכל בירן: כמה?

נירית איבי: שמונה.

מוסי רז: אז אולי לא יודעים עליה.

מוסי רז: ..

נירית איבי: לא, לא, זה לא שלא יודעים עליה - -

קריאות: - - -

איתן ברושי: באוצר נותנים אגוזים למי שאין שיניים.

משה גפני: תגידו, הקרן למפעלים במצוקה, אם ההגדרה היא נכונה, זה גמ"ח?

מיקי לוי: כן.

משה גפני: אז זה שייך לחוק הגמ"חים.

משה גפני: זה נכון שנותנים רק הלוואה?

משה גפני: אז לפחות שזה יהיה גמ"ח.

איתן ברושי: מה נתנו לשתולה?

איתן ברושי: מה נתנו לשתולה?

מיקי לוי: שתבינו חברים, זה לא כסף ממשלתי, זה כסף של הציבור.

מיקי לוי: ב-2009 חוקק חוק שמורידים יום חופש מכל עובד בכל מגזר.

משה גפני: מיקי, בוא ניתן להם להסביר אבל עידו, אני רוצה רק שתאמר את ההסבר המלא.

עידו סופר: אני מכוון לשם.

עידו סופר: אני מבקש לדבר מאל"ף עד ת"ו.

עידו סופר: אם יש שאלות אנחנו נענה.

עידו סופר: אגב, רק כאמירה, אפשר לא לעשות שום דבר.

עידו סופר: החוק הזה - מדובר פה בדוחות של מבקר המדינה אחד על גבי השני – אפשר לא לעשות כלום.

עידו סופר: באנו לכאן עם רצון להסדרה, אפשר לעשות את זה טוב או לא טוב אבל זאת הכוונה שלנו לפחות.

משה גפני: תגיד מה אתה מציע לנו.

עידו סופר: לגבי הקרן: הקרן עצמה מנוהלת בראשות מנכ"ל משרד האוצר.

עידו סופר: יש בעצם ארבעה חברים באותה ועדה: מנכ"ל משרד האוצר, מנכ"ל משרד הכלכלה, נשיא התאחדות התעשיינים ויו"ר ההסתדרות, כשההחלטה מתקבלת פה אחד.

עידו סופר: המנגנון - -

משה גפני: אני חבר של מנכ"ל משרד האוצר, למען הגילוי הנאות.

משה גפני: זה עוד מזמן "ערבה מיינץ".

משה גפני: אני רק שואל למה בראש עומד מנכ"ל משרד האוצר?

משה גפני: זה משרד הכלכלה.

עידו סופר: זה החלטת הממשלה, רק שתדע.

עידו סופר: הטיפול עצמו - -

משה גפני: זה הממשלה אבל זה משרד הכלכלה.

מיקי רוזנטל: עזוב החלטת הממשלה.

מיקי רוזנטל: שואל אותך היושב ראש, הרי מדובר בעניינים של משרד הכלכלה - -

עידו סופר: לא מדובר - -

מיקי רוזנטל: זה ליבת העשייה של משרד הכלכלה.

מיקי רוזנטל: מה זה לא?

עידו סופר: הקרן עצמה לא הוקמה עד שנת 2016 לאחר שהיתה החלטת ממשלה שקבעה מי הגוף שמוביל אותו.

עידו סופר: החלטת הממשלה קבעה שזה מנכ"ל משרד האוצר.

עידו סופר: התפעול עצמו מתבצע על ידי הסוכנות לעסקים קטנים בצורה טובה ולהם יש את המומחיות בנושא אבל קבלת ההחלטות היא בסוף מי שהוביל את פרסום הצו ומי שמוביל את הדיונים זה מנכ"ל משרד האוצר וזה בסדר.

נירית איבי: וגם מי שהרים את הכפפה לעשות את הקרן הזאת זה מנכ"ל משרד האוצר.

עידו סופר: לגבי המנגנון עצמו של הקצאת הכספים - -

משה גפני: אני חושב שאפשר לתת לו להדליק משואה.

נירית איבי: גם אני.

משה גפני: מה גם את?

נירית איבי: חושבת שכדאי לתת לו להדליק משואה, אם דעתי נחשבת אדוני.

משה גפני: אבל לעמוד בראש הקרן צריך מישהו ממשרד הכלכלה.

משה גפני: הלאה.

מיקי רוזנטל: בוא נאמר ככה: ההתנהלות סביב הקרן הזאת זה לא בדיוק שיא היעילות של החקיקה שהייתי רוצה.

מיקי רוזנטל: זה התחיל ב-2009 ואנחנו עומדים עכשיו בלי שחצי המדברים ברורים.

עידו סופר: אתה צודק חבר הכנסת רוזנטל, בסופו של דבר צריך להבין שהיה שם מנגנון מאוד סבוך שדרש הסכמה פה אחד מכל הגופים.

עידו סופר: עד שהדבר הזה נפתר אז היו מחלוקות.

משה גפני: עידו, תמשיך להסביר.

משה גפני: יש פה השגה – זאת לא השגה פרסונלית חס וחלילה אלא היות ומי שמטפל בנושא הזה של מפעלים במצוקה במשרד הכלכלה, ברור שהיה צריך לעמוד מישהו ממשרד הכלכלה.

משה גפני: תמשיך הלאה.

עידו סופר: בסדר גמור.

עידו סופר: לגבי הקרן, רק לומר איך הכספים מוקצים: בסופו של דבר, מדובר פה – היה כאן איזה שהוא מתח בין איך מסייעים למפעל שהוא בעל כדאיות כלכלית וזאת מבלי לעשות איזו שהיא בדיקה שתיקח עוד מספר חודשים רבים היות ומדובר על הקצאה למפעל ספציפי.

עידו סופר: ובסוף המודל שהוסכם על ידי כל החברים, כולל ההסתדרות והתעשיינים הוא שמדובר פה בסוף שבמידה ומזרימים כסף לאותו עסק שנמצא במצוקה, אז יש מישהו שבאמת מאמין שהעסק הזה יכול להמשיך ולפעול, וזה מנגנון שהוא חכם - או שזה השקעת בעלים או שזה משקיע חיצוני, והקרן נותנת מצ'ינג.

עידו סופר: אגב, לעניין הלוואה – סופו של דבר זו הלוואת בלון ל-10 שנים.

עידו סופר: מבחינתנו, זה בסוף ריבית פריים.

עידו סופר: אם מישהו מסתכל על זה בתור השקעה, אז בסוף הדרך הוא רואה השקעה שהוא מקבל את מלוא התשואה בעוד שהמדינה מקבלת רק את החלק שלה כדי שהיא תוכל להמשיך ולעזור למפעלים אחרים.

עידו סופר: ולכן, זה מגדיל את הכדאיות בצורה משמעותית.

עידו סופר: וזה המנגנון שכל החברים הרלוונטיים הסכימו שהוא מנגנון נכון, שמאפשר באמת לתת את הסיוע.

איתן ברושי: מצ'ינג למה?

עידו סופר: כלומר, אם משקיע מביא לדוגמה 10 מיליון שקלים, המדינה נותנת הלוואה של 10 מיליון וביחד הוא לוקח את הכסף.

מיקי רוזנטל: זה הקרן נותנת, לא המדינה.

משה גפני: כן, זה לא המדינה.

משה גפני: המדינה לא נותנת כלום.

עידו סופר: סליחה, אני מתקן: הקרן.

איתן ברושי: אז אני שואל: ומה קורה למין שאין מצ'ינג?

איתן ברושי: אז הוא טכס אשכבה?

עידו סופר: לא, זאת שאלה.

עידו סופר: תראה, גם אם יש עסקים שמגיעים לכונס נכסים, והיו לנו לא מעט עסקים כאלה - -

איתן ברושי: ראינו את זה גם בשתולה.

עידו סופר: נכון.

עידו סופר: בסוף הגיע משקיע חיצוני.

נירית איבי: או שאפשר לעשות השקעת בעלים.

איתן ברושי: בסדר, בשביל זה לא צריך אותנו.

נירית איבי: לא, אבל מה שאני אומרת זה שיש אפשרות לעשות מצ'ינג להשקעת בעלים.

איתן ברושי: גפני, המשמעות היא שזה שקל מול שקל ואין הלוואה נטו.

איתן ברושי: זה נכון שתמיד זה מצ'ינג - -

נירית איבי: זה יכול להיות גם ביחס יותר גבוה, זה לאו דווקא שקל מול שקל.

נירית איבי: יש תקנון של הקרן.

איתן ברושי: אבל זה תמיד מצ'ינג.

עידו סופר: זה תמיד מצ'ינג, בוודאי כי בסוף הדרך שלנו לראות שהעסק הוא בעל כדאיות כלכלית הוא שמישהו חיצוני עשה את הבדיקה הנאותה והולך לשים שם כסף, וזה מנגנון שהוא לטעמנו - -

נירית איבי: - -

מיקי רוזנטל: כמה כסף יש עכשיו בקרן?

