ועדת החוץ והביטחון, כנסת 20, פרוטוקול מספר 209, 2017-12-05 10:00

מרדכי יוגב: בוקר טוב.

מרדכי יוגב: ברשות יושב ראש הוועדה, חברי חבר הכנסת אבי דיכטר, מנהל הוועדה לטקו, חברי הכנסת יעקב פרי, איל בן ראובן, אמיר אוחנה ואיציק שמולי וכל הנוכחים.

מרדכי יוגב: אני שמח לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת הזו של ועדת חוץ וביטחון ביום מיוחד שנועד לחזק את השותפות של מתנדבים ומשרתים בעלי מוגבלויות שונות ואף על פי כן הם משרתים, אם בצה"ל ואם במערכות הביטחון הנוספות, בשב"כ ובמוסד.

מרדכי יוגב: זה דבר גדול גם מצד הרוח והנכונות שלהם לשרת וגם מצד הגופים שגם מרוויחים מכל הכיוונים וגם כמובן צריכים לעשות השתדלות מיוחדת כדי שהדבר הזה יצא אל הפועל.

מרדכי יוגב: אני לא אאריך כי יש כאן רבים שרוצים לדבר.

מרדכי יוגב: הישיבה היא פתוחה לפי סעיף 120(ב)(2) לתקנון הכנסת.

מרדכי יוגב: כל מה שצריך לומר, משהו פרטני, לא לומר.

מרדכי יוגב: אנחנו מיד נפתח את הישיבה ונתחיל בה.

מרדכי יוגב: נשתדל לסווג את הזמנים.

מרדכי יוגב: הכרנו אתמול את סגן אלוף יעל.

מרדכי יוגב: ניתן לך עשר דקות ואם תצטרכו עוד קצת, זה בסדר.

מרדכי יוגב: אחרי כן לגופים הנוספים ניתן חמש דקות וכל האנשים שיש להם מה לומר, בבקשה תירשמו אצל אסף.

מרדכי יוגב: ברוכים הבאים.

ויינר: שלום לכולם.

ויינר: אני מפקדת לשכת הגיוס ברשת במיט"ב, בעבר בקו"ם.

ויינר: לשכת הגיוס ברשת אמונה על הטיפול במערך המתנדבים.

ויינר: לפני כשנה הקמנו מדור שי, שי כמתנה ושי כשירות ייחודי לטובת הטיפול באוכלוסיות שאינן מחויבות בשירות.

ויינר: כחלק מאותה אוכלוסייה, זה מערך המתנדבים.

ויינר: מי הוא אותו מתנדב.

ויינר: מתנדב הוא מועמד אשר קיבל פרופיל 21 ונמצא שאינו כשיר לשירות בהיבט רפואי.

ויינר: פרופיל 21 מסיבות שהוא נדרש למאפייני שירות אחרים ואז אנחנו בעצם מתחילים בתהליך של התנדבות.

ויינר: לפני כשנתיים זיהינו שאנחנו כצה"ל מאוד רוצים לטפל באוכלוסייה אבל אנחנו לא מבינים מה הצורך של אותה אוכלוסייה.

ויינר: יצאנו לתהליך למידה.

ויינר: נפגשנו עם מועמדים מקרב האוכלוסיות השונות בעלי הצרכים הייחודיים, עם המשפחות, עם העמותות והתחלנו ברפורמה שכללה מספר תהליכים כאשר האחד הוא שעיצבנו את האוכלוסייה במאפייני גיוס דומים לחברים שלומדים אתם באותו שנתון גיל.

ויינר: מועמד בעל צרכים ייחודיים רוצה להתגייס באותו שנתון הגיוס של חבריו לכיתה, חבריו לשכונה, ולכן מהרגע שהתחלנו תהליך התנדבות, התחלנו לצמצם את זמני הטיפול בכל פנייה כזאת של תהליך התנדבות, התחלנו לייצב – זה אומר שכאשר מועמד סיים את התהליך שלו בלשכת הגיוס, הוא כבר ידע לאיזה יום גיוס הוא עתיד להגיע בהמשך, הגם שהוא עדיין אינו יודע לאן הוא עתיד להתגייס.

ויינר: משמע, אם היום מועמד שאינו בעל צרכים ייחודיים, בתום הצו הראשון מקבל עיתוי גיוס, זה אומר ביולי, בנובמבר או במרץ, גם אותו מתנדב יודע בנקודת זמן היום באיזה קבועי זמן הוא עתיד להתגייס.

ויינר: זאת הנקודה הראשונה.

ויינר: חוסר הידיעה, העמימות הזאת של מתי אני מתגייס, האם אני יכול להתגייס, לאן אני יכול ללכת.

ויינר: הדבר השני.

ויינר: בעבר, מתוך כוונה ונכונות של צה"ל, פתחנו מוקד שירות שאמור היה לתת מענה לאוכלוסיית המתנדבים ולצערי לא נתן את המענה.

ויינר: בשיח באותה קבוצת מיקוד מצאו המתנדבים לומר לנו שהם מעדיפים להתקשר לאותו מוקד שירות שנותן שירות לכלל האוכלוסייה ולשמוע את אותם תפריטים, את אותו מידע שניתן לכולם.

ויינר: הטמענו את המוקד הזה בתוך מוקד כוכבית שירות שמשרת את כלל המועמדים לשירות הביטחון ומי ששומע את התפריט, בעצם יש תפריט שכאשר הוא לוחץ על הליכי גיוס, יש תפריט ייחודי לאותה אוכלוסיית מתנדבים ואז הוא בעצם נכנס למדדי בקרה ואכיפה כמו מדדי SLA שמקובלים בכל מוקד שירות אזרחי.

ויינר: כך אנחנו יודעים גם להאזין לשיחות ולשירות שניתן למועמדים, גם תוך כמה זמן ניתן המענה וגם יודעים להעביר את זה לגורם הנדרש.

ויינר: מעבר לכך, יצרנו שיתופי פעולה נוספים עם עמותות וארגונים כדי להרחיב את היקף המתנדבים ושניתן להם באמת את השירות הנדרש.

ויינר: לדוגמה, בעלי לקויות ראייה.

ויינר: אם בעבר לא יכלו לבצע צו ראשון בלשכה, קודם כל הנגשנו לשכה אחת שזאת לשכת גיוס תל השומר, מתוך כוונה לצאת לרכש בהקשר של מה האמצעים הנדרשים בשביל שהם יוכלו לבצע את אותם צווים ולעשות את ההתאמות הנדרשות.

ויינר: אנחנו כרגע בתהליך הרחבה של זה ואנחנו כרגע בוחנים תחומים נוספים.

מרדכי יוגב: תרשי לי לשאול.

מרדכי יוגב: מידע, מאין יש מידע או שחבר מביא חבר וזה רץ ברשת?

ויינר: מועמד שמקבל פרופיל 21, הסדרנו גם כחלק מאותה רפורמה כך שברגע שהוא יוצא מהוועדה בה הוא קיבל פרופיל 21, מגיעה משקית ת"ש, לוקחת אותו למשרד בו היא יושבת והיא מסבירה לו את כל הזכויות, האם הוא רוצה עכשיו לפתוח בקשת התנדבות.

ויינר: אני חייבת לומר שחלק מבקשים באמת להגיע הביתה, להתייעץ עם ההורים ולהמשיך.

ויינר: גם את זה אנחנו מאפשרים.

ויינר: מקבלים עלון מידע.

ויינר: לפני כשנה השקנו אתר מתגייסים – שוחחנו עליו בחוץ – וגם באתר עצמו הכנסנו עמוד תוכן לשירות ייחודי בו אנחנו מעלים כל פעם תכנים באותן קבוצות המיקוד שאנחנו מקיימים שהן בעצם מכוונות את אותם מועמדים לאיזה בעיות מוגדרות כמתנדבים, מה המסמכים הרפואיים שנדרשים מתוך כוונה לצמצם את טווחי הטיפול.

ויינר: לאורך הזמן, אנחנו כל פעם גם עולים בדף פייסבוק של מיט"ב עם צ'ט און-ליין לאוכלוסייה של המתנדבים ואנחנו עונים על שאלות.

ויינר: כמו שאמרתי, כל פעם מרחיבים את מאגר המידע.

ויינר: מעבר לזה, אנחנו מבינים שיש אוכלוסיות שלא פונות אלינו או באמת נזקקות לאותו מידע ואנחנו מעבירים לכן את המידע לאותם ארגונים שעובדים אתנו.

ויינר: בשנה האחרונה התחלנו להשתתף באותם כנסים של העמותות ולהסביר על המסלול לצה"ל כי לכנסים האלה בדרך כלל מגיעים עם המשפחות וחלק לא מבוטל זה התהליך והשותפות של המשפחה בליווי לצבא.

ויינר: אנחנו רואים שבחלוף השנה האחרונה התחלנו לעלות במספר המתגייסים בכל מחזור גיוס.

ויינר: כמו שאמרנו, שמנו לעצמנו יעד שמועמד יתגייס עם חבריו ולא שכשהוא בן עשרים והוא יתגייס לצבא, אז החברים שלו כבר משתחררים.

ויינר: זה עושה חוויה אחרת בתפיסת השירות.

ויינר: מעבר לזה, אחד הדברים הנוספים שעלו, זה בעצם מנעד התפקידים בהם אנחנו משבצים את המועמדים.

