ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 580, 2018-03-05 12:00

יעקב מרגי: אני פותח את הדיון.

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום 5 במרץ 2018, י"ח באדר התשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא: הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 11), התשע"ח-2018.

יעקב מרגי: הצעת חוק ממשלתית, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: אני אציין מספר מילים להזכיר למי ששכח או לא היה את סדרי הדיון ומה היה עד עכשיו ומה הולך להיות מעכשיו.

יעקב מרגי: אני מבקש, אין קריאות ביניים וזה נכון לכולם בלי יוצא מן הכלל.

יעקב מרגי: היום רק דיון, אין הצבעות חד-משמעית.

יעקב מרגי: ואם אני אתפתה לגנוב או לעשות מחטף, תפסלו זאת בוועדת האתיקה.

יעקב מרגי: אז אני אומר, אני לא אהיה סובלני.

יעקב מרגי: זה דיון רביעי היום ויש לי עוד שני דיונים היום.

קארין אלהרר: מה קרה?

יעקב מרגי: מה לעשות, זה סוף עונה.

יעקב מרגי: גם ביבי לא יודע מה יחזור, מה יחליט.

יעקב מרגי: צריך לנקות שולחן.

קארין אלהרר: אולי תגלה לנו מה קורה?

יעקב מרגי: אין אף אחד שיודע.

יעקב מרגי: רק הוא ושרה יודעים.

יעקב מרגי: רבותי, כפי שהיה בדיון הקודם, חברי כנסת דיברו, ודיברו בהרחבה ואני הבטחתי את הדיון הזה יותר לארגונים.

מסעוד גנאים: אנחנו גם רוצים לשמוע.

יעקב מרגי: אתם תשמעו, ואם יש לכם הערות לקראת הסוף, חברי כנסת אצלי בוודאי שהם חלק.

יעקב מרגי: אז אנחנו נתחיל ככה: יש לנו את הסתדרות המורים ולאחר מכן, אתם רואים את החבילה הזאת?

יעקב מרגי: אלה ידברו.

יעקב מרגי: אם יישאר זמן גם כאלה שלא נרשמו, וגם בזה אין התחייבות, תלוי מה הזמן ישאיר לנו אבל כל מי שנרשם הוא בקדימות.

יעקב מרגי: בבקשה, יפה.

יעקב מרגי: את רוצה לדבר או לתת למישהו מטעמך?

יפה בן-דוד: אני אתחיל והבאתי גם עוד שתי מנהלות אתי, את דוקטור מיכל בן-דוד שהיא הממונה שלנו בנושא של החינוך המיוחד בהסתדרות המורים - -

יעקב מרגי: זה הולך לפי בן-דוד או...

יפה בן-דוד: לא, אין שייכות משפחתית.

יפה בן-דוד: רק זה חסר לי.

יעקב מרגי: גילוי נאות.

יפה בן-דוד: ואורנה שלי, שהיא מנהלת בית ספר רגיל.

יפה בן-דוד: תראו, כפי שהצעת החוק מוצעת, יש לנו הרבה הסתייגויות.

יפה בן-דוד: אחד הדברים זה בנושא של הכשרת מורים.

יפה בן-דוד: היום המחנכים בכיתות, אין להם את ההכשרה המתאימה כדי להכיל את הילדים שרוצים לשלב אותם בכיתות.

יפה בן-דוד: היום, המציאות היום בממוצע של שמונה עד עשרה ילדים שהם ילדים מאתגרים, מבעלי קשב וריכוז ועוד לק"ש ולק"ר של ליקויי שמיעה וליקויי ראיה – היום קשה מאוד למורים, למחנכים, להתמודד עם הילדים הללו.

יפה בן-דוד: ולכן, ההכשרה חייבת קודם להתחיל במכללות.

יפה בן-דוד: זה לב העשייה, להתחיל את ההכשרה המתאימה - -

יעקב מרגי: עם המורים החדשים את מתכוונת.

יפה בן-דוד: בוודאי, כן.

יעקב מרגי: ומה יהיה עם הוותיקים?

יפה בן-דוד: תראה, עם המורים הוותיקים, בוודאי שיצטרכו גם להכשיר אותם.

יפה בן-דוד: לעבור השתלמויות והתמקצעות מיטבית כדי שבאמת יוכלו להתמודד עם הילדים המשולבים.

יפה בן-דוד: זה דבר אחד.

יפה בן-דוד: תראו, זו מהפכה.

יפה בן-דוד: אני רוצה להגיד לכם שהצעת החוק היא פשוט מהפכה, וכדי לחולל מהפכות אתה צריך וחייב שתהיה לך מעטפת כדי להצליח.

יפה בן-דוד: ולמה הכוונה?

יפה בן-דוד: היום אנחנו נתקלים שחסר כוח אדם מיומן ומקצועי כמו פסיכולוגים, כמו הפיזיותרפיסטים, כמו קלינאי תקשורת.

יפה בן-דוד: זאת אומרת, גם עם התקציבים שרוצים להביא, מה יעזור לאותה מנהלת או לאותה מחנכת כאשר אין אותו כוח אדם מיומן.

יפה בן-דוד: אז לכן, צריך להכשיר קודם כל גם את כוח האדם הזה המיומן של קלינאי התקשורת וכל הנושא של הפרא-רפואיים.

יפה בן-דוד: בנושא של הוועדות – מה שמתנהל היום שמגיעה היועצת, מגיעה המחנכת של אותה כיתה וגם מנהלת בית הספר.

יפה בן-דוד: הם מביעים את דעתם בפני הוועדה ובזה מסיימים.

יפה בן-דוד: חייב להיות גם משקל והתייחסות מרבית ומיטבית למקצועיות שלהם.

יפה בן-דוד: אני חוזרת ואומרת: אין מי שמכיר יותר טוב את הילד כמו ההורה.

יפה בן-דוד: אין לי צל של ספק אבל בצד המקצועי, מי שמכיר זה אותו מורה, זו אותה יועצת.

יפה בן-דוד: זה מי שמתמודד ביום יום עם הילדים הללו.

יפה בן-דוד: הדבר הנוסף – אנחנו יודעים היום מה קורה במדינה.

יפה בן-דוד: זה הולך, זה בא, זה מביא תכנית, זה לוקח תכנית.

יפה בן-דוד: תראו, היה חוק דורנר, נכנס והופעל בבתי הספר.

יפה בן-דוד: האם מישהו פעם עשה מחקר באמת רציני מה התרומה?

יפה בן-דוד: מה היה החוסר?

יפה בן-דוד: מה היו הדברים החיוביים, מה ניתן היה לתקן, מה ניתן היה לשפר?

יפה בן-דוד: זה גם לא נעשה.

יפה בן-דוד: בנושא של תקציבים – חייבים להיות צבועים גם בחוק כי היום אתה אומר שאתה נותן סל של מיליונים ומיליארדים, כהנה וכהנה, ומחר זה פשוט לא נמצא.

יפה בן-דוד: התקציב חייב להיות צבוע.

יוסי יונה: ברמה הפרטנית.

יפה בן-דוד: בוודאי.

יפה בן-דוד: אני שוב חוזרת ואומרת: היינו פה בוועדת הקודמות ואני גם מסתובבת בבתי הספר של החינוך המיוחד, של הבינוני, של הקשה.

יפה בן-דוד: פשוט נקרע הלב לראות את הילדים האלה, ועם מה המורים מתמודדים.

יפה בן-דוד: המורים מתמודדים שאין להם בוא נגיד – א.