עידו סופר: יש בקרן 190 מיליון והוקצו - -

איתן ברושי: היה 190 - - -

משה גפני: רבותי.

מיקי רוזנטל: היה יכול להיות יותר, נכון?

עידו סופר: מטרת התיקון שאנחנו מבקשים להביא, אפשר לומר שיש כאן שתי מטרות עיקריות: 1.

עידו סופר: זה החלת פקודת מיסים גביה על הסכומים של הגופים הציבוריים הלא-ממשלתיים שלא העבירו את הכסף לקרן.

עידו סופר: יש עליהם את החובה להעביר אבל חלקם לא העבירו ולכן, יש עוד להערכתנו כ-60 מיליון שקלים שלא הועברו אלינו ובעצם לא ניתן להקצות אותם.

איתן ברושי: אבל זה רק באזורי עדיפות לאומית.

משה גפני: מאיפה?

עידו סופר: ממעסיקים ציבוריים שאינם ממשלתיים.

עידו סופר: אפשר לתת פירוט, מדובר גם על חברות ממשלתיות - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: יש שלושה סוגים: יש ממשלתיים, עובדי מדינה.

משה גפני: יש את העסקים הציבוריים ויש עסקים פרטיים.

משה גפני: על מה מדובר?

עידו סופר: נכון.

עידו סופר: אז כפי שאמרתי בהתחלה, יש את המגזר הפרטי ועוד רגע נדבר עליו, שזה יהיה נושא שאני מניח שגם שגית תעלה אותו.

עידו סופר: נשים אותו רגע בצד.

עידו סופר: יש את המגזר הציבורי הממשלתי – אותם סכומים הופחתו כבר.

עידו סופר: מי שמתוקצב באופן ישיר או עקיף על ידי המדינה, הופחתו כבר בשנת 2009 וזה היה לפינוי מקורות תקציביים.

עידו סופר: ויש את המגזר הציבורי הלא-ממשלתי, שהוא נשוא הדיון וממנו גם הופחתו דמי ההבראה.

עידו סופר: חלק מהכסף הזה הועבר, וחלק הופרש בשנת 2009 אבל לא הועבר אל הקרן.

עידו סופר: ולכן, פקודת המסים גביה מדברת רק על אותם גופים ציבוריים לא-ממשלתיים שלא העבירו את הכסף לקרן.

עידו סופר: זו המטרה.

עידו סופר: אז כדי שנוכל באמת לבצע את אותה גביה וכדי שלא יהיה פה את חוסר השוויון הזה שרשות מקומית אחת העבירה ורשות מקומית אחרת לא העבירה, ניתן גם לתת דוגמאות אבסורדיות - -

משה גפני: בשביל זה אתם מביאים את החוק.

עידו סופר: זו המטרה המרכזית.

עידו סופר: המטרה השנייה היא באמת ביטול הגביה מהמגזר הפרטי, שבהקשר זה הנושא הזה נדון, עברתי גם על הפרוטוקולים שבהם נשאלו הסוגיות.

עידו סופר: מה שאנחנו ראינו בהיבט הזה זה שכבר ב-2011 כן היתה הבנה שלא מבוצעת אותה גביה, גם לפי מה - - -

איתן ברושי: זה רק באזורי עדיפות לאומית?

עידו סופר: ההקצאה עצמה של הקרן?

עידו סופר: כן.

עידו סופר: גם שם יש קושי יותר למצוא עבודה אבל זה אפשר להתייחס עוד רגע.

עידו סופר: אותו ביטול גביה מהמגזר הפרטי לא עוגן בחקיקה - -

משה גפני: זאת אומרת, יש שתי מטרות לחוק הזה:

משה גפני: האחד זה שיהיה שוויון במפעלים הציבוריים, לקחת תנאים מאלה שלא העבירו - -

עידו סופר: הכסף הזה הופרש.

נירית איבי: זה רק הליכי גביה.

משה גפני: כן, הליכי גביה.

משה גפני: והדבר השני זה שהגופים הפרטיים – עידו, אנחנו מהבוקר פה מתמודדים עם הבעיות.

משה גפני: הדבר השני זה לא לקחת מהגופים הפרטיים.

עידו סופר: נכון, שלמעשה לא הפרישו.

משה גפני: שגית, את רוצה להתייחס לעניין הזה, למה גופים פרטיים לא?

שגית אפיק: לא, אני רוצה להתייחס לפרוצדורה.

שגית אפיק: הקרן הזאת הוקמה בשנת 2009, החקיקה שלה הובאה לוועדת העבודה והרווחה.

שגית אפיק: זאת היתה חקיקת מסגרת, לא היו בה פרטים לגבי הקרן.

שגית אפיק: היועצת המשפטית של הוועדה, עורכת הדין נעה בן שבת, הבהירה במילים מאוד חריפות את חברי הוועדה, שלמעשה הם מחוקקים דבר שאין להם מושג מה יש בו למעט הגביה מעובדי המגזר הציבורי והרצון לגביה מעובדי המגזר הפרטי.

שגית אפיק: לא היה שם שום קריטריונים לקרן, תנאים, תכליות, ויתר ההסברים שהיו דרושים בחקיקה מהסוג הזה - -

משה גפני: היא אמרה את זה בכתב?

שגית אפיק: היא אמרה את זה בעל-פה לפרוטוקול במילים מאוד חריפות וארוכות, והיא הסבירה את הדברים.

ג'מאל זחאלקה: שעו או לא שעו?

שגית אפיק: זה נחקק אבל.

שגית אפיק: החקיקה נעשתה במסגרת חוק ההתייעלות לשנים 2009-2010 אבל למעשה, למעט הגביה מעובדי המגזר הציבורי, אני מבינה שלא קרה שום דבר.

שגית אפיק: בשלב מסוים הוצאו צווים לדחיית הגביה מהמגזר הפרטי.

שגית אפיק: הצו האחרון שאנחנו מצאנו היה ב-2010.

עידו סופר: אפריל 2010.

שגית אפיק: עשו דחיה בצווים לגביה מהמגזר הפרטי עד 2010.

שגית אפיק: זאת אומרת שלכאורה מ-2010 היו אמורים לפחות לפי החקיקה הקיימת לגבות את הכסף מהמגזר הפרטי וזה לא נעשה.

שגית אפיק: השלב הבא היה בשנת 2015, אז פורסמה רשימה של אותם מפעלים ציבוריים, 680 מעסיקים ציבוריים שמהם צריך לגבות גם כן את אותו יום הבראה.

שגית אפיק: ובשנת 2016 הסתבר לנו שהוקמה באמת הקרן.

שגית אפיק: הוועדה, דרך אגב, עסקה בזה בשנים 2010-2011, ועדת הכספים, בהקשר הזה שלא הוקמה קרן למרות שנגבה כסף מהמגזר הציבורי.

שגית אפיק: אחת הטענות שהעלו חברי הוועדה וגם היועצת המשפטית לוועדת העבודה והרווחה היתה שבעצם מייצרים פה איזו שהיא קופה נוספת שלא ברור איך ישתמשו בכסף.

שגית אפיק: עכשיו אבל הם מספרים לנו שכן קיימת קרן, יש לה תקנון, ועכשיו מבקשים מכם בעצם שני דברים: 1.

שגית אפיק: לבטל את הגביה שלא נעשה ממילא מהמגזר הפרטי - -

קריאה: לבטל את הסמכות, לא את הגביה.

איתן ברושי: אבל הם נהנים מהקרן?

איתן ברושי: שגית, מי שלא משלם, לא מקבל?

שגית אפיק: כן.

שגית אפיק: והדבר הנוסף שאני רוצה - -

עידו סופר: מה פתאום?

עידו סופר: רק מפעלים פרטיים מקבלים.

שגית אפיק: רק מפעלים במצוקה.

ג'מאל זחאלקה: רק מקבלים.

ג'מאל זחאלקה: הציבורי משלם, הפרטי נהנה.

משה גפני: רבותי, אי אפשר ככה.

משה גפני: תשלימי בבקשה.

שגית אפיק: הדבר שאני רוצה לעמוד עליו זה שגם בחלוף שמונה וחצי שנים, נוצר מצב - -

משה גפני: מוסי זה מפריע.

משה גפני: אחד נכנס לדברי השני.

שגית אפיק: נוצר מצב ששוב מובאת לכאן חקיקה שאין בה לא את הקריטריונים של הקרן.

שגית אפיק: אמנם כרגע הדברים מוסדרים כבר בתקנון כי הוקמה קרן אבל נוצר מצב שבו הוועדה מחוץ למשחק.

שגית אפיק: בחקיקה שהיתה בשנת 2009, ועדת העבודה והרווחה ביקשה שידווחו לה אודות הקרן.

שגית אפיק: אני לא יודעת אם זה נעשה או לא נעשה אבל המצב כרגע הוא ששוב מובאת חקיקה שיש בה שתי תכליות, כמו שעידו הסביר אבל אין בה את הבשר של הקרן ואיך היא תעבוד.

משה גפני: מאה אחוז.

ג'מאל זחאלקה: התקנות מצריכות אישור של הוועדה?