ויינר: למי מכם שלא מכיר, לפני כשנתיים היה שיח תקשורתי ברשתות החברתיות וכל אחד היה כותב מי מכיר מישהו בחיל האוויר, מי מכיר מישהו במקום אחר כי אני רוצה לשרת שם.

ויינר: עצרנו את זה.

ויינר: אנחנו צה"ל אחד.

ויינר: יש יום שיבוץ היום שכל הסמכויות מגיעות לשמוע את המועמד, לשמוע מה הוא רוצה, הוא מסביר לנו.

ויינר: כמו שאלון העדפות שיש למועמד נורמטיבי שהוא אינו בעל צרכים ייחודיים שנפתח לו באתר, כאן אנחנו בעצם שואלים את אותם מועמדים מה אפיקי התפקידים שהם רוצים, האם זה תפקיד משרדי מול מחשב, האם זה תפקיד עם אנשים ולפי הדירוג שלהם אנחנו מאפשרים להם להגיע לראיונות שכולם מתקיימים במקום אחד ולא צריך עכשיו להתחיל לטייל בארץ, כפי שהיה בעבר וזה דבר שהוא לא טוב.

ויינר: כמו שאמרתי, אנחנו רואים כרגע את הצמצום של זמני הטיפול בפניות.

ויינר: אם בעבר לא ידענו למדוד את זמני הטיפול, היום אנחנו יודעים.

ויינר: אנחנו יודעים לומר שבכל נקודת זמן כאלף מועמדים מטופלים בתהליך כזה או אחר של התנדבות, אם זה בלשכות הגיוס כדי לקבל את הפרופיל 25, אם זה לאחר מכן בשלבי השיבוץ למקצוע, כאשר כרגע אנחנו כבר עובדים על פיתוחים עתידיים כדי ליצור טיים ליין לאותו מועמד שיוכל להיכנס כמו חבריו לאתר המתגייסים ולראות בכל נקודת זמן היכן זה עומד.

מרדכי יוגב: את הזכרת כאן בחטף פרופיל 25.

מרדכי יוגב: זה משהו ייחודי.

מרדכי יוגב: האם אתם גם מתחילים לחדור למשהו יותר מאבחן?

מרדכי יוגב: יש לקויות שמאפשרות דבר מסוים ויש לקויות שנותנות יתרון לדבר אחר.

מרדכי יוגב: האם בתוך הפרופיל 25 אתם מסוגלים לתת דברים נוספים?

ויינר: התשובה היא כן.

ויינר: פרופיל 25, כרגע מסווג את כל האוכלוסייה כדי שאנחנו נוכל לזהות במערכת.

ויינר: אפרופו, לא אמרתי בתחילת דבריי, עד לפני שנתיים המערכות בכלל לא היו מזהות את המועמד והכול התנהל במעקב ידני.

ויינר: העלינו את הכול למערכות והם מזוהים במערכת כפרופיל 25 כאשר אנחנו יודעים בתוך צה"ל מי מגולם בתוך פרופיל 25 כלקות כזו או לקות אחרת, אם זאת לקות ראייה, לקות שמיעה, שדורשת הגבלת שיבוץ ייחודית.

ויינר: זה שיח משותף בין מיט"ב, גורמי מקרפ"ר והכוונה להתאים את התפקיד ואת מאפייניו.

ויינר: האם הוא נדרש להיות בסביבת בית חולים עשרים דקות מכאן או להגיע עד מאה קילומטרים מביתו.

ויינר: לפני שנתיים התחלנו עם 85 תפקידים שיכלו להיות עבור האוכלוסייה והיום אנחנו עם למעלה מ-120 תפקידים.

מרדכי יוגב: יש בעניין הזה גם איזה מחקר רציף שהפעלתם כדי שיגיד לכם האם אכן התפקיד הולם וכי היכולות מאפשרות לבצע את המשימה?

ויינר: עוד לא עשינו איזשהו מחקר.

ויינר: כמו שאמרתי קודם, התחלנו לקיים קבוצות מיקוד ומתוך קבוצות המיקוד אנחנו מזהים מה הרצונות של קהל היעד.

ויינר: אנחנו מקיימים עכשיו קבוצות מיקוד גם עם מפקדים בשטח ובודקים אל מול השרידות שלהם, לראות כמה באמת עברנו את תהליך ההתנדבות ואחר כך לא מסיימים את השירות כמו שצריך.

ויינר: בודקים האם זה בגלל מאפייני הסביבה, האם זה בגלל אותו תפקיד וזה משהו שאנחנו התחלנו במחצית השנה האחרונה.

ויינר: מבחינתנו אני חושבת שזה משהו שעלה מאוד למודעות.

ויינר: בשבוע הבא אנחנו מקיימים יום הוקרה, הדלקת נר ראשון במעמד הרמטכ"ל לכל החיילים המשרתים בצה"ל כמתנדבים.

ויינר: זאת פעם ראשונה שאנחנו כצבא עוצרים ועושים את זה.

ענת ברקו: כמה זמן אורך תהליך ההתנדבות?

ויינר: בעבר לקח לנו מעל שנה.

ויינר: מאוד תלוי אם זה בערוץ הרפואי או בערוץ הנפשי והאם זאת מחלה שחלפה לפני כשנתיים-שלוש.

ענת ברקו: מה הממוצע היום?

ויינר: בין ארבעה חודשים לקבל את הפרופיל.

אלעזר שטרן: מתי זה מתחיל?

אלעזר שטרן: מתי את מתחילה לספור?

ויינר: אני מתחילה לספור מהרגע שהוא התחיל את הצו הראשון.

מרדכי יוגב: ברוכים הבאים חברי הכנסת ענת ברקו ואלעזר שטרן.

מרדכי יוגב: תשאירו מקום לשאלות.

מרדכי יוגב: אנחנו ניתן לצה"ל, שב"כ ומוסד לדבר ואחרי כן נשרשר חברי כנסת והגופים שנמצאים כאן כי הזמן מאוד מאוד קצר.

מרדכי יוגב: גם אני אעצור את עצמי ולא אשאל.

מרדכי יוגב: מה עוד יש לך לומר לסיום?

ויינר: היד עוד נטויה.

ויינר: יש לנו עוד הרבה מה לעשות אבל אני חושבת שהשכלנו להבין שבשותפות עם קהל היעד שלנו, אנחנו כל פעם עושים התאמות.

ענת ברקו: אתם מתאימים גם תפקידים ספציפיים לחיילים?

מרדכי יוגב: כן.

מרדכי יוגב: בהחלט.

מרדכי יוגב: זה נאמר כאן.

מרדכי יוגב: באמת יפה מאוד.

מרדכי יוגב: תודה.

מרדכי יוגב: אני חושב שזאת התקדמות גדולה.

מרדכי יוגב: גם אנחנו כוועדה זכינו לפני כשנה לראות בקריה במסגרת חיל המודיעין את הרווח שמרוויחים ממשהו ייחודי שלא נדבר עליו עכשיו.

קריאה: אפשר לדבר.

קריאה: זה היה בתקשורת.

מרדכי יוגב: אני חושב שאפילו לכנסת יש מה ללמוד מצה"ל בעניין הזה.

מרדכי יוגב: נעבור לשב"כ.

שילה: שלום.

שילה: די הרבה שנים יש אצלנו עובדים עם מוגבלויות במצבים שונים אבל אני חושב שפריצת הדרך האמיתית אצלנו הגיעה בשנה האחרונה.

שילה: בשנה האחרונה אנחנו הצבנו עובד ייעודי אצלנו במחלקת הגיוס שלנו שתפקידו לעסוק בנושא הזה, מתוך הבנה שאנחנו חלק אינטגרלי מהמדינה וזה חלק מהתרומה שלנו.

שילה: במקומות מסוימים ראינו שלא רק שזה לא מפריע אלא זה בהחלט מועיל.

שילה: כאשר אנחנו מגייסים היום, יש לנו מספר תכונות זהב שאנחנו מחויבים אליהן.

שילה: אנחנו חייבים שאלה יתממשו וברגע שאלה מתממשות, באמת זה לא משנה מה מידת המוגבלות.

שילה: היום אנחנו פתוחים גם לתפקידי טכנולוגיה וגם לתפקידי מינהלה ואפילו לתפקידי ליבה.

שילה: בשנה האחרונה – דברים שלא היינו חושבים עליהם בעבר – קלטנו עובד ליבה נכה קטוע רגליים מצוק איתן לתפקיד ליבתי דבר שבעבר בהחלט לא היה מתרחש.

שילה: במקביל יצרנו קשר – בעקבות הזום אין הזה שעשינו – עם היועצת הראשית לתעסוקה באגף השיקום ויצרנו אתה איזשהו תהליך עבודה.

שילה: חשבנו להתחיל עם נכי צה"ל אבל לאט לאט גם אנחנו לומדים את הנושא ורואים שבמקומות שיש חשש להגיע אלינו ושנושאים כמו פוסט טראומה יעלו, כאן אנחנו בהחלט לקחנו צעד אחורה בהמלצת אנשי המקצוע אבל בכל שאר האלמנטים אנחנו בהחלט מגייסים.

שילה: זה קשר אחד שיש לנו היום.

שילה: יש לנו היום קשר, ואנחנו לקראת סיום תהליך, עם עמותת רואים רחוק.