יפה בן-דוד: יש להם את היכלות כי הם מורים והם מתמחים בצד המקצועי של החינוך המיוחד אבל אין להם את הכלים.

יפה בן-דוד: אין להם את הכלים המשמעותיים כדי שיעזרו להם בנושא של ההתמודדויות.

יפה בן-דוד: אני רוצה לומר דבר אחרון ולהעביר את רשות הדיבור לחברים שלי, שהם ביום יום באמת נמצאים ומתמודדים עם זה, זה הנושא של הסייעות.

יפה בן-דוד: חברים, כדי להכניס סייעות לכיתות הן חייבות להיות בעלות הכשרה, בעלות התמקצעות.

יפה בן-דוד: ובל נשכח, תראו היום מורה שיש לה שתי סייעות בכיתה כי היא עם ילדים משולבים והם צריכים, המורה הזאת צריכה להתמודד עם אותן סייעות שגם לפעמים מוציאות את מה שקורה בכיתה הן כלפי המורה והן כלפי התלמידים, תארו לכם, ויהיו עוד ארבע או חמש סייעות בתוך הכיתה.

יעקב מרגי: תודה יפה.

יפה בן-דוד: ברשותך, אני אעביר את רשות הדיבור לדוקטור מיכל בן-דוד.

יעקב מרגי: בקצרה.

יעקב מרגי: מסר חד וברור.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיכל בן-דוד: אני דוקטור מיכל בן-דוד, אני מנהלת בית ספר לילדים עם הפרעות התנהגות קשות.

מיכל בן-דוד: 12 שנה לילדים בסיכון, 25 שנה במערכת החינוך.

יעקב מרגי: איפה?

מיכל בן-דוד: בית הספר נמצא בקרית אתא ועובד היום עם 30 רשויות מקומיות.

מיכל בן-דוד: יש בבית הספר 120 ילדים.

מיכל בן-דוד: אני מעורבת באמת בכל הפרמטרים של החינוך המיוחד, נמצאת ועדות השמה.

מיכל בן-דוד: אני חייבת להגיד שנוסח טיוטת החוק מאוד מכבד את הילדים של החינוך המיוחד, וכל המושגים ששיניתם במקום "בעל" יהיה "עם", במקום "לקויות" יהיה "מוגבלויות".

מיכל בן-דוד: זה מאוד מאוד מכבד את הילדים שלנו ואני מברכת על כך.

מיכל בן-דוד: אני חושבת שבהחלט צריך שינוי בחוק החינוך המיוחד - -

יוסי יונה: ודאי.

יוסי יונה: אמרתי רטוריקה יפה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אחרי מחמאות באה המכה.

יעקב מרגי: הם חשבו שאת הולכת להביא מכה.

יעקב מרגי: ..

מיכל בן-דוד: לא.

מיכל בן-דוד: אני מהחינוך המיוחד.

מיכל בן-דוד: אנחנו מכילים.

מיכל בן-דוד: אני רוצה לדבר על שלושה פרמטרים מרכזיים שהם מורכבים.

מיכל בן-דוד: אני חושבת שהחוק חייב איזה שהוא שינוי, הוא באמת מיושן וצריך להתאים אותו למאה ה-21.

מיכל בן-דוד: יש כאן שלושה פרמטרים מרכזיים שמתוך ניסיון רב שנים אני נתקלת בהם: קודם כל, בוועדות ההשמה היום ההורים באמת מחליטים, ואם ההחלטה של הוועדה היא אחרת מגישים ערר.

מיכל בן-דוד: פה פותחים את כל הדלתות - -

יעקב מרגי: לרוב, לא תמיד.

יעקב מרגי: אני לא אוהב הגדרות חותכות.

מיכל בן-דוד: אני אדייק את זה: הם באמת לרוב מחליטים אבל יש הרבה מקרים שיש הרבה מאוד גורמים בוועדה שחוששים מההורים.

מיכל בן-דוד: הורים מאוד חזקים, הורים מאוד מעורבים בכל מיני אינסטנציות שקשורות לחוק.

מיכל בן-דוד: לא הרבה אנשים מוכנים לקחת את החוק לידיים ולבוא ולהגיד להורים: לא מתאים להעביר את הילד שלכם לחינוך רגיל.

מיכל בן-דוד: אנחנו דורשים חינוך מיוחד.

מיכל בן-דוד: אני חייבת להגיד שהוועדות מתכופפות נוכח ההורים, הרבה מאוד ועדות.

יוסי יונה: יש אבל הבדל בין הורים אמידים להורים שהם לא אמידים?

יעקב מרגי: בוודאי.

יעקב מרגי: הורים מעורבים, לא מעורבים.

מיכל בן-דוד: אני בהחלט חושבת שיש הורים שיכולים ומכירים את הפונקציות של הילד שלהם גם כתלמיד אבל מרבית ההורים מכירים את הילד כילד.

מיכל בן-דוד: הם לא מכירים את המיומנויות הנדרשות ממנו כתלמיד, את היחסים שלו בתוך קבוצת השווים, את הידע שלו, את רמות הלימוד שלו.

יעקב מרגי: גברת בן-דוד, הלאה.

יעקב מרגי: להתכנס לנקודות.

מיכל בן-דוד: אני מתכנסת לשלוש נקודות מרכזיות: האחת – לא יתכן שתהיה ועדה שיגיעו אליה הורים והם יקבעו והוועדה תערער על החלטת ההורים.

מיכל בן-דוד: אני חושבת שזה משהו שהוא - -

קארין אלהרר: למה לא?

יעקב מרגי: קארין, זו דעתה וזה התור שלה עכשיו.

מיכל בן דוד: כי אני חושבת שחברי הוועדה הם אנשי המקצוע, הם יודעים בדיוק את הפונקציות.

יעקב מרגי: הנקודה הבאה.

מיכל בן דוד: הנקודה השנייה - אני מסתובבת הרבה בשטח, הייתי שש שנים מדריכה מחוזית.

מיכל בן דוד: אני חייבת להגיד שבתי הספר היום קורסים מילדי השילוב.

מיכל בן דוד: יש בתוך כיתות ילדי שילוב, ולא יודעים בדיוק - -

קארין אלהרר: הם מפריעים?

מיכל בן-דוד: הם לא מפריעים אבל הם לא מקבלים מענה הולם.

מיכל בן-דוד: אם מגיע ילד בכיתה ד' והוא לא קורא, אין למחנכת כלים לתפור לו את התכנית בלקויות למידה כדי שהוא יקרא.

מיכל בן-דוד: ואז מה קורה?

מיכל בן-דוד: הפער גדל.

קארין אלהרר: רגע, לא בשביל זה בדיוק יש סל שילוב?

מיכל בן-דוד: נהדר אבל סל שילוב הוא שעתיים, שלוש.

מיכל בן-דוד: ילד יושב 30 שעות בשבוע בבית ספר.

מיכל בן-דוד: מה קורה עם השעתיים האלה?

יעקב מרגי: נכון.

מירב בן ארי: אין להם כלים בבית ספר בשביל להתמודד, גם לא בכיתה ח' שהוא לא יודע את ה-ABC.

מירב בן ארי: אין להם כלים.

מירב בן ארי: שילוב של שעתיים והילד נשאר שם ובסוף מגיע - -

קארין אלהרר: - - -

מירב בן ארי: לא, אני ממש לא רוצה לסגור.

מירב בן ארי: אני רוצה לתת להם מענה שמתאים להם, ולא לשים אותו בכיתה והוא נשאר בסוף.