שגית אפיק: לא, זה חקיקה ראשית.

שגית אפיק: התקנון לא, הוא תקנון של הקרן, הוא לא מצריך כלום.

משה גפני: מיקי לוי.

מיקי לוי: אין לי הרבה מה להוסיף.

מיקי רוזנטל: תגיד שאתה המום.

מיקי לוי: אני גם מאשים את עצמי כי לא התעסקתי - -

ג'מאל זחאלקה: משתאה, לא המום.

מיקי לוי: איך שלא יהיה, משהו עם מיקומה של הקרן לא טוב.

מיקי לוי: הגביה לא טובה.

מיקי לוי: אנחנו צריכים לתקן את העיוות.

מיקי לוי: מצד שני באים ואומרים: רגע, מי שלא שילם, לא ניתן לו?

מיקי לוי: אנחנו - -

קריאה: זה לא התלייה.

קריאה: אין התלייה פה.

עידו סופר: מי אמר את זה?

משה גפני: הוא לא אמר את זה.

משה גפני: הוא שאל, הוא אמר את זה במין תמיהה כזאת.

מיקי לוי: נאמר כאן בגובה של 20,000 רגל...

ג'מאל זחאלקה: רק מי שלא שילם.

נירית איבי: זה לא נכון אבל.

משה גפני: רגע.

משה גפני: טוב, אי אפשר בצורה הזאת.

משה גפני: אני מבקש לא להתערב, וכל אחד יגיד את דעתו.

משה גפני: מיקי בבקשה.

מיקי לוי: אבל אמרנו, גם נאמר כאן שמהפרטי לא גובים אבל תומכים בהם וזה בסדר לתפיסת העולם שלי.

מיקי לוי: בסוף הצלנו כאן מפעלים ומקומות עבודה.

משה גפני: כן אבל מה אתה מציע לעשות עם הדבר הזה שהוא לא מסודר?

מיקי לוי: תראה, קודם כל אני באמת עוזב את הפרטי כי זה בלתי אפשרי כנראה מבחינת גביה.

מיקי לוי: זה בלתי אפשרי.

מיקי לוי: עובדה שכל כך הרבה שנים לא הצליחו לגבות שקל.

מיקי לוי: מביאים דבר, בואו תעזרו לנו לסדר את האי חוקיות של החוק הזה או משהו בסגנון הזה.

מיקי לוי: מצד שני, מיקומה של הקרן – אני חושב שצריך להעביר אותה למשרד הכלכלה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת ושותפים לדיון, אני רוצה להעיר שתי הערות: 1.

איתן ברושי: אני מבקש להוסיף לכתוב: תעשייה, מסחר ותעשייה, כלכלה ותעסוקה, להוסיף את החקלאות.

איתן ברושי: אני חושבת שלחקלאות, יש לה מפעלים שעומדים בקריטריון של עדיפות לאומית ב-20 עובדים כמו בתי אריזה, בתי קירור ודברים אחרים.

איתן ברושי: אין שום סיבה שתוציאו את זה.

איתן ברושי: לכן, אני מבקש ואני מתעקש - -

משה גפני: רגע, בתי אריזה בחוץ?

איתן ברושי: כן, הם בחוץ.

איתן ברושי: אני עכשיו מדבר.

איתן ברושי: ראינו את זה גם בחוק עידוד השקעות הון.

איתן ברושי: - -

משה גפני: זה לא המקרה.

איתן ברושי: אני מבקש שיהיה כתוב גם בחקלאות.

איתן ברושי: למה אתן מפריעות?

איתן ברושי: אני יושב פה בשקט, עוד מעט יש לנו ישיבת סיעה.

איתן ברושי: אני מבקש ואני מתעקש, ואם צריך נעשה רביזיה, שתוסיפו את המילה "חקלאות".

משה גפני: לא רביזיה, הסתייגות.

איתן ברושי: הסתייגות.

איתן ברושי: גם רביזיה, שיהיה להם קצת יותר קשה.

איתן ברושי: אני רוצה שיהיה פה חקלאות, שיהיה כתוב חקלאות וזה יכלול מפעלים של חקלאות שעונים לקריטריון.

איתן ברושי: זה לא הרבה, בכלל לא הרבה, ראינו פה לפי ההוצאות.

איתן ברושי: דבר שני, ואל תחפשו סיבות למה לא – מ-190 מיליון לקחו 40 מיליון בשנים האחרונות, זה אומר שכמו תמיד האוצר נותן אגוזים למי שאין לו שיניים.

איתן ברושי: ראינו איזה דם נשפך פה, זעה, לא דם - -

משה גפני: דם, יזע ודמעות.

איתן ברושי: והרבה דמעות על המפעל בשתולה.

איתן ברושי: אני מכיר את זה שנים, את המפעל.

איתן ברושי: הדבר השני – אני לא מבין היושב ראש, פתאום לאוצר יש בעיות גביה.

איתן ברושי: הוא גובה ממתים, לא רק מחיים.

איתן ברושי: מה הבעיה בגביה?

איתן ברושי: באמת, גובים מאגרת רשות - מה קרה לכם?

איתן ברושי: יש ביטוח לאומי, יש מנגנוני גביה, באמת זה לא הגיוני.

משה גפני: הם לא יכולים לגבות.

משה גפני: אם אין חוק הם לא יכולים לגבות.

משה גפני: מה זה לגבות?

שגית אפיק: לא, יש להם חוק, יש להם הסמכה לגבות.

מיכל בירן: זאת שאלה שאני רוצה לשאול: למה הם לא גובים?

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, אני לא מקבל את התירוצים.

איתן ברושי: גפני, אדוני היושב ראש, אם הם לא יכולים נעביר את זה למשרד הכלכלה.

איתן ברושי: אין דבר כזה לא יכול.

איתן ברושי: מי שלא יכול זה בן דוד של לא רוצה.

איתן ברושי: אני לא חושב שאפשר לקבל נימוק כזה וצריך למצוא את הפתרון ולא לקבל את הדבר הזה שאתה אומר:

איתן ברושי: אם אתה פרטי, אל תשלם.

איתן ברושי: אני חושב שיש פה - -

משה גפני: אני עוד לא אמרתי כלום.

איתן ברושי: יש פה סולידריות ברמה גבוהה, יש פה עזרה הדדית, יש פה אחריות למקומות עבודה.

איתן ברושי: יש פה דבר שהוא נכון עקרונית, ואני חושב שממשלה שמוכרת כל כך הרבה לכל מיני גופים וטייקונים יכולה לעזור לכולם.

איתן ברושי: זה לא יכול להיות שאנחנו נוציא מישהו מהקבוצה הזאת.

איתן ברושי: מדובר על אזורי עדיפות, מדובר על מצ'ינג, מדובר על הלוואות של 10 שנים.

איתן ברושי: לכן, אני מבקש מכם, אנחנו נמצא את הדרך שתהיה גביה אבל אל תוציאו מישהו, לא ממי שמקבל ולא ממי שנותן ונוסיף את החקלאות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: אני אדבר אחר כך.

משה גפני: מיכל.

מיכל בירן: באופן פלאי אני מסכימה עם ברושי על כל הנקודות שאמרת.

מיכל בירן: אני גם לא הצלחתי להבין למה לא גבו?

מיכל בירן: זאת אומרת, לא הוסבר לנו.

מיכל בירן: אומרים לנו פה: תוציאו את המגזר הפרטי אבל אני לפות לא הצלחתי להבין מה היתה הסיבה שהם לא הצליח לגבות, ואני מצטרפת לקריאתו של איתן ברושי להוסיף את החקלאות.

משה גפני: טוב.

משה גפני: מה אתם מבקשים?

משה גפני: תגידו לנו בדיוק, אני לא הצלחתי להבין עד לרגע זה.

טלי ארפי: אני מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.

טלי ארפי: בהתייחס לעניין של הליכי הגביה, בסופו של דבר, מה שאנחנו מביאים פה זה לתת לנו סמכות לנקוט בהליכי גביה כנגד מי שלא יעביר את הכסף לקרן.

טלי ארפי: ולכן, אנחנו רוצים להחיל פה את פקודת המסים (גביה), שיש לה סמכויות רבות שניתן להפעיל כנגד מי שלא מעביר.

קריאות: מה עם הפרטי?

משה גפני: לאט לאט.

מיקי לוי: מאות אלפים יבואו לכאן, לוועדה ויגידו - - -

משה גפני: שניה, רגע.

משה גפני: אנחנו מתבקשים – רגע, אני לא מבין כל כך מהר.

משה גפני: אתם לא יכולים לגבות ממפעל ציבורי כל שהוא, אתם לא יכולים לגבות את הכסף הזה על אף שיש חוק, נכון?

טלי ארפי: אנחנו רוצים לנקוט בהליכי גביה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זאת אומרת, אתם עשיתם חוק ואתם לא מצליחים לגבות מהמפעלים הציבוריים את הכסף הזה - -

טלי ארפי: חלקם לא העבירו.