שילה: נוצר קשר עם תסמונת אספרגר ואנחנו לפני קליטה של מספר חיילים מהפרויקט הזה.

שילה: חוץ מזה אנחנו בקשר גם עם עמותת אחים לחיים שגם היא מלווה את נכי צה"ל.

שילה: היינו אתם בירידי תעסוקה בחשיפה לתפקידים אצלנו.

שילה: כל הזמן אנחנו מנטרים את הניטורים.

שילה: אנחנו בעצם עושים תהליך גיוס בסוף שהוא תהליך גיוס דומה לשל כולם.

שילה: זאת אומרת, אנחנו מאמינים שהם חלק מהאוכלוסייה בתהליך הגיוס ולכן כבר השנה נקלטו.

שילה: יש לנו כרגע בסך הכול כ-15 אנשים שהם עם מוגבלויות תפקודיות משמעותיות אותם אנחנו מעסיקים.

שילה: יש תחומים שזה יותר מורכב כמו עיוורון אבל אני חושב שברוב התחומים אנחנו בהחלט יודעים להעסיק אותם.

שילה: באופן טבעי הלכנו לנכי צה"ל אבל הבנו שזה יותר מורכב ואנחנו עכשיו מחפשים להתחבר לנפגעי תאונות דרכים.

שילה: עוד לא מצאנו בדיוק את העמותה אבל מבחינת היעדים שלנו ששמנו ל-2018, זה להגיע גם לאוכלוסיות האלה.

שילה: כיוון שמינינו איש מיוחד, כרגע אנחנו בשלב ארוך של חשיפה שלנו לטובת הגופים האלה.

שילה: זאת הנחיה שירדה מלמעלה, מראש הארגון ובעצם כולם מכוונים לזה, כולל הדרכות של מנהלים ביחידות המבצעיות איך לעבוד עם זה.

שילה: זה משהו שאני חושב שעובר שינוי משמעותי.

שילה: בשולי הדברים אני אומר שזה שינוי משמעותי שלנו להיפתח להרבה אוכלוסיות מגוונות אחרות שבעבר לא היו נכנסות בשערים והיום נכנסות הרבה אוכלוסיות מגוונות אחרות.

מרדכי יוגב: יפה מאוד.

איל בן ראובן: ה-15 שנמצאים אצלכם, חלקם הם חיילים וחלקם עובדים?

שילה: לא.

שילה: אלה עובדים.

שילה: אני מדבר על עובדים.

שילה: לא על חיילים.

מרדכי יוגב: תנאי שירות ממש.

מרדכי יוגב: לא מתנדבים.

שילה: כן.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

מרדכי יוגב: מוסד.

שמרית: אנחנו פועלים במלוא המרץ בנושא של שילוב אנשים עם מוגבלויות בעיקר מאז הנושא ירד כהנחיית ראש מוסד.

שמרית: בתחילת 2016 אנחנו נדרשים לדיווחים קבועים מראש המוסד בנושא הזה והמדיניות הזו הונחלה לדרכי עבודה.

שמרית: חשוב להגיד שהכוונה או המטרה היא לגייס כרגע לכל תפקיד, לכל אגף ובכל תחום.

שמרית: בהנחה שהבן אדם נמצא מתאים, אם הוא מתאים, הוא יכול למלא את התפקיד.

שמרית: לטובת העניין, מעבר לזה שיש ממונה על תעסוקה לאנשים עם מוגבלות, יש גם צוות שלם ייעודי שתומך את כל התהליך, בין אם תהליך הגיוס שאלי תכף יתייחס אליו ובין אם לאנשים שמשרתים כבר בארגון והמגבלה שלהם, או הם הגיעו אתה מראש או התפתחה במהלך השירות.

שמרית: חשוב לדעת שהצוות הזה מורכב מהרבה מאוד דיסציפלינות וזה צוות שעובד קבוע כאשר מגיע בן אדם מועמד או עובד וצריך לטפל בו והוא מורכב, לבד מעובדי הגיוס שאלי ידבר עליהם, גם מעובדת סוציאלית שמתמחה בנכויות, פסיכולוג קליני, אנשי לוגיסטיקה שמטפלים בהתאמות, אנשי ביטחון שמטפלים בכל הנושא של החניות ושמירת החניות וכל מה שקשור בזה, נציג הדרכה שמטפל באפשור של השילוב באנשים עם מוגבלויות בכל הקורסים שלנו, ואנחנו נמצאים בקשר עם הרבה מאוד גורמים שמכווינים את הפעילות שלנו ואנחנו בקשר קבוע אתם פעמיים-שלוש בשבוע.

אלי: אני ראש מחלקת הגיוס.

נחמן שי: אתם אלה שמפרסמים את המודעות בעיתונות?

אלי: אנחנו מפרסמים דרך העמותות.

אלי: בחלק מהמקומות, כן.

אלי: זה שם.

אלי: אנחנו נמדדים אחת לשלושה חודשים על התפוקות, כמה אנחנו מכניסים לארגון, אצל ראש המוסד.

אלי: במוסד יש עשרות רבות של אנשים בעלי מוגבלויות.

אלי: חלקם אפילו לא יודעים לספור אותם כי קלטנו אותם ללא קשר לתהליכים שקורים כאן.

אלי: אנחנו קולטים חיילים מתנדבים כאשר אנחנו מקבלים בין עשרה ל-15 חיילים מתנדבים.

אלי: כמובן בתיאום עם צה"ל.

אלי: מעבר לחיילים אנחנו קולטים את כל סוגי הנכויות מכיסאות גלגלים, חירשים, ולגבי כל מועמד אנחנו רואים את קורות החיים ומחפשים לו תפקיד בניגוד לתפקידים אחרים שמחפשים אנשים מועמדים לתפקיד.

אלי: כאן אנחנו עושים תהליך הפוך.

אלי: בכל שנה אנחנו קולטים קרוב לעשרה, מעבר לחיילים המתנדבים.

אלי: זאת אומרת, אנחנו חוצים את הרף של העשרים.

אלי: כל חייל מתנדב, בסוף השירות הצבאי ההתנדבותי שלו, אנחנו משאירים אותו או משתדלים להשאיר אותו כעובד סטודנט עד לתקן.

אלי: יש פרויקט משותף עם צה"ל שהוזכר כאן ואנחנו לוקחים בו חלק.

אלי: הראשונים עכשיו משתחררים מצה"ל ואנחנו משאירים אותם כעובדי מוסד.

אלי: פתחנו קשרים עם המון עמותות אתן אנחנו נפגשים במטרה לקבל קורות חיים שיעזרו לנו וילמדו אותנו איך לקלוט אותם.

אלי: אנחנו עובדים מול מרכז התמיכה למעסיקים במשרד העבודה והרווחה.

מרדכי יוגב: אתם עובדים מול עמותות.

מרדכי יוגב: האם לא יכול להיות שבמודעה הראשית שלכם או באתר הראשי יהיה: מוגבלים – אתר או משהו.

מרדכי יוגב: קרי, האדם שלא בעמותה ידע.

אלי: אנחנו לקראת השקה של אתר חדש וזה אמור להיות שם.

אלי: כרגע האתר שלנו בגלל תקציב הוא קצת מיושן אבל הוא אמור להיות בדיוק מה שאתה אומר.

אלי: אנחנו מפרסמים דרך רבדים.

נחמן שי: אולי נעשה לכם מגבית.

אלי: זה לא עניין של כסף.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת נחמן שי, זמננו מוגבל.

נחמן שי: הוא אמר שגם האתר מוגבל.

מרדכי יוגב: הוא אמר שהם הולכים לשיפור.

אלי: זה לא עניין של כסף.

אלי: זה עניין של מכרזים וזה פשוט לוקח זמן.

שמרית: אנחנו מפרסמים את זה ברבדים.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

מרדכי יוגב: יישר כוח לכם.

מרדכי יוגב: מה מספר המוגבלים המועסקים?

אלי: עשרות רבות.

אלי: אנחנו מעריכים קרוב למאה אבל אנחנו קולטים כל שנה קרוב לעשרים כולל חיילים.

ענת ברקו: הערה חשובה.

קריאה: אנשים עם מוגבלות.

קריאה: אנחנו לא נכים ולא מוגבלים.

מרדכי יוגב: נכון.

מרדכי יוגב: סליחה.

מרדכי יוגב: יותר מזה, אני מוכרח לומר שאני חושב שכולנו מוגבלים ולכל אחד יש יתרון יחסי ואתה מוצא שמי שאולי במשהו פחות, הרבה מאוד יכולות אחרות שלו הן באופן מוגבר.

מרדכי יוגב: ממש סליחה.

מרדכי יוגב: לא התכוונו לפגוע.

מרדכי יוגב: אנחנו נעשה סבב של שרשור של שתי דקות, חבר כנסת ואחריו מי שאסף יאמר.

מרדכי יוגב: לפי סדר ההגעה, חבר הכנסת יעקב פרי.

יעקב פרי: תודה אדוני היושב ראש.

יעקב פרי: אדוני יושב ראש הוועדה, אורחות ואורחים.

יעקב פרי: אני חושב שתפקידה של הוועדה בדיון החשוב הזה היום הוא לנסות ולקצר את הזמנים.

יעקב פרי: לפי דעתי בעיית הבעיות בגיוס של אנשים, נשים וגברים, בעלי מוגבלויות היא הסחבת הארוכה והדרכים איך להתגבר עליה.