קארין אלהרר: מענה שמתאים להם בחינוך הרגיל.

יעקב מרגי: רגע מירב.

יעקב מרגי: לא יהיה.

מירב בן ארי: אתה רוצה שאני אגיד לך כמה מעטים אצלי הגיעו בכיתה בלי ABC, בלי לוח הכפל?

יעקב מרגי: מירב, תארי לך שיהיו 20 דוברים.

מירב בן ארי: סליחה, אתה צודק אדוני.

מירב בן ארי: קארין, את לא בעניינים.

קארין אלהרר: אני לא בעניינים?

יעקב מרגי: קארין, תודה רבה לשתיכן.

יעקב מרגי: לא יהיה יותר.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיכל בן-דוד: אני רוצה לסיים את הנקודה השנייה: בחסות השילוב הזה אנחנו נגדיל פערים וחבל.

מיכל בן-דוד: הילדים האלה, שמגיעים אלי לבית הספר עוברים תהליך וחוזרים לחינוך רגיל אחרי שסגרנו את הפערים.

מיכל בן-דוד: ילד שיושב בתוך כיתה של 35 ילדים לא יכול בשעתיים או שלוש בשבוע לצמצם את כל הפערים שהוא הגיע אתם.

מיכל בן-דוד: מיומנויות חברתיות, פערים לימודיים - -

יוסי יונה: אז מה את מציעה?

מיכל בן-דוד: יש לי כמה הצעות.

יעקב מרגי: תודה גברתי.

מיכל בן-דוד: נקודה שלישית ואחרונה בבקשה: יש הרבה מאוד מורים וגננות במערכת החינוך שבאים עם תחושת שליחות.

מיכל בן-דוד: אין להם את הכלים ואת הידע להתמודד עם ילדים כל כך קשים.

מיכל בן-דוד: לכן, חשוב שכל האוניברסיטאות, המכללות והסמינרים - -

יעקב מרגי: נאמר, מסכימים אתך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גברתי בקצרה, לא לחזור על דברים שנאמרו.

אורנה שלי: אשתדל שלא לחזור.

אורנה שלי: אני אורנה שלי, מנהלת בית הספר למדענים צעירים על שם ידלין בראשון-לציון.

אורנה שלי: 35 שנה במערכת.

אורנה שלי: מקדמת זכויות תלמידים.

אורנה שלי: בית הספר שלי הוא בית ספר שמקדם זכויות.

אורנה שלי: יחד עם זה, אני רוצה לומר שהשילוב הוא מטרה אך לא תמיד האמצעי הנכון יותר עבור הפרט.

אורנה שלי: את זה כתב ריטנר ב-2003.

אורנה שלי: אני בית ספר שמכיל, בית ספר שמאוד מאמין.

אורנה שלי: יש לי שלוש כיתות של חינוך מיוחד התנהגותי-רגשי.

אורנה שלי: יש לי עשרה ילדים משולבים.

אורנה שלי: אני רוצה לתאר לכם כיתה מאוד רגילה, כיתה ב' של 34 תלמידים.

אורנה שלי: יש לי לקוי ראיה אחד בכיתה.

אורנה שלי: בכיתה אחת נמצא על הרצף עם סייעת.

אורנה שלי: אחד הוא תושב חוזר.

אורנה שלי: עשרה ילדים ששפת האם שלהם היא לא עברית.

אורנה שלי: ארבעה ילדים עם קשב וריכוז, ולכל זה המורה צריכה לתת מענה כי היא מחויבת לקדם כל ילד, לבנות לו תכניות לימודים.

אורנה שלי: העניין הוא שכתיבת תכניות לימודים, עבודה עם תלמידים היא ביחס ולא בפרופורציה בין ילדים בעלי צרכים מיוחדים לבין ילדים שהצרכים שלהם הם צרכים רגילים.

אורנה שלי: היחס הוא לא בפרופורציה.

אורנה שלי: אחד הדברים שאתם צריכים לדבר על יחס - -

יעקב מרגי: סליחה, וכיתה הטרוגנית של חינוך מיוחד היא יותר בפרופורציה?

אורנה שלי: כן.

אורנה שלי: יש לי עשרה ילדים בכל כיתה - -

יעקב מרגי: סליחה, על כל הרצף?

אורנה שלי: כן, כן.

יעקב מרגי: את לא ירדת לסוף דעתי ואת אומרת לי כן.

יעקב מרגי: חכי.

יעקב מרגי: אולי אצלך לא.

יעקב מרגי: איך אמרה יפה?

יעקב מרגי: זו רפורמה, זה שינוי מהותי ואני רוצה לצלול.

יעקב מרגי: אני בא ואומר: הבאת דוגמה מהצד הזה, אני אביא לך דוגמה מהמצב הנוכחי היום.

יעקב מרגי: היום, זה שיש בישוב או בבית ספר גדול כיתת חינוך מיוחד – סליחה, אני לא רוצה לומר ש"זורקים" לשם אבל שמים שם.

יעקב מרגי: משבצים לשם תלמידים על כל ההגדרה של החינוך המיוחד, שלפעמים גם עושה רגרסיה.

יעקב מרגי: לא תמיד אני מגיע לרציונל שהציגה דוקטור בן-דוד, שאנחנו נותנים לו את הדחיפה עוד שנה שנתיים, ואחר כך – הלוואי והיינו שם.

יעקב מרגי: תאמינו לי, ברירת המחדל היתה כן וקדימה.

יעקב מרגי: אבל זה בהמשך הדיון.

אורנה שלי: אז זו נקודה אחת שהיא מאוד חשובה.

אורנה שלי: אני תמיד מסתכלת דרך נקודת המוצא של המורה כי היא צריכה לתת את המענה בסופו של דבר.

אורנה שלי: זאת אומרת, אנחנו צריכים לדבר על יחס הולם בין מספר התלמידים בכל הכיתה.

אורנה שלי: עכשיו, גם בפריפריה הישובית וגם בפריפריה הארצית.

אורנה שלי: זאת אומרת, זה יחס שהוא מאוד חשוב מבחינתי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בואי נסכם.

יעקב מרגי: רגע, החשש שלך קיים, סביר, לגיטימי, שאם ברגע שנהפוך את ברירת המחדל יכול להיווצר מצב כזה.

יעקב מרגי: כולם ערים לכך.

יעקב מרגי: הנקודה הבאה.

אורנה שלי: הנקודה השנייה זה הזמן של מורה ביחס למספר התלמידים.

אורנה שלי: נכון לעכשיו, ברגע שאנחנו מכניסים עוד תלמידים בעלי צרכים מיוחדים, אנחנו לא משנים את הפרמטר של מספר התלמידים.

יעקב מרגי: כדי שהוא לא יהיה שקוף, אין ספק שצריך לתת לו את הזמן שלו.

יעקב מרגי: תודה.

אורנה שלי: אין זמן.

אורנה שלי: הזמן הוא אחד המשאבים... והדבר האחרון: אני מתמודדת עם ילדים בעלי צרכים שצריכים סל של קלינאית, מרפאה בעיסוק, פסיכולוגית.

אורנה שלי: אין לנו את זה.

אורנה שלי: אני שואלת את עצמי מה יקרה מחר, כשאני אצטרך לשלב עוד ילדים כשאין לי סל.

יעקב מרגי: אני אתן לך עצה, וזה נכון.

יעקב מרגי: סליחה גברתי, אני נותן לך עצה והיא נכונה לכל שיטה: קודם כל, אני רואה בברכה את ההשתתפות ההמונית.