משה גפני: זאת אומרת, עכשיו אתם מבקשים מאתנו שניתן לכם סמכות להכריח את המפעלים האלה לתת את הכסף.

משה גפני: למה לא הפרטיים?

ישראל גולדמן: אני מלשכת מנכ"ל משרד האוצר.

ישראל גולדמן: אותם מפעלים ציבוריים לקחו כבר את הכסף מהעובדים.

ישראל גולדמן: זה נמצא אצלם, זה נמצא תחת התחייבות בספרים, והם הצהירו שיש להם התחייבות, לחלקם אפילו יש חשבון בנק - -

משה גפני: למה הם לא מעבירים את זה?

ישראל גולדמן: חבל להם על זה, הם רוצים את זה.

ישראל גולדמן: הם יודעים שאנחנו לא יכולים לקחת את זה מהם והם אומרים לי את זה במפורש.

ישראל גולדמן: אמרו לי - -

משה גפני: הנה המנכ"ל.

שי באב"ד: אני אתייחס בשתי מילים - -

משה גפני: לא, שי.

משה גפני: בוא לפה.

משה גפני: למה לכל הוועדות אתה הולך ולפה.

משה גפני: .. טוב, לא חשוב.

שי באב"ד: אני רוצה פעם אחת שאני אגיע לוועדת הכספים ובכלל לאיזו ועדה בכנסת, שאני אכנס ויגידו לי: צהרים טובים שי, מה שלומך?

מיכל בירן: אתה לא במקצוע הנכון.

משה גפני: תודה רבה.

שי באב"ד: צהרים טובים חברי כנסת היקרים.

שי באב"ד: אתם מרגישים טוב?

שי באב"ד: בריאותכם טובה?

משה גפני: בריאותם טובה ברוך השם אבל תלוי מי.

שי באב"ד: ככה צריך לפתוח דיון, עכשיו אפשר לדבר.

משה גפני: אני מבקש לדעת למה לא הפרטיים?

שי באב"ד: אני אתייחס לזה: הקרן הוקמה, אם אני זוכר נכון, בשנת 2009,2010.

משה גפני: כן, זה נאמר.

משה גפני: למה לא הפרטיים?

שי באב"ד: אני הבנתי.

שי באב"ד: אדוני היו"ר, יש לי את התשובה הקצרה - -

משה גפני: לא, הארוכה אבל לא הארוכה מדי.

שי באב"ד: אתה יודע איך אדוני היה עונה לי על שאלות כאלה לפעמים?

שי באב"ד: ככה.

שי באב"ד: ככה אני רוצה.

שי באב"ד: ככה.

שי באב"ד: עכשיו אני אענה לך את התשובה המלאה והארוכה: - -

מיקי רוזנטל: אחר כך אתה מתפלא שאתה נכנס ועושים לך מה שעושים לך.

משה גפני: אתה צודק, הוא כועס אלי בגלל שהוא שאל אותי שאלות ואני עניתי לו: ככה.

שי באב"ד: אני אף פעם לא עניתי ככה.

משה גפני: כדי להגיד שאמרתי את זה אתה צריך להגיד רקע של שעתיים אבל אין לנו זמן.

מוסי רז: אין עבודה במשרד האוצר?

שי באב"ד: יש.

שי באב"ד: בוא נגיע לפרטיים: האמת היא שזו שאלה טובה והיא מורכבת ואני אסביר למה: זה הוקם ב-2009,2010.

שי באב"ד: מאז הפרישו חלק-חלק, לא הפרישו את הכספים, חלק לקחו לעובדים, חלק לא לקחו לעובדים ואז הגיע – אני הגעתי ב-2015 כשאין קרן ואין כלום, והפכתי עולמות כדי לעשות את הקרן הזאת ולהצליח להוציא את הכסף מתוך הגופים כאשר מול הגופים הפרטיים בכלל לא היה מה לדבר כי הגופים הפרטיים אמרו: קודם כל שיניתם את המטרות.

שי באב"ד: ב.

שי באב"ד: זה לא משבר כבר, אנחנו לא נמצאים במשבר מאותה תקופה.

שי באב"ד: ג.

שי באב"ד: עבר זמן כל כך ארוך וחלק לא הפרישו, חלק כן הפרישו, ונוצרה הסיטואציה שבמסגרתה גם מול התאחדות התעשיינים, שבדקנו את זה מול שרגא, שלפתוח עכשיו גם את הפרטיים ולהכניס את הפרטיים לתוך המעגל הזה אז, אני לא מדבר על החקיקה - - - כשהקמתי את הקרן לפני שנתיים וחצי, זה יביא לסיטואציה של "תפסת מרובה לא תפסת" ולא נצליח לגבות מאף אחד.

שי באב"ד: זה יביא לפיצוץ אחד גדול שלא נצליח להביא כסף מאף אחד.

שי באב"ד: ואז סוכם יחד עם יו"ר ההסתדרות שזה כסף שנלקח מהעובדים ועם שרגא, שאת הכסף שניקח, ניקח מהמגזר הציבורי כי אם אני זוכר נכון, בפרטי הם הפרישו לא רק מהעובדים.

שי באב"ד: היתה הפרשה גם שהם היו אמורים לעשות מתוך החברה, ורק בציבורי הופרש הכסף של העובדים.

שי באב"ד: את דמי ההבראה שאבי ניסנקורן נתן לעובדים עם הדמי הבראה.

שי באב"ד: ולכן, הסיכום היה לקראת סוף 2015 שהקמנו את הקרן, שנטפל בציבורי וננסה להביא משהו כי עד אז היה אפס, לא היה כלום.

שי באב"ד: הצלחנו להביא סדר גודל של 180 מיליון לתוך הקרן - -

נירית איבי: 188 כמעט 190.

שי באב"ד: כמעט 190 מיליון שקל, שהאמת שזה הפתיע אותנו מאוד כי לא חשבנו שנצליח להביא סכומים כאלה לתוך הקרן כל כך הרבה שני אחרי, ואז נוצרה סיטואציה שבמסגרתה, ולכן הבאנו את החוק לפניכם, שהבאנו חלק גדול מהגופים הציבוריים אבל היו חלק מהגופים הציבוריים שפשוט התנערו מהאחריות הזאת למרות מכתבים חוזרים ונשנים, למרות בקשות חוזרות ונשנות, הם לא הסכימו להעביר את הכסף.

שי באב"ד: לכן, חשבנו במטרה לפחות לעשות שוויון בתוך החברות הציבורית כי אני לא רוצה להימצא מחר בסיטואציה שבמסגרתה איזה שהוא תאגיד ציבורי יבוא ויתבע אותי ויגיד לי: למה אני כן העברתי והוא לא העביר ולמה הוא לא עשה?

שי באב"ד: אז אמרנו שנאחד את זה לגבי כל הגופים הציבוריים.

שי באב"ד: מבחינה מהותית, אם עכשיו היינו מקימים את הקרן מאפס ולא היה את השש שנים, אני מסכים לחלוטין, היה צריך לגבות מהפרטיים ומכולם.

שי באב"ד: זאת אומרת, אם ב-2008 או ב-2009 כשזה הוקם, אני לא זוכר מתי התאריך שזה היה, באותו יום היינו צריכים לגבות ואותה ממשלה שהיתה אז היתה מבצעת ומקימה את זה כמו שצריך, היה צריך לגבות מכולם, אין בכלל שאלה.

מיכל בירן: עדין, גם אם אתה לא עושה רטרואקטיבי, למה לא לגבות עכשיו מהפרטיים לעתיד?

מיכל בירן: לתת להם עכשיו - -

שי באב"ד: לא, לא.

שגית אפיק: הרי ב-2010 הפסקתם לדחות את הגביה - -

נירית איבי: הוצאנו צו מה כן.

שי באב"ד: לא, לא.

שי באב"ד: קודם כל צריך לזכור שזו היתה הפרשה חד-פעמית.

שי באב"ד: לא מפסיקים להפריש.

שי באב"ד: הגופים הציבוריים לא ממשיכים להפריש לתוך הקרן הזאת.

שי באב"ד: כתוצאה מאותם שנים זה היה אז חד-פעמי, נתנו באותן שנים חד-פעמי.

שי באב"ד: את צודקת לשאלתך, חברת הכנסת בירן, שאם היינו ממשיכים להוריד מהציבורי גם היום אז נכון שהפרטי היה גם צריך לשלם אבל בגלל שזה היה משהו חד-פעמי שנעשה בשנת 2009,2010, וכשהורידו את זה חד-פעמי, אף אחד לא דאג לגבות את זה.

שי באב"ד: באתי אני חמש שנים אחרי, היום אנחנו כמעט שמונה שנים אחרי, אנחנו כבר ב-2018, ורוצים לקחת מהם את הכסף - -

איתן ברושי: כמה כסף זה?

שי באב"ד: בציבורי יש לנו עוד 60 מיליון שאנחנו מעריכים שהגופים לא נתנו לנו, וזה משמעותי כי כמו שחבר הכנסת גפני הודיע, כשהיתה בעיה עם שתולה וכשהיתה בעיה עם לא מעט מפעלים השתמשנו בקרן כדי לעשות את זה.