יעקב פרי: יש לי הרבה מאוד הערכה צה"ל, לשב"כ, למוסד, אנחנו לא מזכירים כאן את המשטרה למרות שכבר בהערת פתיחה אני אומר שדווקא השירות הלאומי מקדים את הצבא בנושא הזה.

יעקב פרי: לפחות לפי ראש השירות הלאומי עד לפני שלוש שנים היו 84 אנשים בעלי מוגבלויות והיום בשירות הלאומי משרתים 1,350.

יעקב פרי: הנתונים שלי מתבססים על כתבות בתקשורת ולא על עברי הביטחוני.

יעקב פרי: על פי פרסום מינואר השנה, משהו כמו – אתם כמובן תוכלו לתקן אותי – אלפיים צעירות וצעירים בעלי מוגבלויות מבקשים מדי שנה להתנדב לשירות צה"ל בדרך כלל ומספר המתקבלים עומד על בין 550 ל-800-850.

יעקב פרי: זה שלצבא יש תפקיד מכריע בגיוס של מתנדבים, זה לא רק על מנת להשביע את רצונם אלא על מנת לתרום גם להם אבל גם לאלה שמשרתים אתם.

יעקב פרי: אנחנו תמיד שומעים שהחוויה שעוברים משרתים שאינם בעלי מוגבלות פיזית או נפשית היא הרבה יותר גדולה לפעמים מאשר המתנדב עצמו.

יעקב פרי: באותה כתבה גם צוין שצעירים עם מוגבלות נאלצים להמתין המון זמן, חודשים רבים, לפעמים אפילו שנים.

יעקב פרי: נוצר פער אדיר בינם לבין צעירים אחרים שמתגייסים מטבע הדברים כאשר הם מקבלים את צו הגיוס או מועד הגיוס.

יעקב פרי: יש לי המון הערכה.

יעקב פרי: אני יודע שכל היושבים כאן מול חברי הכנסת, יש להם רצון אדיר וכוונה טובה, אבל אני חושב שתפקידינו כאן ביום החשוב הזה הוא לנסות ולסייע לכם לקצר את הטווחים.

יעקב פרי: אם אנחנו נקצר את הטווחים, הרבה יותר מתנדבים יוכלו להיקלט ואני חושב שזה גם יקל על הרבה מאוד בירוקרטיות שאתם מתעסקים אתן שנוגעות לכלל החבילה, אני אקרא לזה כך, שמתחייבת מגיוסו, מהתנדבותו של צעיר או צעירה שהם בעלי מוגבלות.

יעקב פרי: זה תפקידנו ובזה צריך לעסוק.

מרדכי יוגב: את קיצור הטווחים, אני מקבל.

מרדכי יוגב: גם יעל שמעה את הדברים.

דותן סגל: אני מנהל אגף תעסוקה ופנאי בעמותת אקי"ם ישראל.

דותן סגל: אני כאן כדי להציג את תכנית שווים במדים ובכלל את הרעיון של גיוס של אנשים.

דותן סגל: שמעתי את הרעיון של גיוס של אנשים עם מוגבלות פיזית ומוגבלות נפשית.

דותן סגל: אנחנו מייצגים אנשים עם מוגבלות שכלית, על אף שאנחנו עובדים עם אנשים עם מוגבלויות נוספות.

דותן סגל: הרעיון של התכנית הוא לאפשר נגישות ובכך ייחודיות של התכנית הזאת, לא רק נגישות למה שאקי"ם עושה בדרך כלל, שזאת נגישות של זכויות חברתיות, של מיצוי זכויות וכולי, שזה באמת ליבת העשייה, אלא הנגשה של חובות של אנשים.

דותן סגל: כלומר, החובה לשרת בצבא הגנה לישראל, בצה"ל.

דותן סגל: כחלק ממה שאנחנו עושים, אנחנו מנגישים את הנושא הזה ביחד עם משרד הרווחה.

דותן סגל: זה בעצם פרויקט של משרד הרווחה כאשר הרעיון הוא מעבר ליצירת עוד איזושהי אפשרות תעסוקה עם תום תקופת הלימודים בחינוך המיוחד, גם לייצר איזושהי תקופה שבה הציבור הרחב עובר דרך כור ההיתוך הזה שנקרא הצבא ויכול להיחשף לעוד אנשים נוספים.

דותן סגל: אנחנו מאמינים שהדבר הזה – מעבר למה שתשמעו עוד מעט מהמשתתפים עצמם, מהאנשים עצמם, מהחיילים שמקבלים תמיכה מהתכנית – הרעיון של התכנית היא באמת לעשות אולי מה שאנחנו לא מצליחים במערכת החינוך המיוחד, לעשות חינוך מוכלל.

דותן סגל: בעצם לעבוד עם עקרונות של הכללה ושל חינוך משותף.

קריאה: למה אתה מתכוון הכללה?

דותן סגל: הכללה במובן שהחברה כוללת, מכלילה, מכילה בתוכה גם אנשים עם מוגבלות שכלית במקומות הרגילים בהם כולנו עברנו את התהליכים של הישראליזציה.

דותן סגל: כלומר, "תעודת כשרות" דרך ישראלים ולהתקבל ולעבור הלאה.

דותן סגל: אחר כך במציאת עבודה ותעסוקה.

דותן סגל: יש לזה המון משמעות למי ששירת בצבא, למי שלא שירת בצבא, יש לזה זכויות נוספות, מענקי שחרור, אבל בעיקר הנושא של הדימוי העצמי של האנשים עצמם.

דותן סגל: הייתה כאן קודם שאלה לגבי מחקר, אז באמת המחקרים מראים שלא רק האנשים עצמם, שניים, שלושה, שישה אנשים בבסיס של כמה מאות אנשים ולפעמים אפילו יותר מזה, אלא מה קורה למפקדים, לחיילים, לכל מי שעובד ומשרת כתף אל כתף.

דותן סגל: המשמעות היא אדירה.

דותן סגל: כלומר, היום אנחנו מסתכלים על כ-130 אנשים שמשתתפים היום בתכנית.

מרדכי יוגב: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לאחד המשתתפים בו אתה תבחר כדי שיציג לנו את הדבר.

דותן סגל: נמצאים אתנו כאן יעקב ונעם.

מרדכי יוגב: תן לאחד מהם ואני מקווה שניתן אחר כך גם לאחרים.

יעקב בראון: היי, אני יעקב.

יעקב בראון: אני חושב שחייבים ללכת לצבא כי זה חשוב שנבוא כל יום.

יעקב בראון: אני יודע שצריך שתהיה לו עבודה חשובה ומספקת.

יעקב בראון: אני חושב שבצבא נעשית עבודה עם החברים ואני חושב שחייבים להיות שם.

מרדכי יוגב: איפה אתה משרת, בצבא?

יעקב בראון: אני בצבא בקריה בתל אביב.

ענת ברקו: כל הכבוד.

יעקב בראון: זה כיף לי מאוד.

יעקב בראון: זה חשוב לי.

יעקב בראון: אני חושב שהעבודה חשובה ואני רוצה שתהיה עבודה להרבה.

יעקב בראון: אני רוצה לעשות משהו .

מרדכי יוגב: כל הכבוד.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

אמיר אוחנה: אפשר מחיאות כפיים?

מרדכי יוגב: אפשר.

מרדכי יוגב: כן.

מרדכי יוגב: יפה מאוד.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת איל בן ראובן.

איל בן ראובן: תודה לך יעקב על המלים המרגשות שלך ולכל מי שנמצא כאן ותודה לכבוד יושבי הראש על הדיון החשוב הזה.

איל בן ראובן: סיפור קצרצר.

איל בן ראובן: אני גר ביודפת.

איל בן ראובן: פנה אלי עמרם, הוא היה בסיירת, הבת שלו שהיום בת עשר, לפני מספר שנים נקטעה ידה באסון נוראי.

איל בן ראובן: הוא פנה אלי כבר מזמן ואמר לי, איל, תגיד, איך עושים שכאשר הילדה תגיע בגיל גיוס, שלא תקבל שום פטור מיוחד אלא חיילת.

איל בן ראובן: אנחנו לא רוצים לא תואר מתנדב ולא שום תואר אלא רוצים שהיא תתגייס, תעבור את תהליך הגיוס עם בני הכיתה שלה.

איל בן ראובן: דרך זה אני מעביר את המסר.

איל בן ראובן: דיבר קודם ידידי פרי על לוח הזמנים.

איל בן ראובן: אני מודה לצה"ל ולמוסד ולשב"כ ולכל מי שעוסק בתהליך הזה, זה עניין ערכי וחברתי מהמעלה העליונה, לנו כחברה, כחברה ישראלית בכלל.

איל בן ראובן: אבל אני חושב שמה שצריך כמגמה לאנשים הנפלאים האלה, לנסות ולהוריד מהתארים שהם מקבלים.

איל בן ראובן: כל מה שהם רוצים זה להגיע כמו חיילים.

איל בן ראובן: כמו שיש חייל שמגיע ומקבל פרופיל 35, 45, 50 על דבר כזה ואחר, הם מקבלים פרופיל, נאמר כאן קודם, 25 והם יודעים לאן הם מתגייסים.

איל בן ראובן: את אותו תהליך שעובר חייל, לשם צריך לשאוף.