יעקב מרגי: אסור לומר המונים בפוליטיקה אבל זו השתתפות מכובדת.

יעקב מרגי: הייתי מציע שכל מי שהנושא באמת בוער לו, לא לבוא לאיזה דיון ולהיעלם אלא לבוא מהתחלה ולשמוע כי על חלק יש כבר תשובות שנאמרו והתייחסו אליהם.

יעקב מרגי: לכן, אם באמת הנושא בוער בך, תבואו ותתמידו בדיונים הבאים גם כן.

יעקב מרגי: יואב קריים, בבקשה.

יואב קריים: תודה אדוני.

יואב קריים: אני נציג של ארגון בית איזי שפירא ואני, לאור הדברים שנאמרו פה עד עכשיו, רוצה להתחיל את הדברים שלי מרשימת הלקויות אתן אני מתמודד כי מעבר לכיסא הגלגלים שכולכם רואים, אני לקוי למידה שלא קורא בגלל דיסלקציה ושלא כותב בגלל דיסגרפיה, ושיש לו דיסקלקוליה והפרעות קשב וריכוז.

יואב קריים: אלה הדברים שאתם אני מתמודד בחיים ובכל זאת, אני שולבתי במערכת החינוך והצלחתי להשתלב למרות המערכת, ואני היום נמצא בתפקידים מאוד מאוד בכירים ומצליח לקבל נגישות שאותה אני צריך כדי למלא את תפקידיי.

יואב קריים: לו זה היה תלוי במערכת, היו מעבירים אותי למפעל מוגן, שם יועדתי ל - - - מיון ברגים.

יואב קריים: לולא מנהלת אחת במערכת החינוך המיוחד שהלכה יחד עם ההורים שלי ודרשה את שילובי, שם אני הייתי.

יואב קריים: ואני כאן כדי למנוע את המסלול הזה מילדים ולכן, אני דוחה בשאת נפש רבים מהדברים שנאמרו עד כה כי אני מדבר מתוך חיי שלי ומתוך המקום שהייתי עלול להימצא לו הדברים הללו היו באים לידי ביטוי.

יואב קריים: לכן, מהמקום הזה אני בא ואומר:

יואב קריים: אני רוצה שכל הורה וילד יוכלו לבחור לעצמם את החינוך המיטבי בשביל חלקם במערכת החינוך המיוחד ובשביל רבים רבים רבים מאוד זה שילוב שצריך להיות שילוב אמתי כדי שהורה יוכל - -

יעקב מרגי: שילוב אמתי, מסכים אתך.

יואב קריים: עוד משפט: כדי שהורה יוכל לבחור בחירה אמתית, התקציב המיועד לילד צריך ללכת אתו לכל מסגרת שאליה הוא ילך, כפי שקבעה השופטת דורנר בבג"ץ ית"ד, ואחר כך בוועדת דורנר, והדבר הזה חייב להיות מאוד מאוד ברור.

יואב קריים: כדי שהורה יוכל לבחור בחירה מיטבית, הוא צריך לדעת איזה שירותים הוא יקבל בכל אחת מהמערכות והפטרונות הזאת על ההורים היא פטרונות מאוד בעייתית.

יואב קריים: תפקידה של המערכת היא לייצר - -

יעקב מרגי: טוב.

יעקב מרגי: יואב, אני חושב שהדברים שאמרת הם דברים חשובים ושוב, זו נקודת מבט אישית אבל חשוב שתדע יואב, שלא כולם, היה להם הגיבוי והאכפתיות - -

מירב בן ארי: ולא לכולם היתה הזכות - -

יעקב מרגי: - - אבל אין ספק שיש זכות להורים ולילד לדרוש לפחות, לדעת שהוא יכול לדרוש.

יעקב מרגי: זה לא היה קיים היום.

מירב בן ארי: הבעיה הגדולה היא שאנשים לא יודעים מה מגיע להם ואין להם את - -

קארין אלהרר: מה את אומרת?

קארין אלהרר: לשלול מראש?

מירב בן ארי: זה לא משנה אם תמשיכי לצעוק עלי, אני אגיד את מה שאני חושבת.

קארין אלהרר: לא, אבל לשלול מראש?

יעקב מרגי: אתם יודעים מה מתסכל אותי עם חברות הכנסת האלה?

יעקב מרגי: כשהן מדברים זה נשמע – כשאני מקשיב לכן, הן כבר מחליפות חוויות משותפות.

יעקב מרגי: יעל ניר, בבקשה.

יעקב מרגי: בקצרה.

יעל ניר: אני אקצר מאוד.

יעל ניר: אני רוצה בכל זאת להסכים עם דברים שאמרה יפה, מותר לי לחזק את הדברים בעד הכשרה של מורים?

יעקב מרגי: אם תגלשי אני אדע לומר לך שלא.

יעל ניר: אני רוצה לחזק לגבי מה שנאמר לגבי המסגרת החינוכית בקבלת ההחלטה לגבי האפיון של הילד ובתפקיד שלה ללוות אותו ולהיות שם בשבילו כי הרי מסגרת כיתתית היא הקהילה של הילד.

יעקב מרגי: סליחה, לא הקשבתי לך כי הפריעו לי.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעל ניר: אני אחזור על זה.

יעל ניר: אני מייצגת את הילדים שמשולבים בחינוך הרגיל, עם אוטיזם.

יעל ניר: בתור אמא משלבת, שהבן שלה עכשיו נמצא כבר בי"ב ועובר היום את אחת הבחינות האחרונות שלו באזרחות אחרי 15 שנים של שילוב, אני רוצה לומר כמו שאמר יואב:

יעל ניר: בזכות מערכת חינוך שמעוניינת לשלב עם צוות שמוכן ללכת יד ביד עם ההורים ולעשות את העובדה נאמנה, זה עובד.

יעל ניר: זה עובד כאשר ניתנים התנאים - -

יעקב מרגי: כשיש יכולת, כשיש ידע וכשיש רצון.

יעקב מרגי: לא תמיד יש את שלושת הפרמטרים האלה.

יעל ניר: לכן אני גם חושבת שהמערכת החינוכית צריכה להיות מיוצגת וקולה צריך להישמע כחברה בוועדת האפיון, שתהיה עכשיו, ברפורמה החדשה.

יעל ניר: אני חושבת שזה חיוני וחשוב.

יעל ניר: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דוקטור ש'.

ש': שלום.

ש': אני אבא לילד עם צרכים מיוחדים, מאובחן על הקשת האוטיסטית שמשולב בכיתה רגילה.

ש': אני מייצג ארגון שנקרא "משתלבים ברצף", שבעד שילוב.

יעקב מרגי: אני אומר לפרוטוקול: אם ייחשפו שמות של קטינים, שלאחר מכן ירצו להוריד אותם מפרוטוקול משום צנעת הפרט אנחנו נעשה זאת.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: כמובן שסעיף מיוחד, 120, מאפשר לנו זאת.

ש': אנחנו מאמינים שרוב הילדים, לא כולם ב-100% אבל רוב הילדים יכולים ליהנות משילוב.

ש': אנחנו מברכים את משרד החינוך על זה שהוא רוצה לתקן את החוק וללכת קדימה ולתקן דברים, וגם אותך אדוני יושב ראש הוועדה, שרוצה לתקן את התהליך.

ש': נעשה פה תהליך אבל בצורה מאוד מזורזת.

ש': אנחנו מספר ארגונים שיושבים עם משרד החינוך לתקן כל מיני דברים, מגיעים להסכמות אבל יש עדו דברים שצריכים לתקן אותם.