משה גפני: תגיד לי, למה - -

שי באב"ד: חמשת הגדולים שלא העבירו זה עיריית חיפה, עיריית פתח-תקוה, עיריית רחובות, חברת דואר ישראל והתעשייה הצבאית – תע"ש.

איתן ברושי: ולא צריך לקזז להם?

שי באב"ד: אין סמכות כרגע.

שי באב"ד: ביקשתי מכם - אתה צודק אבל ברמה הפרקטית, אני לא בטוח שהדבר הזה לא יהרוס הכל.

מיכל בירן: אגב, מה קורה עם הקרן שאמורה להיות להלוואות, כשעובדים רוצים לקנות את המפעל שלהם ברגעי מצוקה, היא גם היתה אמורה להיות מזמן מזמן.

שי באב"ד: לא יודע.

משה גפני: אגב, יש לי שאלה אדוני המנכ"ל: למה אני כל הזמן חי בתחושה שאתם לוקחים כסף מכולם אבל אתם לא נותנים כסף?

שי באב"ד: אתה חי בתחושה לא נכונה במקרה של - -

משה גפני: לא, הנה, אתה לוקח פה מהגופים הציבוריים, אתה לוקח ומקים קרן למפעלים במצוקה, אתה קובע את הקריטריונים, אתה עושה את הכל אבל אתה לא נותן כסף.

שי באב"ד: נירית, כמה כסף הקרן חילקה עד היום?

נירית איבי: 42 מיליון.

שי באב"ד: שמעת?

שי באב"ד: 42 מיליון ₪.

משה גפני: תגידו אתם עושים צחוק ממני?

משה גפני: מה חילקתם 42 מיליון, מהכסף של העובדים.

משה גפני: מה המדינה נתנה?

מיקי רוזנטל: מה המדינה נתנה לקרן?

שי באב"ד: זו שאלה אחרת.

מיקי רוזנטל: זו לא שאלה אחרת, זו אותה שאלה עוד לפני כן לקחת מהפרטיים, לא לקחת מהפרטיים.

מיקי רוזנטל: מה המדינה עושה בשביל מפעלים במצוקה?

מיקי רוזנטל: אתה לוקח את זה מאחרים?

מיקי רוזנטל: גיבור גדול.

מיקי רוזנטל: אני לא מבין אתכם, בחיי.

שי באב"ד: אתה יודע מה מיקי?

שי באב"ד: אני מתפלא ואגיד לך למה: כאילו באת לברך ויצאת מקלל ועוד מגרשים אותך מהעיר.

שי באב"ד: אני כמנכ"ל יכולתי לעשות את הדבר הבא: כמו שקודמי התעלמו מזה, להתעלם.

איתן ברושי: יש פה הצעה.

איתן ברושי: שי, יש לי הצעה שתחזיר את זה לכלכלה.

שי באב"ד: לא גבו, אף אחד לא עשה כלום, כסף - - - נמצא אצל החברות.

שי באב"ד: אני אעשה את אותו דבר.

משה גפני: אדוני המנכ"ל.

משה גפני: ..

שי באב"ד: לא מקים, מכיר, לא עושה כלום.

שי באב"ד: המדינה לא נותנת כסף, העובדים לקחו להם כסף?

שי באב"ד: נשאר בחברות ואף מפעל לא מקבל שקל אם לא הייתי מגלה יוזמה.

שי באב"ד: באתי דרך אגב, במשהו שאמרו לי שאין לי סיכוי לגבות שקל חמש שנים אחרי, אף אחד לא ייתן לך כלום כולל שרים מאוד בכירים שהתערבו איתי על הנושא הזה.

משה גפני: אני לא יודע אבל למה אתה צועק?

שי באב"ד: לא דנים אדם בשעת כעסו.

משה גפני: לא, אתה אל תכעס.

דוד ביטן: - - שאמרת לי שבוטל חוק דירה שלישית.

דוד ביטן: תלמד מזה.

שי באב"ד: למדתי ממך.

משה גפני: שי, אני מבקש.

משה גפני: אני שאלתי את השאלה - -

שי באב"ד: אתה בא לעשות משהו טוב - - -

משה גפני: אבל שי, אתה לא מקשיב.

משה גפני: ריבונו של עולם, נהיית יותר גרוע מגפני.

שי באב"ד: לא, חס וחלילה.

שי באב"ד: אני מראש יותר גרוע מגפני.

משה גפני: אז בבקשה.

משה גפני: אני שואל אותך שאלה שאני נתקל בה כמה פעמים, גם בחוק ההסדרים הזה: מה שאתה עושה מבורך, הכל בסדר.

משה גפני: מנכ"ל אחר לא עשה.

משה גפני: אתה מנכ"ל שעושה.

משה גפני: היית צריך לעשות עוד כמה דברים ולא עשית אבל בסדר, מה אתה רוצה?

שי באב"ד: אנחנו דנים רק על הקרן הזאת.

שי באב"ד: הקמנו קרן, הבאנו את הכסף, נתנו למפעלים, לא היה דבר כזה.

שי באב"ד: חברים, היה אפס.

משה גפני: כמה נברך אותך, שש פעמים?

דוד ביטן: - -

שי באב"ד: 42 מיליון.

דוד ביטן: אני רוצה לראות אותו מבטל את הקרן.

דוד ביטן: מה זה 42?

משה גפני: אתה רוצה שלא נקיים דיון, רק נברך אותך ונלך הביתה?

משה גפני: תקשיב מה שאני שואל אותך - -

דוד ביטן: תגיד לי, אתה לא יודע ש-50% מהזמן דיבור זה של גפני פה?

משה גפני: תפקידה של הממשלה לעזור למפעלים במצוקה.

משה גפני: זה תפקידה של הממשלה.

משה גפני: על זה יש את משרד הכלכלה, זה מה שממשלה נורמלית צריכה לעשות.

משה גפני: אתה בא ביוזמתך, לאחר שהיה חוק אז בוועדת העבודה והרווחה, ואתה אומר: בואו נגבה את הכסף, נגיע ל-250 מיליון שקל.

שי באב"ד: נכון.

משה גפני: יש לי שאלה אליך: 250 מיליון שקל לא מספיק, יש לנו בעיות עם מפעלים במצוקה רבים מאוד, למה הממשלה לא שמה גם כסף?

משה גפני: זאת השאלה.

שי באב"ד: אז אני אענה לך על זה שתי תשובות: תשובה ראשונה: הממשלה שמה מיליארד מאה וחמישים בנטו תעשייה רק לא מזמן, שנועדה בדיוק לעזור לכל המפעלים וכל הייצור התעשייתי בארץ, ועשינו את זה יחד עם שרגא ברוש ושמנו שם מיליארד מאה חמישים.

שי באב"ד: שרגא מוכר את זה כשלושה מיליארד כי הוא מכפיל אם את ה - -

משה גפני: מה המיליארד מאה חמישים עושים למפעלים במצוקה?

שי באב"ד: המיליארד מאה חמישים דואגים לתת לאותם מפעלים השקעה בטכנולוגיות וציוד, נותן להם ערבויות, נותן להם הלוואות, נותן להם אלף ואחד כלים כדי לעזור להם.

משה גפני: לא, לא זה מה ששאלתי.

מיקי רוזנטל: שאלנו על מפעלים במצוקה.

משה גפני: אני חבר בקואליציה הזאת, בסדר.

משה גפני: כל היום אני משבח את שר האוצר.

משה גפני: מה אתה רוצה עוד שאני אעשה?

דוד ביטן: אתה יודע מה הוא עשה לי בוועדת הרפורמות?

דוד ביטן: פתאום התחיל לדבר באנגלית - -

שי באב"ד: תגיד לי, כל פעם יהיה אותו סיפור?

שי באב"ד: בחיים לא שאלתי אותך את השאלה הזאת, וזה שאתה אומר את זה, זה כמו שחיים כץ אמר שאמרתי על הנכים משהו שמעולם לא אמרתי אבל זה בכנסת הרגל כזה, שאומרים דברים - -

משה גפני: אוקי.

דוד ביטן: אמרתי לך פעמיים ולא שילמת את היתרה עוד.

שי באב"ד: עכשיו ככה - יש לי עוד תשובה: השנייה – קודם כל, אני חייב להגיד לך אדוני שאני מסכים אתך - -

משה גפני: הי, אתה מפריע למנכ"ל.

משה גפני: זה לא אפשרי הדבר הזה.

שי באב"ד: השנייה – אני מסכים אתך, וגם אחריות של הממשלה לנסות לעזור למפעלים במצוקה.

שי באב"ד: אנחנו כרגע נמצאים שמתוך ה-180,000,000 שיש בקרן הזאת ניצלנו רק 42.

שי באב"ד: יש עוד 140,000,000.

שי באב"ד: באנו לבקש מהוועדה לאשר לנו לגבות עוד 70,000,000.