איל בן ראובן: את אותו תהליך שעובר חייל, צריך לעבור האדם בעל המוגבלות.

איל בן ראובן: זה מאוד מאוד יעזור להם להיות חלק מבני כיתתם, מהחברה שלהם.

איל בן ראובן: אני חושב שאם יש מסר ממני או מאתנו כאן, אני חושב שזה המסר העיקרי.

איל בן ראובן: כמובן לפתוח להם את השערים.

איל בן ראובן: חברה מתקדמת פותחת שערים לאנשים עם מוגבלויות וכאלה אנחנו, אני חושב.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

מרדכי יוגב: ישראל.

מרדכי יוגב: תציג את עצמך.

ישראל הבר: הלשכה המשפטית, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

ישראל הבר: השבוע חל היום הבינלאומי לזכויות אנשים עם מוגבלות.

ישראל הבר: אני רוצה קודם כל להודות לוועדה שהיא מחברת בין שני נושאים שהציבור לא בהכרח תופס אותם כקשורים, אנשים עם מוגבלות מצד אחד ושירותי הביטחון מצד שני.

ישראל הבר: אני רוצה לתת כמה נתונים – הנתונים האלה הם מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – ולומר שלפי החישוב שלנו יש בכל שנתון שמתגייסים משהו כמו שישה אחוזים אנשים עם מוגבלות.

ישראל הבר: אם אתה מתייחס רק לאוכלוסייה היהודית ורק לאוכלוסיות אצלן הגיוס הוא לא נושא רגיש, אני מגיע למשהו 4,500 מתגייסים פוטנציאליים עם מוגבלות.

מרדכי יוגב: כל שנתון.

ישראל הבר: כל שנתון.

ישראל הבר: שימו לב שזה כמובן שהשנתונים גדלים כך שגם המספר הזה הולך וגדל.

ישראל הבר: יש לי כאן את הדוח הסטטיסטי השנתי שלנו ואני משאיר אותו לוועדה.

ישראל הבר: אני מוכן לתת עותק למי שרוצה.

מרדכי יוגב: 4,500, זה כולל את הפוטנציאל לשירות לאומי?

ישראל הבר: כן.

ישראל הבר: זה כולל גם את השירות הלאומי.

ישראל הבר: זה לא כולל אוכלוסיות שעד כמה שאני מבין לא מתגייסות.

יעקב פרי: המספר הולך וגדל כל שנתון.

ישראל הבר: כן.

ישראל הבר: הנתונים הולכים וגדלים.

ישראל הבר: המספר הזה הולך וגדל.

ישראל הבר: אני רוצה להציג חמש סיבות למה צה"ל ושירותי הביטחון צריכים לגייס אנשים עם מוגבלות.

ישראל הבר: קודם כל, צה"ל צריך חיילים עם מוטיבציה ולאנשים עם מוגבלות יש מוטיבציה משתי סיבות.

ישראל הבר: קודם כל, הם רוצים להיות כמו כולם.

ישראל הבר: דבר שני, השירות הצבאי הוא הכנה מצוינת לעולם העבודה.

ישראל הבר: יותר מזה, כאשר מעסיק שומע שאדם עם מוגבלות התגבר על המוגבלות והתגייס, זה נותן לו אפילו איזה שהן נקודות זכות נוספות על פני כל אחד אחר.

ישראל הבר: דבר שני, האתוס של צבא העם.

ישראל הבר: אני לא צריך להרחיב את הדיבור על כך.

ישראל הבר: אנשים עם מוגבלות הם היום משהו כמו חמישית מהאוכלוסייה בישראל ואם כולם צריכים להתגייס, גם הם צריכים להתגייס.

ישראל הבר: דבר שלישי, שילוב מחדש של נכי צה"ל.

ישראל הבר: אם הצבא לומד להתמודד עם אנשים עם מוגבלות ולומד לקלוט אותם ולומד לשלב אותם, וזה כולל נגישות של מחנות הצבא העורפיות, שאני לא יודע עד כמה המחנות האלה כשהם נבנו היו נגישים לאנשים עם מוגבלות, ולכן זה חלק מהעניין.

ישראל הבר: אני לא צריך להרחיב את הדיבור על החוב המוסרי של המערכת ושל החברה כולה לנכי צה"ל.

ישראל הבר: דבר רביעי, חלק מהמאבק של הצבא בהשתמטות.

ישראל הבר: אפשר לומר שברגע שאנשים עם המוגבלויות הקשות ביותר מתגייסים, אז אין מי שלא יכול לשרת וזה מסר חשוב שהצבא יכול למסור לחברה כולה.

ישראל הבר: דבר חמישי.

ישראל הבר: אני מזכיר שבינואר 2017 המחוקק הציב יעד של חמישה אחוזים לכל הגופים הציבוריים במדינה והארגונים הציבוריים במדינה, כולל צה"ל למעט הלוחמים ותומכי לחימה.

מרדכי יוגב: השורה התחתונה.

מרדכי יוגב: אתה מחפש שהיעד יהיה מספרית הרבה יותר גבוה ומתקרב למיצוי כל האנשים.

ישראל הבר: כן.

ישראל הבר: רק תשימו לב שאם מגייסים אותם כמתנדבים, יותר קל לקלוט אותם אחר כך כעובדים ולעמוד ביעד של חמשת האחוזים.

ענת ברקו: תודה אדוני היושב ראש.

ענת ברקו: כל הכבוד על הדיון הזה.

ענת ברקו: אני ראש השדולה למען נכי צה"ל ואני בהחלט רואה את הכאב שלהם על כך שהם גם נפצעים במסגרת הצבא וגם לא יכולים להשתלב בשום דבר לאחר מכן.

ענת ברקו: אין איזושהי הבנה מיוחדת וגישה מוסרית כלפיהם מבחינה תעסוקתית ואנחנו יודעים שהשיקום האמיתי לכל אחד הוא עצם העבודה והעיסוק והשירות.

ענת ברקו: אני חושבת שעקב אכילס של התהליך הזה הוא תהליך התנדבות ארוך.

ענת ברקו: אנחנו מדברים רק על אלה שרוצים, שלצערנו הרב בדרך נושרים הרבה מאוד, מתייאשים, כואב להם שזה לוקח כל כך הרבה זמן.

ענת ברקו: על זה צריך לעבוד.

ענת ברקו: צריך להגביל, לקבוע מדדים, לקבוע מועד גג, תקרה, עד מתי אפשר לעשות את זה, לא יותר מזה, ולקבוע שתוך שלושה-ארבעה חודשים גומרים עם כל המיון הרפואי.

ענת ברקו: הדברים מאוד ברורים.

מרדכי יוגב: את זה אמר גם יעקב פרי.

ענת ברקו: לפעמים יש תחושה שרוצים שחלק מהם ינשור בדרך.

ענת ברקו: זה טוב לצה"ל, זה טוב למערכת ואני חושבת שאנחנו רואים בתוך יחידה בה משובצים חיילים וחיילות עם מוגבלויות התנהגות והתנהלות אחרת של כל היחידה, גם בערבי יחידה וגם בשגרה היומית.

מרדכי יוגב: חד משמעית.

מרדכי יוגב: תודה.

מרדכי יוגב: יובל וגנר, טייס בעברו.

מרדכי יוגב: נגישות ישראל.

יובל וגנר: שלום לכולם.

יובל וגנר: אני נפצעתי לפני שלושים שנים בתאונת טיסה.

יובל וגנר: היה לי את המזל שחיל האוויר אחרי שיקום ארוך הציע לי לחזור ולהמשיך לשרת.

יובל וגנר: עשיתי השלמה של שלושים שנים והשתחררתי לפני שלוש שנים בדרגת סגן אלוף.

יובל וגנר: מהניסיון הזה למדתי רבות על העניין הזה.

יובל וגנר: מה שחשוב להגיד כאן זה המסר שלנו, לעשות זום אאוט.

יובל וגנר: המסלול הנורמטיבי של כל ישראלי הוא 12 שנות לימוד, צבא, אקדמיה ועבודה.

יובל וגנר: דיברנו בכנסת הרבה מאוד על הנושא של שילוב בתעסוקה אבל אם הרצף הזה לא מתקיים, קשה מאוד להגיע לתעסוקה.

יובל וגנר: החוליה החלשה היום היא הגיוס צה"ל.

יובל וגנר: היום יש שילוב במערכת החינוך, שילוב באקדמיה, נושא התעסוקה הוא מאוד מתקדם והחוליה החסרה היא החוליה הזאת ואני שמח לשמוע על השיפורים שנעשים אבל האתגר כאן הוא גדול.

יובל וגנר: אנחנו נמצאים במדינה בה יש חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

יובל וגנר: זה לא צריך להיות מסלול מיוחד למתנדבים.

יובל וגנר: גם אדם עם מוגבלות הוא שווה, הוא אדם כמו כל אחד אחר, הוא צריך להתגייס כמו כל אחד אחר וברגע שהוא בצו גיוס והוא במסלול של אדם עם מוגבלות, הוא יקבל את הליווי הרלוונטי מאותו שלב.

יובל וגנר: חשוב להבין שנדרש כאן הרבה יותר פרסום.

יובל וגנר: התהליך צריך להיות הרבה יותר חלק וחשוב להבין שיש כאן מידע מקדים.

יובל וגנר: אנחנו יודעים מי הילדים שמשלבים במערכת החינוך.