יעקב מרגי: מה זה מזורזת?

יעקב מרגי: יחסית.

יעקב מרגי: הכל יחסי.

יעקב מרגי: אתה יודע לומר לי לוח זמנים, מתי זה הולך לעבור?

ש': אני חושב שכשקובעים פגישה פעמיים בשבוע מהיום למחר, זו צורה מזורזת.

יעקב מרגי: אבל אנחנו בוועדת החינוך כרגע.

יעקב מרגי: ועדת החינוך כרגע שומעת, מקציבה, ותקצה את כל הזמן הנדרש לחוק הזה.

יוסי יונה: ולא מזדרזת.

קארין אלהרר: מה יש להזדרז?

יעקב מרגי: בואו, זו הערה שלי להערה שלך.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

ש': אני שמח להתפרץ לדלת פתוחה.

ש': אני חושב שהתיקון שהמליצה ועדת דורנר הוא נחוץ והכרחי וחשוב כדי לתת את כל התקציבים ואת כל סל השירותים הדרוש לילדים – אני רואה ששוב גוזלים את תשומת הלב שלך.

ש': ועדת דורנר המליצה על מספר עקרונות שמאוד חשוב שייכנסו לחוק הזה בכתבו ובלשונות ולא רק בדיונים פה, בוועדה.

יעקב מרגי: בוא, תקשיב.

יעקב מרגי: יש לך בדיוק עוד חצי דקה, והחוק הזה הוא לא יישום של המלצות דורנר.

יעקב מרגי: תקשיבו - -

ש': שמעתי את כבודו.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

יעקב מרגי: אני מנהל את הדיון ואני חייב מדי פעם לכוון.

יעקב מרגי: תקשיבו טוב טוב: אני אהיה סבלני למי שהיה בדיון הראשון ומעלה נושאים חדשים.

יעקב מרגי: אחד שייכנס לדיון ויתחיל לעורר את זה, אני אהיה קצר רוח.

יעקב מרגי: יש אחריות.

יעקב מרגי: מי שבא להשפיע צריך לבוא לכל הסדרה.

יעקב מרגי: אנחנו לא נחזור בכל דיון ואני אתחיל לתקן אותך ולתקן אותו ולהסביר להוא כל פעם מחדש.

יעקב מרגי: החוק הזה עומד בפני עצמו.

יעקב מרגי: יש את המלצות ועדת דורנר שאני רוחש להן כבוד והלוואי ויכולנו ליישם אותם אז ואפילו להוסיף עליהם היום דברים מעודכנים.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: לכן, אל תיקח את זה, וההערה הזו לכולם.

יעקב מרגי: אל תחזרו לי על דורנר.

יעקב מרגי: בבקשה.

ש': ועדין, יש הרבה דברים בחוק הזה שיש לו הרבה כוונות טובות.

ש': אנחנו רוצים שהכוונות שנאמרות פה בעל-פה ייכנסו לכתבו וללשונו של החוק כדי שהן יוכלו ליצור שוויון ולתת הזדמנויות לכל הילדים למצות את היכולות שלהם.

יעקב מרגי: מסכים אתך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: עדי עזוז.

יעקב מרגי: רבותי, אני מקריא שמות לפי הסדר שהנחו לפני.

עדי עזוז: אני מאלו"ט.

עדי עזוז: האמת שכל הנושא הזה קצת מוזר - -

יעקב מרגי: הערה סמנטית: בוועדת החינוך אומרים רק אמת.

יעקב מרגי: לכן, האמת היתה מיותרת.

יעקב מרגי: בבקשה.

עדי עזוז: אתה אמרת.

יעקב מרגי: אני אמרתי.

יעקב מרגי: לא אמרתי שתאמרי.

עדי עזוז: אני ארצה לעשות קצת הפרדה ולחדד כי יש גם את הרפורמה, גם את תכנית העבודה של משרד החינוך וגם את התזכיר חוק.

עדי עזוז: בתחושה שלי, לפי מה שאני שומעת, קצת מערבבים ועושים שעטנז בין הדברים ביחד.

עדי עזוז: הרפורמה על פניו מבורכת.

עדי עזוז: זו פעם ראשונה שמשרד החינוך בא ואומר: הנה, תלמידים עם צרכים מסוימים צריכים זרקור מיוחד.

עדי עזוז: מה הבעיה?

עדי עזוז: שחלק מהרפורמה - למשל אומרים: בינוי של 900 כיתות, 300 כיתות כל שנה.

עדי עזוז: גם זה על פניו נשמע מבורך, צריך באמת כיתות חדשות, אני מדברת על החינוך המיוחד כי לא אחזור על השילוב כי הדברים כבר נאמרו.

עדי עזוז: מה הבעיה?

עדי עזוז: לאוטיסטים רק לפני שנה, בפגישה עם מנכ"ל משרד החינוך נאמר לפרוטוקול שחסרות כ-250 כיתות לחינוך מיוחד רק לאוטיסטים.

עדי עזוז: לפני שנה.

עדי עזוז: מאז היה גידול של - -

יעקב מרגי: זה שהוא אמר, הוא בנה?

יעקב מרגי: זה שהוא אמר, הוא התחייב?

עדי עזוז: לא, לא.

עדי עזוז: אדוני, תן לי לסיים ואני - -

יעקב מרגי: הוא התחייב ל-300 כל שנה.

יעקב מרגי: בבקשה.

עדי עזוז: לא התחייב.

עדי עזוז: משנה שעברה היה גידול של כ-27% רק לתלמידים עם אוטיזם במחוז תל-אביב ובמחוז מרכז, שני המחוזות הגדולים ביותר של משרד החינוך.

עדי עזוז: כלומר, גם אם משרד החינוך יבנה בפועל בשנה הבאה 300 כיתות, רק האוטיסטים בולעים את ה-300 כיתות האלה.

עדי עזוז: נשאלת השאלה: עם מי התייעצו?

עדי עזוז: יש פה ארגונים גדולים ומכובדים.

עדי עזוז: עם אלו"ט לא התייעצו, אני בטוחה שגם לא עם יתר הארגונים.

עדי עזוז: אז יש פה לקונה מאוד קשה.

עדי עזוז: זה אחד.

עדי עזוז: דבר נוסף, ברפורמה - -

יעקב מרגי: אני אדלג, לא אתייחס לכל הערה.

יעקב מרגי: בסדר, נו.

יעקב מרגי: בואו תנהלו את המשרדים במקום.

יעקב מרגי: נכון שזה טוב שמתייעצים אבל את מציגה את זה כאילו שזה חובה בחוק להתייעץ אתך, אז אבל קצת צניעות.

יעקב מרגי: אבל זה בשבילי, לא בשבילך תמשיכי, אל תתעכבי על זה.

עדי עזוז: אבל אתה יודע - -

יעקב מרגי: את הולכת לדבר נכון, רויטל?

יעקב מרגי: אני מבטיח לך שאם תתאפקי תקבלי עוד שתי דקות יותר מכולם.

יעקב מרגי: בבקשה.

עדי עזוז: אדוני היושב ראש, אני כן רוצה להתעכב למה זה כן חשוב?

עדי עזוז: כי תעיד פה מנהלת האגף לחינוך מיוחד שהמשרד צריך נתונים על תלמידים עם אוטיזם - -

יעקב מרגי: מבורך שמתייעצים ורצוי שיתייעצו.

יעקב מרגי: תודה.

עדי עזוז: אנחנו נותנים גם את הנתונים האמתיים.