שי באב"ד: אני אומר לראש הוועדה – ככל שכל הכסף נמצא - - - כי אנחנו לא מצליחים ל...

שי באב"ד: אני, כמנכ"ל האוצר אמצא עוד מקורות כדי לשים בקרן של מקורות ממשלתיים.

איתן ברושי: אבל יש פה ענין של צדק, שי.

איתן ברושי: יש פה עניין של צדק.

שי באב"ד: לא הוגן?

איתן ברושי: - - - אי אפשר לקבל את זה.

מיקי לוי: אבל ברושי, הוא אמר משהו מאוד חשוב.

מיקי לוי: אני מבקש שזה יירשם בפרוטוקול: שי, עם כל הכבוד, הוא אמר שכשהכסף ייגמר, אני כמנכ"ל האוצר, מתחייב למצוא מקורות נוספים.

מיקי לוי: ממשלתיים.

מיקי לוי: כל הכבוד.

משה גפני: נכון.

משה גפני: זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לברך את המנכ"ל על הקמת הקרן.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה נושא ראוי, - -

משה גפני: רגע, שנייה.

משה גפני: חבר הכנסת זחאלקה, רשות הדיבור שלך.

ג'מאל זחאלקה: - - אני חושב שזה נושא ראוי, נושא חשוב אבל כמות הכסף שישנה למרות שהפתיעה, היא מעטה מדי.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שבכלל צריך להיערך ושיהיו קרנות לעתות חירום לא רק בנושא הזה אלא בנושא אסונות טבע.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב - -

שי באב"ד: יש.

שי באב"ד: יש קרן מס רכוש שגם באסונות טבע, בשריפה האחרונה, שר האוצר עשה מעשה אדיר ונתן מקרן מס רכוש פיצוי מלא ומידי לכל - -

ג'מאל זחאלקה: יש לי הצעת חוק בקרן לאסונות טבע.

שי באב"ד: מיקי, אין לי ספק שהיית עושה אותו דבר.

ג'מאל זחאלקה: - - גם שיטפונות וגם דברים כאלה.

שי באב"ד: אין לי ספק שהיית עושה את אותו דבר אם היית במצב הזה.

מיקי לוי: ראינו שב"צוק איתן" נשארו עוד איזה 160 - -

ג'מאל זחאלקה: גפני, תגן על זכותי לדבר.

משה גפני: רגע.

משה גפני: חבר הכנסת זחאלקה, אם מישהו מפריע לו, חבל על הזמן מה שאני עושה לו עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה דבר נכון.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך להיות הרבה יותר כסף ואנחנו יודעים שיהיו משברים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים שיהיו משברים מקומיים, ואנחנו יודעים גם בוועדה הזאת כמה מלחמות מנהלים בשביל שהאוצר ייתן גרוש להצלת מפעל בטענה שאין כסף, והמלחמות שניהלנו כאן - -

משה גפני: אז מה אתה מציע?

ג'מאל זחאלקה: אני מציע להגדיל את הסכום בשני אופנים: 1.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בתשלום חד-פעמי ששולם על ידי רוב המוסדות הציבוריים, הגיע הזמן שגם הפרטיים יישלמו כפי שנקבע מהתחלה.

ג'מאל זחאלקה: אני שמתי לב בדברי כבודו שהוא אמר בפרטי גם המעביד וגם העובד משלם.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, יש כאן פטור למעסיקים, לאנשים שיש להם.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה לא ראוי, ואני חושב שהמעסיק גם הפרטי וגם הציבורי צריך לשלם, וגם העובד בפרטי.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, להשאיר את זה ולא לשנות את המצב שבו הפרטי יישלם.

ג'מאל זחאלקה: כפי שאמר חבר הכנסת רוזנטל אמר שהמדינה צריכה לשלם.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהמדינה תשלם באותה רמה שהמעסיק בפרטי ישלם.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, יהיה תשלום מדינה כמעסיק, וכפי שהמעסיק הפרטי יישלם כך המדינה תשלם.

ג'מאל זחאלקה: ואז אנחנו יכולים להגיע ליותר מ-500,000,000.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי נמצא מהתאחדות התעשיינים?

משה גפני: אתה יכול להתייחס לעניין?

מתן אברמוביץ: ראש תחום מימון ותמריצים ממשלתיים בהתאחדות.

מתן אברמוביץ: אין לנו התנגדות להצעות שפה.

מתן אברמוביץ: שוב, זו קרן שנועדה להציל את המפעלים, לתת להם מענה בקשיים - -

משה גפני: ואם אנחנו נוסיף גם את הפרטיים, מה תהיה עמדתכם?

מתן אברמוביץ: אין לנו דעה, אנחנו נמנעים מלהביע עמדה.

משה גפני: לשכות המסחר, מישהו עוד רוצה להתייחס?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני חושב ככה: אני חושב שאנחנו צריכים דיון יותר מפורט.

משה גפני: אתם נוגעים פה בליבת הנושאים שאנחנו עוסקים בהם.

משה גפני: אנחנו, הוועדה, עמדה עם "לשון בחוץ" כשהיה "פרי גליל".

משה גפני: המדינה לא יכלה לעזור לו והיה צריך להפוך סדרי בראשית כדי שיתנו להם 10,500,000 וזה הפך להיות - -

שי באב"ד: נתנו להם - -

משה גפני: לא בזמן שלך.

משה גפני: אני אומר לך, אנחנו נמצאים פה בליבת הבעיה של המפעלים כי יש הרבה מפעלים במצוקה, גם כתוצאה מזה שהעולם השתנה, גם כתוצאה מזה שיש הרבה יבוא שאתם עושים גם צווים.

משה גפני: עם תורכיה אנחנו בבעיה, עם "סנרג'י" למזלנו עכשיו נתנו אחרי דרישות שלנו, נתנו היטל היצף.

משה גפני: אני חושב שהדיון פה צריך להיות יותר רציני והוא לא יכול להיות דיון כזה של חוק הסדרים.

משה גפני: יש פה את הנושא של הפרטיים.

משה גפני: אני לא בטוח שאנחנו עושים נכון.

משה גפני: כשאתה הבעת את דעתך, ואני סמכתי על מה שאמרת.

משה גפני: מדובר שהמפעלים האלה נכנסים למצוקה ואנחנו דנים בזה כמעט כל חודש.

משה גפני: יש בעיות.

משה גפני: הנושא שאמרת, שאני שמחתי על מה שאמרת, שאם ייגמר הנושא של הכסף, אתה תביא גם ממקורות - -

שי באב"ד: כן, זה אחרי שאתה עוזר לי להביא את ה-60,000,000-70,000,000 - -

משה גפני: רגע, אני לא אמרתי שאני לא עוזר לך.

משה גפני: אמרתי שאני לא עוזר?

משה גפני: ועכשיו הנושא הזה, אנחנו צריכים לדעת למה לא יצא עוד כסף?

משה גפני: אולי עשיתם תקנון של הקרן שלא מאפשר להוציא כספים אלא רק לחלק מהם.

שי באב"ד: לא.

שי באב"ד: שינינו - -

איתן ברושי: בואו נסיים כי לנו יש ישיבת סיעה.

משה גפני: בסדר, אז מה אתה רוצה שנעשה?

איתן ברושי: שתודיע שהישיבה הסתיימה ותהיה ישיבה - -

משה גפני: רגע, היום לא מצביעים בשום מקרה.

משה גפני: אמרתי את זה בהתחלה, להוציא את חוק הגירעון שהיינו צריכים להצביע.

שי באב"ד: רק שנייה, יש לי בקשה: הדיון של מפעלים במצוקה בכלל והטיפול במפעלים במצוקה בכלל - אתה צודק, זה דיון נפרד שצריך לעשות אותו ויכול להיות שצריך לפתח עוד כלים.

שי באב"ד: הכלי הספציפי הזה הוא כלי היסטורי שחודש עכשיו.

שי באב"ד: דרך אגב, הוא כלי רק של הלוואות, הוא לא כלי של מענקים אבל ככה יצא.

שי באב"ד: אני מבקש מאדוני היו"ר: מאחר והכלי הזה הוא כבר כלי שרץ וכלי שעובד, והכלי הזה בסך הכל – נירית, כמה בקשות היו לנו עד היום?

נירית איבי: שמונה.

שי באב"ד: היו שמונה בקשות ולשבעה עזרנו.

משה גפני: למה?

משה גפני: למה שמונה בקשות?

משה גפני: אתה יודע כמה מדברים איתי על - -

מיקי לוי: כל אלה שבאו דרך הוועדה.

שי באב"ד: מילה אחרונה: אני מבקש מאדוני לא לקשור אחד בשני.

שי באב"ד: לקדם את הנושא הזה - -

מיקי לוי: הוא צודק, תנו לו את הכלים.

שי באב"ד: אני מבקש מהוועדה דבר אחד: לקדם את הנושא הזה, לא להפריד אותו - -

מיקי לוי: אם נרצה, נעשה תיקון אדוני, הוא צודק.