יובל וגנר: זאת לא הפתעה.

יובל וגנר: זה לא פתאום הם נולדים בגיל 18 בצו ראשון.

יובל וגנר: אפשר למפות אותם, אפשר ליצור אתם קשר כבר כשהם בשביעית ובשמינית ולהתחיל את התהליך שם, למפות את זה כך שיהיה מוצלח.

יובל וגנר: כשאני חזרתי לשרת כאדם על כיסא גלגלים, ואני עם מוגבלות קשה מאוד, באופן מאוד טבעי מפקד היחידה שאימץ אותי לקח קצין צעיר ומינה אותו כמעין מנטור שליווה אותו בהתחלה כאשר באתי לשרת שעה, אחרי כן שעתיים, עד ששירתי 18 שעות ביום.

יובל וגנר: אבל התהליך הזה, מה שאני רוצה להעביר כאן כמסר, אנחנו צריכים גם ללמוד איך מלמדים ביחידות לקלוט את החיילים האלה - אנחנו קוראים לזה נגישות חברתית – ולייצר יכולות שהאנשים עם מוגבלות שמתגייסים, יהיו הצלחות.

יובל וגנר: זה יהיה וין, וין, וין – וין לחייל המתגייס, וין ליחידה, וין לחברה הישראלית.

יובל וגנר: תודה.

מרדכי יוגב: תודה רבה וגם יישר כוח.

מרדכי יוגב: כל הכבוד.

מרדכי יוגב: כל הכבוד גם לרוח שלך וגם לרוח של היחידה ומפקדיה.

מרדכי יוגב: אנחנו נשמע עכשיו שני חברי כנסת שצריכים לעזוב.

אמיר אוחנה: תודה אדוני.

אמיר אוחנה: אמר אחד הדוברים קודם שהציבור לא תמיד תופס את הקשר שבין בעלי מוגבלויות לבין מערכת הביטחון אבל כולנו, כל אחת ואחד מאזרחי ישראל, קשורים למערכת הביטחון.

אמיר אוחנה: ימנים, שמאלנים, בעלי מוגבלויות, לא בעלי מוגבלויות, כולם, הן כצרכנים כי כולנו נהנים מהביטחון שמערכות הביטחון מספקות לנו והן כמובן כמשתתפים שיכולנו לומר שהיינו רוצים לראות יותר משתתפים במערכת הביטחון.

אמיר אוחנה: בהקשר הזה ההשתתפות כמובן של בעלי מוגבלויות במערכת הביטחון היא נושא קשה.

אמיר אוחנה: זה קשה לבעלי המוגבלויות שיכלו לומר לעצמם מה אני צריך עכשיו לתרום לחברה ולביטחון, אני אתעסק בעצמי ואחיה את עולמי כמה שאפשר בצורה מוצלחת.

אמיר אוחנה: גם מהצד של מערכות הביטחון שצריכות לעשות התאמות מסוימות כדי לאפשר את ההשתלבות של בעלי המוגבלויות.

אמיר אוחנה: אבל אמר ז'בוטינסקי אמירה מאוד קצרה, האמירה הכי קצרה שלו לדעתי, אבל מאוד רבת משמעות.

אמיר אוחנה: הוא אמר: קשה, כלומר אפשרי.

אמיר אוחנה: אנחנו רואים כאן בדיונים שמתקיימים אחת לתקופה בנושא של שילוב בעלי מוגבלויות את ההגשמה של האמירה הזאת.

אמיר אוחנה: קשה, כלומר אפשרי.

אמיר אוחנה: קשה גם לבעלי המוגבלויות להשתלב וקשה גם למערכת אבל אנחנו רואים שיש מאמצים מאוד משמעותיים ואני משבח גם את צה"ל, גם את מערכות הביטחון הנוספות על שילוב בעלי המוגבלויות וגם מהצד של המתנדבים, אנחנו רואים יותר אנשים שמתנדבים ויותר אנשים שרוצים להשתלב.

אמיר אוחנה: זאת תופעה חיובית, זה דבר שאנחנו מברכים עליו ורוצים לראות עוד ממנו.

אמיר אוחנה: אנחנו כמובן נתרום את כל מה שאנחנו יכולים לצורך העניין הזה.

אמיר אוחנה: תודה.

מרדכי יוגב: תודה.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת איציק שמולי ואחריו סמל נעם.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: יש מהפכה שקורית בשנים האחרונות וזו מהפכה שבבסיסה אמונה שאדם עם מוגבלות הוא קודם כל אדם ורק אחר כך בעל מוגבלות ויש לו זכות מלאה להיות שותף מלא בכל מערכות החיים ועדיף גם בסביבה הטבעית.

איציק שמולי: המאמץ הזה מוצא ביטוי כמובן גם בשדות רחבים, כמו שנאמר קודם.

איציק שמולי: הכנסת יכולה להתגאות וגם הממשלה במאמצי השילוב גם בחינוך היסודי, גם באקדמיה ולאחרונה גם בשוק התעסוקה עת חוקקנו כאן חוק היסטורי שמעניק לאנשים עם מוגבלות תקן של חמישה אחוזים בכל מקום עבודה.

איציק שמולי: על אף המאמצים הטובים שתוארו כאן, ואני לא מקל בהם ראש, אני אומר לכם מה חסר לי.

איציק שמולי: חסר לי לשמוע שיש איזושהי תכנית עם מחויבות, עם יעדים מספריים, שיודעים לאן הולכים בחמש השנים הקרובות.

איציק שמולי: זה שעושים פעולות מבורכות בתוך הבסיסים להנגשה, גם השב"כ והמוסד עושים בעניין הזה מאמצים – זה בסדר.

איציק שמולי: אני רוצה להיות במקום שבו השירות הצבאי לא יהיה תחנה בדרך שבה אנשים שנלחמים ונאבקים מול מכשולים ומצליחים להשתלב, מגיעים לשער הכניסה הראשי לחברה הישראלית ונתקעים שם.

איציק שמולי: אני לא יודע אם המספרים שפורסמו בתקשורת הם נכונים או לא.

איציק שמולי: אני יכול רק לצטט אותם ואתם תתייחסו או לא תתייחסו.

איציק שמולי: זה עניין שלכם.

איציק שמולי: אבל מה שכתוב בתקשורת זה שיש אלפיים מועמדים, מתוכם יש שנים שנקלטים 550, יש שנים שהמספר מגיע לאזור ה-800 אבל יש גם הרבה שנותרים מאחור.

איציק שמולי: אני רוצה לומר עוד דבר אחד.

איציק שמולי: אנחנו לא עושים כאן צדקה ולא חסד.

איציק שמולי: גם ראשת אכ"א הקודמת, האלופה ברביבאי, ואני מניח שעוד רבים לפניה וגם אחריה, אומרים שזה ערך וזה משהו שהצבא רוצה.

איציק שמולי: אנחנו לא עושים כאן טובה.

איציק שמולי: הגיוון הוא טוב לצבא ולכן אם זה דבר טוב ומבורך, אנחנו רוצים לראות גם יעדים שיצביעו על אותה מחויבות.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

מרדכי יוגב: נאמר בצדק דבר שכולנו חותרים, תכניות עבודה ויעדים.

מרדכי יוגב: אנחנו נשמע את סמל נעם ואחריו את חבר הכנסת נחמן שי.

מרדכי יוגב: אחריו את נויה מהצופים, את חבר הכנסת עמיר פרץ ואת חברי חבר הכנסת אבי דיכטר.

מרדכי יוגב: אם נצליח, נשמע עוד אנשים ואם נהיה מחויבים לסיים, לא נוכל לשמוע נוספים.

נועם יומטוביאן: קודם כל אני רוצה להגיד איזה כיף לי להיות כאן.

נועם יומטוביאן: מכל הלב.

נועם יומטוביאן: זה דבר ראשון.

נועם יומטוביאן: דבר שני, אני חייל כי זאת הציונות שלי, האהבה שלי למדינה וכך אני למדתי מבית משפחתי.

נועם יומטוביאן: כבוד גדול לי להיות חייל ואני מאוד גאה בזה.

נועם יומטוביאן: החברים שלי, המפקד שלי, זה כיף גדול.

נועם יומטוביאן: אני אוהב אותם.

נועם יומטוביאן: בשבילי כבוד גדול קודם למשפחה.

נועם יומטוביאן: כיף לי.

מרדכי יוגב: יופי.

מרדכי יוגב: כל הכבוד.

מרדכי יוגב: מיקי, תוסיף מילה.

מיקי יומטוביאן: מילה.

מיקי יומטוביאן: לא היה צריך יותר מדי כדי להבין שאתם פוגשים היום את החייל הכי גאה בצה"ל.

מיקי יומטוביאן: אני רוצה לומר לכם בשתי מלים.

מיקי יומטוביאן: כשנועם קם בבוקר ועולה על המדים ויוצא מהבית, כל רואיו, ממש כך, אנשים מסתובבים ואנשים מעלים חיוך של גאווה ואולי זו הציונות העתיקה, הוותיקה, וכנראה אנחנו ספגנו, ההורים, וכנראה ניסינו להעביר הלאה לילדים.

מיקי יומטוביאן: אני רוצה להגיד כבוד גדול לצה"ל.