עדי עזוז: זאת אומרת, אי אפשר לבנות ככה בלי להתייעץ.

עדי עזוז: כמו כן, כתוב בכיתוב זמני הנסיעה.

עדי עזוז: גם מבורך, כולנו היינו פה באוגוסט בשנה שעברה בוועדה מאוד טעונה - -

יעקב מרגי: החוק הזה לא יעבור בלי תיקון החוק להסעות.

יעקב מרגי: אמרתי בפעם שעברה ואומר זאת עכשיו.

יעקב מרגי: זה יהיה בחדא מחתא.

יעקב מרגי: מי שלא יודע מה זה אומר בארמית: זה יהיה בנשימה אחת שניהם, התקנות והחוק.

עדי עזוז: עכשיו, מכל הרפורמה שהמשרד יצא אתה, ואנחנו יודעים אגב שהמשרד רוצה לצאת עם רפורמות כמו חמש יחידות מתמטיקה, אז הוא יודע לצאת עם רפורמות גדולות.

יעקב מרגי: לא הבנתי את הקושי שלך.

עדי עזוז: אני אגיד לך בדיוק: זה קצת מרגיש בפועל כמו מילים מהפה אל החוץ.

עדי עזוז: למה אני מתכוונת?

עדי עזוז: ביום ראשון שעבר משרד החינוך פרסם את תכנית העבודה שלו לשנת הלימודים הקרובה יחד עם כל האגף והמשרדים.

עדי עזוז: היו שם יעדים במתמטיקה, באנגלית, ביוצאי אתיופיה, הכל חשוב, אני לא אומרת בציניות.

עדי עזוז: יעד אחד אין על החינוך המיוחד, הוא אפילו לא מוזכר שם.

יעקב מרגי: הנה הוא.

יעקב מרגי: זו הצהרת כוונות הכי טובה שיכולה להיות.

עדי עזוז: לא - - -

יעקב מרגי: זאת דעתך, תודה.

יעקב מרגי: משפט אחרון בבקשה.

עדי עזוז: והדבר האחרון – לגופו של התזכיר, החוק עצמו הוא משנת 88.

עדי עזוז: הוא גם ככה נראה כמו טלאי על טלאי.

עדי עזוז: אם כבר עושים תיקון, צריך לשמוע את ההורים, את התלמידים ואת הארגונים ולעשות את זה כמו שצריך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמעתי.

יעקב מרגי: יעל יוספברג.

יעקב מרגי: גברתי בבקשה.

י': אני בהנהלת אלו"ט, אני אמא - -

מירב בן ארי: תנו לשמוע, אנחנו רוצים להקשיב.

יעקב מרגי: תדעו לכם חברי הכנסת, 90% ממה שאני יודע זה משמיע.

יעקב מרגי: לא נשענתי על בינתי אז טוב לשמוע.

יעקב מרגי: בבקשה.

י': - - אני אמא לילד על הספקטרום, אני בהנהלת אלו"ט.

י': קודם כל, אני רוצה להגיד שאני רואה איזה שהוא שינוי, מתחיל איזה שהוא שינוי אמנם בקצב איטי מדי לטעמי אבל אני רואה שינוי וזה עושה לי טוב.

י': אני זוכרת את הישיבה באוגוסט, כשהיו לנו 170 ילדים לא משובצים, וישבנו ודיברנו והיה דיון מאוד קשה ואתה הבטחת שהשנה הנוכחית תראה קצת אחרת.

י': וכן, אני רואה את הכיוון ואני מברכת על זה.

י': יחד עם זאת, יש כאן מסמך שהוא מלא הצהרת כוונות - -

יעקב מרגי: אם לא תיפול הממשלה עד אז, חסר להם שבספט

יעקב מרגי: מבר הקרוב זה מה שיהיה.

י': הכל נהדר.

י': אני רואה כאן הרבה מאוד דברים ויש כאן הרבה דברים לתקן אבל אני שואלת שאלה כהורה: אנחנו נמצאים כרגע בחודש מרץ.

י': אוטוטו מתחילים שנה חדשה.

י': מה קורה?

י': לאן הולכים הילדים שלנו?

י': מה קורה עם בתי ספר?

י': אין מספיק בתי ספר - -

יעקב מרגי: ביבי חוזר יום שישי, נדע.

יעקב מרגי: אני הבנתי את השאלה שלך.

י': בית הספר שהילד שלי נמצא בו, שהוא בית ספר חדש יחסית, הוא קיים שנתיים, לא מקבל תלמידים חדשים כי הוא נכנס לבנייה עתידית.

י': אז אני שואלת, הכל נהדר - -

יעקב מרגי: אין לי תשובות, נשמע בהמשך.

י': דבר נוסף שאני רוצה, למרות שהדברים נאמרו, אני רק רוצה לחדד שתי נקודות שאני חושבת שהן מאוד מאוד חשובות: הנושא של הכנסת תכנית הדרכה בחינוך המיוחד - אני יודעת שזה קיים לא מספיק וצריך לשים על זה דגש.

י': אם אנחנו נכנסים לכל נושא השילוב זה "מאסט", אחרת הילדים שלנו ילכו לאיבוד וחבל.

י': זה נהדר השילוב אבל צריך הדרכה.

י': הדבר האחרון – אנחנו מאוד נשמח אם יצליחו לחייב הקמת מתקנים חינוכיים משותפים למסגרות החינוך הרגיל והמיוחד.

י': זה יכול מאוד מאוד לקדם.

י': תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זאב או מי מטעמך.

של': אני מייצג ארגון הורים מירושלים ואת הפורום של ההורים הישוביים.

של': יש לי ילדה בחינוך המיוחד, אני בוקר החינוך המיוחד.

של': אני רוצה לקחת את הזרקור מהשילוב.

של': אני לא מתנגד לשילוב, אני חושב כמה שיותר, גם אני עם מוגבלות, אני חושב שאנחנו לא צריכים להיות בחצרות האחוריות, אנחנו צריכים להיות בפרונט אבל צריך גם לשים לב, וכשהיינו בשיחה עם רחל השבוע, היא אמרה ביושר שיש ועדות השמה שלא מתנהלות כראוי, ואני לא רואה בחוק שום סעיף שמגן גם על נציגי ההורים בוועדות ההשמה כי כיום, אם יש נציג שבאמת עושה את עבודתו שיעבדו כמו שצריך והילדים וההורים יקבלו את מה שהם צריכים, היושב ראש רשאי להגיד: אני לא רוצה שהוא יהיה בוועדה שלי, ואז הוא יוצא.

של': ואז נציגי ההורים שעושים כל יום את העבודה בשטח, אין להם שום הגנה.

של': היושב ראש רוצה אותו, בסדר.

של': אם הוא משתף פעולה, מצוין - -

יעקב מרגי: בוא אני אסביר לך משהו: למה משתמשים בוועדים, בארגונים, בפורום ראשי הוועדים?

יעקב מרגי: כדי לא להתייחס לכל הורה והורה.

יעקב מרגי: פה, במקרה הזה, יש את ההורה עצמו, למה אני צריך אותך?

של': כי אנחנו, כנציגים בוועדת ההשמה, אנחנו שומרים שההורים יקבלו את הזכויות שלהם.

של': ודבר נוסף שאני רוצה להעלות: כל הזמן מדברים על השילוב.

של': אני גם אומר שצריך להסתכל על הלקויות, וגם אם יש כאלה שאומרים שאין דבר כזה, שכל ילד יכול להשתלב, אני אומר שלא.