שי באב"ד: אם תרצו אחר כך אפשר לשקול כלים נוספים, לא של הלוואות רק.

מיקי לוי: אני חושב שמנכ"ל האוצר צודק, אני אתו בעניין.

שי באב"ד: וה-50,000,000-60,000,000 שקל האלה בואו נביא אות, חבל כי זה כבר מתעכב שנתיים.

שי באב"ד: נגדיל את הקרן ודרך אגב, אני גם מבקש מהוועדה שבינתיים, בלי שום קשר לכלים הנוספים שתעשו, ככל שיש מפעלים שמגיעים אליכם, תפנו אותם אלינו - -

משה גפני: זה מה שאנחנו עושים.

משה גפני: מאיפה אתם יודעים על מפעלים?

משה גפני: מאתנו?

קריאות: אף וועדה לא מפנה חוץ מאתנו.

שי באב"ד: אני אשמח, תרימו לי טלפון, כולכם מכירים אותי.

איתן ברושי: - - -

משה גפני: בבקשה, חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: בהמשך למה שדיברתי היום, הנושא הזה של הפרת החוק בקלות בלתי נסבלת על ידי - לא שייך למנכ"ל הזה אלא על ידי משרד האוצר הוא גם בחוק הזה.

שי באב"ד: מה זאת אומרת?

מיקי רוזנטל: נקבע חוק, קבעו שצריך לגבות מאנשים X ו-Y, ועכשיו אומרים לא, לא צריך.

משה גפני: לא, הם לא אומרים ככה.

משה גפני: אתה מדבר על הפרטיים?

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: שי, שמעתי אותך, עכשיו אני מדבר ואתה לא.

מיקי רוזנטל: הסוגיה הזאת, החוק הוא מין המלצה לאוצר.

מיקי רוזנטל: אותו דבר היה בנושא של התאמות, אותו דבר בנושא שאני העליתי היום ושוב, ושוב, ושוב, וזה עניין שאנחנו לא יכולים לקבל אותו.

מיקי רוזנטל: היה חוק, אתה לא יכול לעמוד בו?

מיקי רוזנטל: תביא, תשנה אותו, תתקן אותו.

מיקי רוזנטל: אי אפשר, זה משהו שלא ייעשה וזה עניין עקרוני.

שי באב"ד: אתה צודק.

מיקי רוזנטל: עכשיו, לעניין הספציפי: לא תהיה עוד קרן.

מיקי רוזנטל: בואו לא נשלה את עצמנו.

מיקי רוזנטל: ואם אנחנו לא יכולים להסתפק בהבטחה הנחמדה מאוד של שי שהוא ידאג להביא כסף אלא צריך להבטיח את זה בחוק שהאוצר, אם רמת הקרן תרד מעל סכום מסוים, האוצר יכניס כסף.

מיקי רוזנטל: מה זה, זה כסף של סבתא של מנשה?

מיקי רוזנטל: שהיא תביא כשייגמר?

מיקי רוזנטל: מה זה הדבר הזה?

מיקי רוזנטל: זה צריך להיכתב בחוק אדוני כי לא יהיה עוד חוק.

מיקי רוזנטל: לא יהיה עוד חוק ולא תהיה עוד קרן.

מיקי רוזנטל: אם רמת הקרן תרד מעל סכום מסוים, האוצר מתחייב בחוק להביא כסף.

מיקי רוזנטל: זה הדבר השני שצריך להבטיח אותו אחרת לא עשינו כלום.

איתן ברושי: - - -

מיקי רוזנטל: רגע, שנייה.

מיקי רוזנטל: תן לי להגיד את הדברים שאני רוצה, אתה את שלך כבר אמרת.

מיקי רוזנטל: עוד לא אמרתי כלום.

מיקי רוזנטל: הדבר השלישי – המנגנון של הקרן הזאת הוא עדין איננו יעיל, ובין היתר הקרן היתה משותקת בגלל אי הסכמות, צריך לקבל שם פה אחד בין ההוא וההיא, ההסתדרות והאוצר.

מיקי רוזנטל: מפעל במצוקה לא יכול לחכות עד שכל הבירוקרטיה תיגמר.

שי באב"ד: אין פה שום בירוקרטיה.

שי באב"ד: זה לא נכון אבל.

מיקי רוזנטל: תקשיב, מותר להגיד שקרים בכנסת.

מיקי רוזנטל: 95% מהדברים שנאמרים פה הם לא אמת או חצי אמת.

מיקי רוזנטל: אל תבלבל לי את המוח, הבנת?

משה גפני: על זה יש חסינות.

משה גפני: ולכן מה?

מיקי רוזנטל: ולכן, הוא בלבל אותי כבר.

מיקי רוזנטל: איזה שקר אמרתי בדיוק?

שי באב"ד: שזה בירוקרטי - -

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: הקרן, בגלל התקנון המוזר - - - צריך גם בתוך החוק לייעל את המנגנון, להכניס לו מועדים וזה חשוב מאוד.

מיקי רוזנטל: אני לא יודע איך תעשו את זה אבל אני אומר לך אדוני, שני דברים צריך להחליט: 1.

מיקי רוזנטל: שהקרן תמשיך לפעול גם כשיגמרו לה הכספים בחוק.

מיקי רוזנטל: 2.

מיקי רוזנטל: מועדים.

מיקי רוזנטל: צריך לענות למפעל עד X זמן, הבדיקה תארך Y זמן.

מיקי רוזנטל: זה צריך להיכנס לחוק אחרת המפעל יקרוס והקרן תגיד: רצינו לעזור לו - -

משה גפני: בסדר, מיקי תודה.

משה גפני: זחאלקה עוד משפט, אני רוצה להתכנס לסיום.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לאוצר שאנחנו רוצים לעזור להגן על מקומות עבודה.

ג'מאל זחאלקה: ולכן, הדרישה שלכם מקובלת עלינו אבל על הדרך אתם מבקשים מאתנו לבטל את הפרטי.

ג'מאל זחאלקה: זה שאתם לא גביתם, אני ממשיך אותו, מסיבות כל שהן, יכול להיות שזה בגלל מעסיקים, אני חושב שצריך להשאיר את החוק כמות שהוא בתוספת דרישת הגביה שלכם ולגבות מהמעסיקים ומהעובדים בפרטי, וגם שהממשלה תשלם את חלקה בהתאם למה שישלמו המעסיקים בפרטי.

משה גפני: תודה.

מתן אברמוביץ: בעיקרון, מבחינת התאחדות התעשיינים, אנחנו מתנגדים לגביה של המגזר הפרטי.

מתן אברמוביץ: מה שסוכם זה שאנחנו מתנגדים לגביה של המגזר הפרטי ולכן אנחנו פה.

משה גפני: אבל שאלתי אותך על הפרטי, אמרת ש - -

מתן אברמוביץ: בדקתי, ואנחנו מתנגדים לפרטי.

משה גפני: אתה מהתאחדות התעשיינים.

משה גפני: בדקת ואתם מתנגדים לפרטי.

מתן אברמוביץ: מהמגזר הפרטי כן.

משה גפני: טוב.

משה גפני: עידו.

קריאה: יכול להיות שאנחנו שינינו את עמדתנו כרגע.

עידו סופר: אני אתייחס לחברי הכנסת: חבר הכנסת ברושי, בנוגע למה שאמרת, הקרן עצמה מחלקת כסף לכלל העסקים מהמגזר העסקי כולל חקלאות.

עידו סופר: יו"ר הוועדה, אתה רוצה - -

איתן ברושי: בשבעה מפעלים יש מפעל חקלאי?

איתן ברושי: הם לא יודעים שיש אפשרות.

איתן ברושי: שיהיה כתוב "חקלאות".

עידו סופר: רק להבהיר: הקרן עצמה לא פתוחה רק למפעלי תעשייה אלא לכלל העסקים מהמגזר העסקי כולל חקלאות, זה לשאלתו של ברושי.

עידו סופר: בעניין גביה מהמגזר הפרטי והציבורי הלא-ממשלתי – צריך להבין, אנחנו מדברים פה על כספים שהושמו בצד בשנת 2009 בגין אותם עובדים.

עידו סופר: גביה מהמגזר הפרטי עכשיו, הכוונה היא לגבות מהעסקים כרגע ומהעובדים כרגע עבור מה שהיה בשנת 2009.

עידו סופר: צריך להבין את הנטל הצפוי על המגזר העסקי, אני מבין - -

ג'מאל זחאלקה: זה צופה פני עתיד.

עידו סופר: אני חושב שנציג התאחדות התעשיינים הבין מה המשמעות של הדבר הזה, אולי קצת באיחור אבל הבין.

עידו סופר: ולכן, אני מציע לכם לשקול את הדבר הזה ומה המשמעות שלו, בפרט שאתם מדברים על כך שהמגזר העסקי נמצא עכשיו באיזה שהוא מצב בעייתי.

עידו סופר: לעניין גביה מהמגזר הפרטי - אז עוד פעם אני אומר, אני מסתכל על פרוטוקול מהוועדה הזאת, מיוני 2011: נציג התאחדות התעשיינים אמר שאין הכוונה מבחינת המגזר הפרטי להפעיל את הסעיף הזה.