מיקי יומטוביאן: התכנית עליה אתם מדברים היא תכנית שחייבת לקום ולגעת בכל אחד ואחד מהאנשים המיוחדים והם מיוחדים.

מיקי יומטוביאן: הם צריכים יחד מיוחד.

מיקי יומטוביאן: כן.

מיקי יומטוביאן: הם לא תמיד יודעים להסתדר והם לא תמיד יודעים מה נכון כאן ומה נכון במקום אחר.

מיקי יומטוביאן: נגעת בנקודה מאוד מאוד חשובה, ובזה אני אסיים.

מיקי יומטוביאן: גם הגוף המקבל והיחידות המקבלות במקרה של צה"ל, למרות שלנו יש את שווים במדים שבעצם עושים את אותו התהליך של הטמעה בתוך היחידה, מציאת אותם הגופים הפוטנציאליים – לא גופים אלא הכוונה היא בסופו של דבר לבני אדם, אנשים עם יותר מקובלות או קבלה חברתית, הבנה ורגישות חברתית – אותם האנשים שבעצם יבואו ויהיו קרקע פורייה על מנת שאפשר יהיה לגדל פרחים כאלה.

מיקי יומטוביאן: תודה לכם.

מרדכי יוגב: כל הכבוד לכם, גם להורים.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אני קודם כל רוצה להודות לכל המשתתפים כאן ובעיקר באמת לחברים שהם באים מתוך הקבוצה של אנשים עם מוגבלות שפתחנו או נפתחה ויש להם היום דרך חדשה ללכת בה.

נחמן שי: אין הרבה נקודות אור בזירה הציבורית במדינת ישראל ולבוא לכאן בבוקר זה קצת מבהיל אותי.

נחמן שי: אני רוצה לומר שבעבר שירתי בכמה יחידות בצה"ל ויכולתי לעקוב מקרוב אחרי הקליטה.

נחמן שי: גם אחיה היה אצלנו בגלי צה"ל.

נחמן שי: היו אז קשיים בקליטה של צעירים עם מוגבלויות.

נחמן שי: ברגע שהם מגיעים ליחידה, הם משתלבים בה, אתם רואים באופן מיידי שגם התפקוד שלהם הוא טוב ואפילו יותר מטוב וגם הסביבה שלהם מתחילה לקבל ולהבין את הערך והחשיבות.

נחמן שי: זאת אומרת, יש כאן תרומה רבת פנים.

נחמן שי: זה לא רק לאדם עצמו אלא גם לסביבה הקרובה ובהמשך לחברה הישראלית כולה שבאמת עוברת איזושהי מהפכה של הבנה שהאנשים המיוחדים האלה הם חלק בלתי נפרד מאתנו וצריך לפתוח בפניהם כל דלת שאפשר.

נחמן שי: אני רוצה להודות לכל נציגי הארגונים במערכת הביטחון ולהדגיש שהפתח הכי חשוב כדי להיכנס אליו הוא דרך השירות הצבאי ומערכת הביטחון.

נחמן שי: מי שבא עם רקורד שהוא היה בארגון ביטחוני כזה או אחר, מה לעשות, עדיין זאת האסמכתא הטובה ביותר ליכולות שלו או שלה.

נחמן שי: לכן כל מאמץ שאתם עושים, ואני מקווה שתמשיכו להשקיע, הוא בעל ערך.

נחמן שי: הדבר היחיד שמעסיק אותי כרגע אלה הנתונים שמסרת, שהמספרים הם כמובן גבוהים מאוד והם לא עומדים ביחס סביר לקליטה.

נחמן שי: ברור שאי אפשר את כל אחד לקלוט אבל אני חושב שנדרש כאן מאמץ נוסף, שוב, מבחינת הערך הציבורי שיש לזה.

נחמן שי: אולי תמיד הארגון לא נהנה הכי הרבה – ואני שם את זה בסוגריים – אבל לטובת החברה הישראלית והחיים המשותפים שלנו בארץ, זה חשוב מאוד.

נחמן שי: תודה רבה.

מרדכי יוגב: תודה.

מרדכי יוגב: נויה מהצופים.

נויה שלו: אני עוד מעט בת 18, גרה בשוהם ויש לי לקויות למידה מורכבות.

נויה שלו: אני נמצאת כרגע בשלבי הכנה לגיוס לצה"ל.

נויה שלו: כרגע הצבא לא נגיש עבורי מבחינת הנתונים והוא עושה לי בעיות ואני מרגישה שהצבא לא רוצה אותי.

נויה שלו: הוא לא רוצה אנשים שהם חלשים למרות חוק שוויון הזדמנויות.

נויה שלו: הוא לא רוצה.

נויה שלו: מגיל קטן תמיד הייתי עם אנשים רגילים בצופים, ואני מתמיינת למכינות ושנת שירות בתכנית מיוחדת במכינות ואני מרגישה שהצבא לא מרשה לי.

נויה שלו: יש לי נתונים נמוכים אבל הצבא לא יכול לספק ולהנגיש לי את המרב.

נויה שלו: נגיד, אני מאוד אוהבת צילום, הוא לא יכול להנגיש לי.

נויה שלו: אני אצטרך ללמוד את הדברים והצבא לא ינגיש לי אותם.

נויה שלו: הוא לא ייתן לי לשבת עם עוד מישהו בצוות ולעשות את התפקיד ביחד.

נויה שלו: הצבא לא נגיש וצריך שוויון הזדמנויות במדינה כזאת כי אנחנו אוכלוסייה שמורכבת מהרבה אנשים.

נויה שלו: צריך שוויון הזדמנויות.

נויה שלו: אני רואה את אח שלי שהוא בצבא והוא פורח ולי אין לאן לפנות.

נויה שלו: אני לא מוותרת.

נויה שלו: אני כל החיים שלי התקיימתי באיזושהי מלחמה, מלחמה עם החיים וזה לא נעים.

נויה שלו: זה לא נעים בכלל שילדים עם לקויות למידה לא יכולים להשתלב בצבא הגנה לישראל.

נויה שלו: עברתי מאבק מאוד ארוך גם כשהייתי בבית ספר רגיל ולא קיבלו אותי בחלק מהמצבים.

נויה שלו: עכשיו שואלים אותי בבית ספר למה לי לעשות מכינה ושנת שירות בלי גיוס.

נויה שלו: שואלים אותי למה.

נויה שלו: אני מרגישה שזאת שנה שתוכל לתרום לי הרבה ואני מרגישה שגם הצבא יכול לתרום לי הרבה אבל הוא לא נגיש לי, הצבא שלנו.

מרדכי יוגב: תודה.

מרדכי יוגב: באת למקום הנכון ובזמן הנכון.

מרדכי יוגב: אנחנו ניתן עכשיו לשני חברי הכנסת שנמצאים כאן, בקצרה.

עמיר פרץ: אני חושב שהדיון כאן הוא באמת דיון חשוב ביותר.

עמיר פרץ: אנחנו כולנו יכולים לדבר בהרבה מאוד סופרלטיבים על כך שצה"ל על המדרגה והפך כור היתוך גם לסוגיות כל כך חשובות.

עמיר פרץ: אם האתגר של צה"ל היה פעם לשלב אוכלוסיות שונות מעדות שונות ומאזורים שונים, היום צה"ל שם לעצמו כדגל את היכולת גם להוכיח בחברה הישראלית כיצד להתנהג ומה לעשות.

עמיר פרץ: ההתנהלות של צה"ל משפיעה על החברה הישראלית כולה.

עמיר פרץ: לכן המבחן שלכם הוא כפול, הוא הרבה יותר גדול מאשר מעסיק שקולט.

עמיר פרץ: טוב שיש מישהו שגם מעיד שלא הכול נוצץ ונחמד.

עמיר פרץ: הנה, מסתבר שיש גם קשיים.

עמיר פרץ: בסוף לא רק המתקבל חשוב אלא גם המקבל חשוב.

עמיר פרץ: אנחנו נשמח לפחות לפתור את הסוגיה שעלתה כאן.

עמיר פרץ: לא צריך להוכיח מוטיבציה אחרי שהיא דיברה.

עמיר פרץ: מוטיבציה יש לה ובסוף היא תצליח ולכן עדיף שאתם תעשו את זה לפניה.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת אלעזר שטרן, מי שהיה ראש אכ"א.

אלעזר שטרן: צה"ל מתעסק בזה הרבה מאוד שנים, בשילוב אוכלוסיות מיוחדות.

אלעזר שטרן: פעם יש מי שחשב שהתפיסה בצה"ל צריכה להיות שאנחנו לא נשקיע יותר במי שישקיע בנו פחות ממה שהשקענו בו.

אלעזר שטרן: לשמחתי זאת לא התפיסה של צה"ל ואני כמובן מברך על כך.

אלעזר שטרן: אני חושב שיש קשר ישיר בין מספר המתנדבים למשך תהליך ההתנדבות.

אלעזר שטרן: יעל, אני אומר לך, יש לכם הרבה מה להשתפר.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, מה שנויה אמרה כאן, זאת דוגמה אחת.

אלעזר שטרן: אגב, אם נויה לא הייתה מתנדבת, היא יכולה להיות חיילת בצה"ל.

אלעזר שטרן: אני חושב שאתם צריכים להבין את זה.

אלעזר שטרן: קשה לי להגיד אתם ואנחנו, את יודעת שאני חלק מזה כל הזמן.