של': יש גם ילדים עם מורכבויות משמעותיות מאוד וגם קראתי את החוק.

של': גם להגן עליהם לקבל את מה שהם צריכים כי היום הם לא מקבלים את זה.

יעקב מרגי: מסכים אתך, זה לא שחור-לבן.

של': אבל זה לא כתוב.

של': אני למדתי מאבי ז"ל שמה שלא כתוב לא קיים.

יעקב מרגי: לא תמיד.

יעקב מרגי: מנחם גולדין.

יעקב מרגי: הבאה בתור תהיה יוליה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מנחם גולדין: אני מנהל יחידת המידע ומיצוי הזכויות בארגון "קשר", ארגון של הורים.

קארין אלהרר: - - -

מנחם גולדין: למה לא?

מנחם גולדין: אתם מוזמנים גם לקרוא לי חמי אם אתם רוצים.

מנחם גולדין: בקרצה: אני רוצה היום לדבר דווקא כהורה לילד שאין לו צרכים מיוחדים ואין לו מוגבלויות, ואני הייתי רוצה לבשר לכם מה הייתי עושה אם משרד החינוך היה בא ואומר לי בחוק שהוא רוצה שהילד שעולה לכיתה א', בשביל שירותי החינוך, לעשות לו ועדת זכאות לשירותי חינוך.

מנחם גולדין: אני, סביר להניח, הייתי זורק עליו את השולחן אבל אז משרד החינוך היה בא ואומר לי: אנחנו נורא מתנצלים - -

יעקב מרגי: סביר להניח שהיית מקבל תלונה ורישום פלילי.

יעקב מרגי: אז למה להמר?

מנחם גולדין: יכול להיות אבל אז משרד החינוך היה אומר לי שהתקצוב הולך על פי סוגי המסגרות או מאפיינים מובנים של המסגרות, ולצערנו אין שולחן.

מנחם גולדין: אז אני רוצה להגיד בשתי נקודות קצרות: א.

מנחם גולדין: ועדת אפיון זו לא ועדת זכאות.

מנחם גולדין: אפילו במוסד לביטוח לאומי אין ועדת זכאות, יש ועדה רפואית אז צריך להיות אפיון של ילדים ואפשר לעשות את זה עם היועצת החינוכית גם בבית הספר.

מנחם גולדין: דבר שני, לעולם התקצובים והשירותים לא יכולים ללכת על פי מאפיינים מובנים של מסגרת או סוגי מסגרת כי זה לא נותן את זה להחלטת ההורים - -

יעקב מרגי: אני רוצה לרדת מההתנסחות שלך המפולפלת.

יעקב מרגי: כלומר, יש לך חשש, ברגע שהגדירו את זה ועדת אפיון, לא בהכרח זה פוגע בזכאות של הילד.

יעקב מרגי: זה מטשטש את הזכאויות של הילד.

יעקב מרגי: לעומת זאת, אם זה ועדת זכאות, זה היה מחייב אותם יותר אתה רוצה לומר.

יעקב מרגי: ירדתי לסוף דעתך או לא?

מנחם גולדין: איפה יש גמה לוועדת זכאות?

מנחם גולדין: רבותי, חוק הבריאות, בסדר, יש?

יעקב מרגי: מה אתה מציע?

מנחם גולדין: ועדת אפיון.

מנחם גולדין: בואו נדבר במילים הנכונות, אנחנו כותבים חוק.

מנחם גולדין: אנחנו רוצים לאפיין את הילד.

מנחם גולדין: זה מקובל שמשרד החינוך בא ואומר: אני רוצה לאפיין את הילד ואני רוצה להגיד מה הוא צריך.

מנחם גולדין: זו נקודה אחת.

מנחם גולדין: נקודה שנייה: כל הנושא שהם רוצים החלטת הורים – לבוא להורים ולהגיד להם: אנחנו נותנים לכם את המסגרות אבל פה תקבלו חצי, פה תקבלו שליש, זה לא לתת להם החלטה.

מנחם גולדין: זה להגיד: גם אנחנו מחליטים בשבילכם בעקיפין, וגם אנחנו מאשימים אתכם במה שיקרה עם הילדים.

מנחם גולדין: זו נקודה שלישית.

מנחם גולדין: ודבר אחד שמאוד חסר לי בכל הנושא של התיקון לחוק, וזה גם למוסד לביטוח לאומי יש קיצורי דרך: עם כל הכבוד, אם יש הסכמה בין ההורה למורה, לבית הספר, מה צריך?

מנחם גולדין: לא צריך להריץ את כולם לוועדת הזכאות הזאת.

מנחם גולדין: עם כל הכבוד הראוי, אנחנו כל שנה באים ומסבירים כמה שזה קשה.

מנחם גולדין: חייבים לשים איזה שהוא רף שאם יש הסכמה יחד עם ההורים, בוודאי הם לא צריכים להתחיל לרוץ לכל ועדות הזכאות האלה.

מנחם גולדין: דבר אחרון: אני רוצה להגיד למורים: זה נכון, אני כהורה לא רואה את הילדים שלי כל היום במסגרת החינוך אבל בענווה גם המורים צריכים לבוא ולהגיד שהם לא רואים את הילד כשהוא נמצא בבית, כשמשכיבים אותו לישון וכשהוא נמצא במסגרת המשפחתית שלו.

מנחם גולדין: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יוליה, מ"קול הזכויות".

יו': כמה זמן אתה נותן לי?

יעקב מרגי: דקה וחצי.

יו': תודה.

יו': אני מנכ"לית "קול הזכויות", אמא לילד עם מוגבלות מאוד מאוד קשה שבארצות-הברית ילדים במצב שלו משולבים במערכת החינוך הרגילה.

יו': זה כהצהרה - -

יעקב מרגי: והיום הוא משולב?

יו': לא, היום במערכת החינוך המיוחד ואני כרגע קול של הורים שכל שנה מסתייעים בי.

יו': אז נתחיל: קודם כל, אני רוצה להגיד לך תודה על ההקלה הגדולה שהחוק הזה לא הולך להיות מחוקק תוך שבועיים כי זו התחושה שיוצאת - -

יעקב מרגי: איפה שמעתי ממני יום, יומיים, שלושה, שבועיים?

יו': לא ממך.

יו': לך אמרתי תודה, התחושה שיוצאת ממשרד החינוך שהולך להיות מחטף, שהחוק הזה הולך להיות מחוקק תוך שבועיים, אז תודה שלא.

יוסי יונה: לא ניתן לדבר שכזה לקרות.

יעקב מרגי: עזבי, זו תחושה לא מבוססת.

קריאות: מבוססת.

יו': אני אתקדם לנקודה הבאה, אמרתי לך תודה.

יו': קראתי טוב טוב את הצעת החוק - -

קארין אלהרר: - - -

יעקב מרגי: היתה בוועדה הזאת איזו חקיקה שנעשתה בחיפזון?

יעקב מרגי: בבקשה יוליה.

קארין אלהרר: אני קראתי את הצעת החוק, עקבתי אחרי הדיון שהיה כאן בשבוע שעבר ואני עוקבת אחרי המפגשים שיש עם משרד החינוך כמעט און-ליין.

קארין אלהרר: אני לא רואה שום מיטיבות בהצעת החוק אם התלמיד בקצה ועם המורה.

קארין אלהרר: משרד החינוך יצא בבשורה ענקית – ועדה אחת להורים.

קארין אלהרר: סליחה, עד היום יש ועדה אחת להורים.

קארין אלהרר: להורה יש או ועדת השמה או ועדת שילוב.