עידו סופר: הגם שאנחנו לא מתווכחים על כך שלפי חוק צריך לעשות את זה ולכן היה צריך לעשות את זה או לעגן את זה בחקיקה - -

שגית אפיק: המדינה היתה צריכה לעשות את זה.

עידו סופר: - - אבל כן חשוב להגיד שהדבר הזה היה ידוע לכלל הגורמים באותה עת, כפי שנאמר גם כאן לפרוטוקול.

עידו סופר: זו התייחסותנו לעניין זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון כדלהלן: אני, אין לי ברירות לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני מרגיש כל הזמן מצוקה שיש מסיבות מובנות.

משה גפני: זה לא שהממשלה כשלה בעניין הזה אלא הממשלה צריכה לעזור למפעלים האלה.

משה גפני: לממשלה, הכלים שיש לעזור למפעלים במצוקה כולל חקלאיים, היכולת של הממשלה לטפל בעניין הזה היא יכולת מאוד מוגבלת.

משה גפני: עכשיו, אני משבח את החוק הזה.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, אני חשוב שהחוק הזה ראוי, אתה עושה פה עבודה, בסדר גמור.

שי באב"ד: רגע, תן לי לעצור, תן לי לרוות קצת נחת.

שי באב"ד: פעם ראשונה בשלוש שנים אני רווה קצת נחת.

משה גפני: היוזמה של מנכ"ל משרד האוצר בעניין הזה ראויה לכל שבח.

משה גפני: המציאות הזאת שבה אנחנו מתמודדים – אנחנו, הכוונה המדינה.

משה גפני: גם הממשלה, גם הכנסת ובעיקר ועדת הכספים מתמודדת עם מפעלים במצוקה, זה דבר נורא ואיום.

משה גפני: הרבה פעמים אנחנו עומדים פה עם לשון בחוץ, אנחנו לא יודעים מה לעשות.

משה גפני: והרבה פעמים דיברנו, אני לא מדבר כבר על שתולה אלא על בעיות נוספות שקיימות פעמים רבות והממשלה לא עושה מספיק מכיוון שאין לה את הכלים ואין לה את היכולת.

משה גפני: אני לא מקבל את הדבר הזה.

משה גפני: יכול להיות שזה בהתחלה ויכול להיות שיש בעיות, אני לא מקבל את הדבר הזה ששמונה מפעלים ביקשו את הכסף או ביקשו את הסיוע.

משה גפני: לא מקבל את זה.

משה גפני: זה נכון, אני מאמין לכל מילה שאתם אומרים - -

קריאה: אנחנו רוצים רשימה.

משה גפני: הרשימה זה לא משנה, אני אתן לכם את הרשימה.

משה גפני: הרשימה זה מה שאנחנו העברנו להם.

משה גפני: נניח רגע לעניין הזה, לא משנה.

משה גפני: לא יכול להיות, אם אני הייתי חי במדינה אחרת הייתי אומר כל הכבוד.

שי באב"ד: אני רק אסביר לך משהו שאולי יסביר את זה טיפה, חבר הכנסת גפני: כדי שמפעל יקבל, הוא חייב להביא משקיע וחייב ליצור מצ'ינג.

שי באב"ד: הרבה פעמים שהמפעלים מגיעים למצוקה, הם לא מצליחים למצוא מישהו שיאמין בעסק.

שי באב"ד: המטרה של הקרן הזו היא לא רק לתת דגים אלא גם לתת לו חקה כדי שהעסק אחר כך יצליח.

שי באב"ד: רק אם יש מישהו שמאמין שהוא יצליח להוציא את העסק מהסיטואציה הזאת, אז אנחנו - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: מכיוון שאני סומך עליך אבל אני גם סומך על עצמי, אני רוצה לדעת מה זה הקריטריון הזה.

משה גפני: אני לא באוויר.

משה גפני: היה נורא ואיום כשהוא לא עמד בקריטריונים המפעל אבל אמרנו 120 עובדים הולכים הביתה, שזה פיקוח נפש.

משה גפני: אבל אמרתם – לא אתה, במקרה הזה זה היה משרד הכלכלה, אמרתם: אין לנו יכולת.

משה גפני: זאת המציאות, אלה הקריטריונים.

משה גפני: אני רוצה לדעת מהם הקריטריונים.

משה גפני: למה רק 20 עובדים?

משה גפני: ואם 18?

ג'מאל זחאלקה: ואם 1,000 עובדים של "טבע"?

שי באב"ד: אתה באמת רוצה לתת ל"טבע"?

ג'מאל זחאלקה: לא ל"טבע", למי שירצה לקנות את העסקים - -

משה גפני: אני מבקש עכשיו לשמוע: יש פה מערכת, שלשמחתי הרבה יש מנכ"ל כשרוני למשרד האוצר.

שי באב"ד: לא, עד כאן.

שי באב"ד: זה יותר מדי מחמאות לפעם אחת ואמא שלי לא פה, זה לא טוב.

משה גפני: - - והוא מביא את החוק הזה.

משה גפני: וזאת ההזדמנות שלנו לשבת באופן מסודר ונורמלי לעשות את זה מהר ולא לעשות את הטעות של חוק ההסדרים של 2009 בוועדת העבודה והרווחה.

משה גפני: לשבת ולהגיע להסכמות על הכל.

משה גפני: אני לא הולך לוותר על הפרטיים, שלא תהיה טעות.

משה גפני: התעשיינים, שיגידו מה שהם רוצים.

משה גפני: לפחות לקיים את הדיון הזה נורמלי.

משה גפני: אתם תבואו ותשכנעו אותנו שאם נגבה מהפרטיים לא תהיה גביה בכלל, נכבד אבל לשבת ולדון על העניין הזה.

משה גפני: על כן, אני מציע כדלהלן: היות ואנחנו לא מצביעים, רק על חוק הגירעון הצבענו כדי להעלות את זה למליאה, אנחנו צריכים להצביע בסוף על הכל ואני אחליט עד אז, אנחנו גם נדבר על זה או שאנחנו נאשר עם שינויים או שנפצל ונמשיך את הדיון הלאה ונסיים את זה כמה שיותר מהר אבל תדעו, אנחנו אחרי זה נאכל את עצמנו כמו שעכשיו אנחנו יושבים ומעבירים ביקורת על הדיון בוועדת העבודה והרווחה, כשבעצם לא יצא מזה כלום עד עכשיו, זה היה באוויר ואם לא ההתערבות שלך, השבעה מפעלים האלה לא היו באים.

ג'מאל זחאלקה: שמונה.

שי באב"ד: לא, שבעה קיבלו.

שי באב"ד: זה אחוז יפה שבע משמונה.

שי באב"ד: המכנה לא מספיק גבוה.

משה גפני: כן, זה יפה.

שי באב"ד: רק שמונה זה לא מספיק טוב.

משה גפני: אני מציע שאנחנו נדבר על העניין הזה.

משה גפני: אני לא מאשר חוק בלי שנדע מה הקריטריונים.

משה גפני: עם כל הכבוד, זה שאנחנו עוסקים - -

שי באב"ד: אני אגיד לך אתה קריטריונים, אני לא מסתיר שום דבר.

קריאות: - - -

משה גפני: ולכן, אני בכוונה אומר את זה כדי שנדב לא יבין אבל אתה מבין.

משה גפני: אני אחליט עד שבוע הבא, אני אדבר אתכם האם אנחנו מאשרים את החוק הזה בצורה כזאת או אחרת או שאנחנו מפצלים אותו וממשיכים - -

שי באב"ד: אני מבקש לא לפצל.

משה גפני: בסדר, עם כל הכבוד.

משה גפני: אנחנו נדבר.

משה גפני: אני לא אומר כזה ראה וקדש.

משה גפני: אני אומר שזה באמת נושא שאפשר למנף אותו באופן יפה ותדע לך, זו תהיה תעודת כבוד לממשלה ותהיה תעודת כבוד לוועדת הכספים, שאנחנו מסתערים על העניין הזה של מפעלים במצוקה ולא משאירים את זה ליד המקרה.

משה גפני: לכן, לפי דעתי הפרטיים שגם ייהנו מזה, הם גם צריכים להיות בעניין.

משה גפני: אם המצב יהיה שהם יקבלו אבל לא יתנו, זה לא יהיה טוב, לא יהיה בריא וזה יכול גם בסופו של דבר להתרסק.

משה גפני: אני משאיר את זה לדיונים בינינו - -

שי באב"ד: אני לא פוסל את זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אם נדבר עוד חצי שעה אז בכלל תלך איתי לגמרי.

משה גפני: ולכן, היות ואנחנו לא מצביעים היום, אני אקבל החלטה במהלך השבוע ואני אעדכן אתכם, משרד האוצר ואני אעדכן את חברי הוועדה וכמובן, נשמע מה שהחברים אומרים ונעשה את הדברים בהסכמה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.