אלעזר שטרן: זה לא יכול להיות שתהליך לוקח יותר מחצי שנה.

אלעזר שטרן: אין דבר כזה.

אלעזר שטרן: חצי השנה מתחילה, כמו ששאלתי בשאלת ביניים, בצו הראשון ולא בגיל 18.

אלעזר שטרן: תחשבו.

אלעזר שטרן: כשאתם דוחים את החבר'ה האלה, ראשית, אתם מייאשים אותם וחלק נושרים בדרך, ושנית, אתם מביאים אותם לצבא בגיל 19 וחצי, עשרים.

אלעזר שטרן: יש יותר מדי פניות שאני מקבל ומה שאני מכיר.

אלעזר שטרן: שאלו אותך, אמרת ארבעה-שישה חודשים.

אלעזר שטרן: הלוואי.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה להגיד לך שאני הוצאתי החלטה שחצי שנה זה גג.

אלעזר שטרן: אני גם הוצאתי החלטה לדוגמה שצליאק לא יהיו מתנדבים ואחרי כן הפכתם את זה ואני מקווה שזה התהפך עוד פעם.

ויינר: הם לא מתנדבים.

ויינר: צליאק לא נחשבים מתנדבים.

אלעזר שטרן: מעולה.

אלעזר שטרן: הנה דוגמה למה שבצה"ל היו מתנדבים והיו צריכים לתת להם תפקידים מיוחדים, סתם.

אלעזר שטרן: אם אנחנו יכולים לתת אוכל גלאט כשר לכל מיני מקומות, אוכל מיוחד, אז גם אפשר לתת אוכל מיוחד כדי שחולי צליאק יהיו לוחמים בסיירת מטכ"ל, בטח בצנחנים, בגולני וכולי.

אלעזר שטרן: בשורה התחתונה.

אלעזר שטרן: אני חושב שאם אפשר לצאת עם משהו מהתהליך הזה, מצד אחד זה לומר צה"ל ולגופים האחרים שתומכים כל הכבוד ומצד שני תילחמו.

אלעזר שטרן: תילחמו לא על כמה שיותר אלא שתהליך ההתנדבות יסתיים בגיל 18.

אלעזר שטרן: המתח הזה שהאוכלוסייה הזאת נמצאת בו גם כך עם כל האתגרים החברתיים שלה, שאולי יגייסו אותה ואולי לא יגייסו אותה, אתם גם את זה יכולים לפתור.

אלעזר שטרן: תודה.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

מרדכי יוגב: יושב ראש ועדת חוץ וביטחון, חבר הכנסת אבי דיכטר.

אבי דיכטר: האמת היא שיש הרבה דיונים בחדר הזה ויש מעט דיונים מרגשים.

אבי דיכטר: באמת זה דיון מרגש.

אבי דיכטר: אתה שומע את נועם, את נויה, את יעקב ואתה אומר, רגע, אנחנו בכיוון הנכון או לא בכיוון הנכון?

אבי דיכטר: מבחינת צה"ל, יש לו ארבעה סוגי מוגבלויות, לטעמי.

אבי דיכטר: מוגבלות אידיאולוגית, מוגבלות דתית, מוגבלות פיזית ומוגבלות מנטלית.

אבי דיכטר: היום הדיון הזה עוסק רק בשתי המוגבלויות האחרות.

אבי דיכטר: אנחנו מכירים בלא מעט דיונים את העיסוק של צה"ל בשתי המוגבלויות הראשונות.

אבי דיכטר: זה בעצם עובר כחוט השני בהתייחסויות שהיו כאן.

אבי דיכטר: הקפצת שתי המוגבלויות האחרות כלפי מעלה מבחינת העיסוק היא חובה לא רק של צה"ל אלא היא חובה לאומית.

אבי דיכטר: בוודאי שאנחנו כוועדת חוץ וביטחון מחויבים לפקח על זה.

אבי דיכטר: אני לא יודע, אם באיזשהו מקום בצה"ל, ולא חשוב אם זה פועל יוצא של צרכים מיוחדים או מינוי מנטורים או כל מיני סוגיות או הנגשה שהיא סוגיה שאם היא בעיה תקציבית חס וחלילה, תשימו בצד סעיף תקציבי ואני אומר לכם שזה יגיע לוועדה המשותפת לתקציב הביטחון שבמקרה אני עומד בראשה, ואני לא מעלה בדעתי שמישהו לא יאשר את זה.

אבי דיכטר: אני מכיר את חברי הכנסת, מנחמן שי ואיציק שמולי ועד עמיר פרץ בצד שמאל של השולחן.

אבי דיכטר: אני אומר לכם שהסוגיה הזו, באמת אסור לנו לטפס בה בסולם רגיל.

אבי דיכטר: זה צריך לעלות בצורה אקספוד

אבי דיכטר: נציאלית כי האחוז שאתם מדברים עליו – וכל אחד מאתנו יודע מהסביבה שלו, ואיך אמר האלוף במילואים חבר הכנסת איל בן ראובן?

אבי דיכטר: בגיל עשר מתחילים להיות מוטרדים.

אבי דיכטר: אולי הילדים עוד לא מבינים את זה אבל ההורים מבינים את זה.

אבי דיכטר: תראו לי אחד פה סביב השולחן שאין לו את הגיל הזה שההורים או הסביבה מתחילים להיות מודאגים.

אבי דיכטר: אחד.

אבי דיכטר: אני לא מאמין שיש כאן אחד כזה.

אבי דיכטר: אני אומר שאין שום סיבה שבעוד שמונה שנים, כאשר נגיע לגיל הגיוס שלהם, בכלל נעשה דיון שצריך לדבר במונחים של השתפרות.

אבי דיכטר: זאת צריכה להיות מורשת קרב שהייתה פעם בעיה, היא נפתרה ואנשים עם מוגבלויות משרתים בצה"ל וכאשר משרתים בצה"ל משרתים גם בכוחות הביטחון האחרים וזו הקפיצה הכי משמעותית.

אבי דיכטר: כשאתה מסתכל על שכנינו במזרח התיכון, ויש הרבה מאוד הבדלים בינינו לבינם, זה אחד ההבדלים הכי משמעותיים.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

מרדכי יוגב: אני מסכם במלים בודדות.

מרדכי יוגב: ההתנדבות והרצון הכול כך גדול שריגש אותנו כאן, של אנשים בעלי מוגבלויות או נכים או פצועים להמשיך ולשרת בצה"ל ובמערכת הביטחון, באמת היה מרגש מאוד.

מרדכי יוגב: זה יוצר לנו מחויבויות כחברה וגם למערכת הביטחון.

מרדכי יוגב: מה שנאמר כאן כנקודות למחשבה וגם לפעולה, נאמרו מספר נקודות.

מרדכי יוגב: חבר הכנסת פרי ואחרים חזרו על הדברים על במקביל ועל הטווח כדי שהנערים יחושו שכשם שחבריהם נקראו, גם הם נקראים.

מרדכי יוגב: אחר כך במקביל של מדים.

מרדכי יוגב: אני יודע שבשירות הלאומי נעשה על זה דיון לייצר מדים כדי שגם הם יחושו שהם במדים אבל זה עניין למקום אחר.

מרדכי יוגב: אני זוכר דיון כזה.

מרדכי יוגב: כך גם קיצור הטיפול או אופן הטיפול או האבחון.

מרדכי יוגב: כבר אמר כאן יושב ראש הוועדה, ואנחנו גם בוועדה לתקציב הביטחון, שאם זה ידרוש עוד תקן או עוד – כפי שנאמר כאן על ידי ארגונים נוספים – זה גם שווה, שווה לארגון ואם זה צריך לשלם את עצמו בעוד איזה אבחון או אבחון רפואי, זה שווה.

מרדכי יוגב: אני חושב שהתרומה תהיה הדדית.

מרדכי יוגב: מידע לכל.

מרדכי יוגב: עלה כאן על ידי כמה חברי כנסת.

מרדכי יוגב: תכנית עם יעדים כפי שנאמר כאן.

מרדכי יוגב: אני מקבל את דבריך כשאיפה אבל יכול להיות שהשאיפה הזאת צריכה להיות שאיפה של עוד עשרה אחוזים, עוד מה שעומד במבחן ועוד קצת כדי לתת מענה יותר נכון.

מרדכי יוגב: אנחנו כוועדה, אני מניח, אם אחת לשנה ואם יותר, לפי החלטת יושב ראש הוועדה, נוכל גם לעקוב אחרי התהליך הזה וכל אותן נקודות שכאן הועלו אותן סיכם חבר הכנסת אלעזר שטרן שיש עוד מה לעשות.

מרדכי יוגב: הישיבה בהחלט מרגשת.

מרדכי יוגב: ישיבה של נתינה והערך והחשיבות, ללא ספק תרומה הדדית.

מרדכי יוגב: תודה לכל אלה שתורמים.

מרדכי יוגב: לכם, חיילים או מילואימניקים שחזרו לשירות וכל האחרים שאתם קולטים מכל בעלי הצרכים המיוחדים.

מרדכי יוגב: תודה לכל מי שיזם וארגן את הישיבה.

מרדכי יוגב: אנחנו נעקוב ובאמת נרצה ונשאף לראות רק יותר תרומה הדדית ונתינה הדדית לטובת ולתועלת כל עם ומדינת ישראל.

מרדכי יוגב: תודה.