יעקב מרגי: את טוענת במילים אחרות שהשינוי שמוביל עכשיו משרד החינוך, מקומה שהוא יבטיח נלווה שלא כתוב פה, אין שום הטבה לתלמיד.

קארין אלהרר: לא, אני לא רואה בה, אני אשמח שיראו לי אותה.

קארין אלהרר: והבעיה המרכזית היא לא בוועדת ההשמה או השילוב אלא במה שקורה אחרי זה.

קארין אלהרר: מה שקורה אחרי זה, זה כל שנה - -

יעקב מרגי: אז זה שייך לדיון הראשון.

יעקב מרגי: היית בדיון הראשון?

יו': אני שמעתי אותו.

יעקב מרגי: אז אני אומר לך, זאת היתה טעות של משרד החינוך.

יעקב מרגי: משרד החינוך הניח את מה שטעון תיקון בחקיקה, ואת כל הסל שהוא מתכונן.

יעקב מרגי: .. ואני אומר, ואמרתי זאת בדיון הקודם, שיבחרו להם איזו דרך, בחקיקה ראשית, בתקנות, בהוראות, חייב להיכנס כל הסל.

יעקב מרגי: אם לא, זה לא יעבור.

יעקב מרגי: אבל זה הערה.

יו': לא, כי ועדת שיבוץ, ועדת סייעות לא מופיעה בחוק ושם הבעיות.

יו': והדבר האחרון, ושוב יכול להיות שהוא תחושה אבל אני חייבת לתקשר אותה: בחוק הזה יש תחושה של מדיניות קצרה.

יו': משרד החינוך חייב לממן עכשיו את ההסעות, גם את המלוות וגם את הבג"ץ שיש בעניין המשלבות אז מושכים את השמיכה ומתחילים לקצץ לילדים עם צרכים מיוחדים.

יעקב מרגי: שמענו את החשש וטוב שנאמר.

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: רבקה מורוביץ, בבקשה.

יעקב מרגי: לאחריה אביבית.

רבקה מורוביץ: אני מנהלת "תסמותק" עמותה לילדי תסמונת דאון.

רבקה מורוביץ: זה נשמע יותר טוב מהתסמונת.

רבקה מורוביץ: אני "קייס מנג'ר" להורים בכל רחבי הארץ ואני רואה שבנוסף לחברי, שאנחנו יושבים ומתדיינים ובודקים טוב טוב את כל החקיקה, יש את הסעיף שמדבר על רופא ועובד סוציאלי.

רבקה מורוביץ: ה"קייס מנג'ר" יודע הרבה יותר ממה שהרופא ידע ויותר טוב ממה שהעובד הסוציאלי יודע.

יעקב מרגי: אז את מציעה שיהיה "קייס מנג'ר" בנוסף או במקום.

רבקה מורוביץ: כן.

רבקה מורוביץ: אותו נציג הורים שמגיע לוועדות ההשמה כיום - -

יעקב מרגי: יש לו איזה סטטוס חוקי, ה"קייס מנג'ר" הזה?

רבקה מורוביץ: צריך לעשות אותו.

יעקב מרגי: לעשות אותו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עוד משהו?

מירב ישראלי: זה משהו עם הכשרה?

מירב ישראלי: שנבין מה זה.

רבקה מורוביץ: ההכשרה שלי אחות טיפול נמרץ פגים וילדים, ויש גם הכשרה ב"דוד ילין" ועוד מקומות.

יעקב מרגי: יכול להיות שזו הצעה יעילה כי רופאים ועובדים סוציאליים אין לנו.

רבקה מורוביץ: זה מקצוע קיים, יש לזה הכשרה.

רבקה מורוביץ: אני אחות טיפול נמרץ פגים וילדים, יש לי הכשרה כ"קייס מנג'ר", אני מכירה את כל התחומים ויכולה להוביל הורים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שפכת אור על עוד נושא.

יעקב מרגי: אביבית.

יעקב מרגי: תרשום לך, משרד החינוך.

יעקב מרגי: שי נכון?

יעקב מרגי: אני מקווה שאתם שומעים ורושמים.

יעקב מרגי: יהיה לכם הרבה למה להתייחס.

יעקב מרגי: רחלי, תתכונני.

יעקב מרגי: בבקשה, אביבית.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני מארגון "בזכות".

אביבית ברקאי - אהרונוף: רק הערה מקדימה לפני שאציג - -

יעקב מרגי: ההערה בזמן שלך.

אביבית ברקאי - אהרונוף: - - אני רוצה להציג את הבעיות בהצעה עצמה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: כמו שנאמר על ידי יוליה, הרפורמה הזאת כוללת הרבה מאוד דברים.

יעקב מרגי: רגע, אני מבקש.

אביבית ברקאי - אהרונוף: זה אושר.

יעקב מרגי: לא, אני לא אישרתי.

יעקב מרגי: זה דיון, את לא באה להציג לי מצגת.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: זה חקיקה.

יעקב מרגי: מאיפה באתם לי עכשיו בכל השיטות החדשות?

יעקב מרגי: אז אני, איך אומרים, נותן ומקיים דיון אבל זה לא זמן לזה.

יעקב מרגי: תציגי בלי מצגת.

יעקב מרגי: דברי.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הערה מקדימה: הרפורמה הזאת כוללת הרבה מאוד דברים, כמו שנאמר כאן קודם.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אני חושבת שזה לא ראוי ולא מקצועי להתנות את הדברים זה בצד זה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לא יכול להיות שליווי לפעוטות בהסעות או כל דבר אחר שהוצג במסגרת הרפורמה בשבוע שעבר יותנה או אם יש בכלל כוונה כזאת בהצעת החוק.

אביבית ברקאי - אהרונוף: יש לכל דבר את המטריה החוקית שלו.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הנושא של ליווי פעוטות זה מתבקש, זה דיני נפשות, זה לא קשור בכלל להצעת החוק.

אביבית ברקאי - אהרונוף: זה דברים שהיו צריכים להיעשות מזמן וזה צריך להידון במסגרת תקנות הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות ולא במסגרת הצעת החוק הזאת.

יעקב מרגי: כמה פעמים היית בדיונים של התקנות והם סירבו להבטיח את זה ולא הכניסו את זה?

יעקב מרגי: זה לא התנו אבל כבר כשעושים שינוי אז שמים על השולחן.

יעקב מרגי: שמנו על השולחן.

יעקב מרגי: הם יודעים שזה לא היה עובר לה - -.

קארין אלהרר: שזה לא יהיה מאותו תקציב.

יעקב מרגי: הלאה.

יעקב מרגי: צריך לתת לזה זוויות מאזנות.

אביבית ברקאי - אהרונוף: יש דברים נוספים שקשורים ומאפשרים את הצעת החוק הזאת אבל כמו שנאמר כאן, לא מופיעים בכלל בהצעת החוק ואפילו לא במרומז.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אם אני מדברת על הבעיות בחוק, אנחנו מדברים על כמה בעיות אבל הבעיה הראשונה זה שהצעת החוק מנסה לאחד את שתי הוועדות לוועדת זכאות אחת כאשר אין קריטריונים ברורים, אין סטנדרטים אחידים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: יש זכות וטו לנציג משרד החינוך וגם אם יושמט הסעיף של זכות וטו, כאשר יש לנציג משרד החינוך קול כפול בוועדה זוגית אז כן, יש לו זכות וטו.

אביבית ברקאי - אהרונוף: כאשר מגבילים את מספר הזכאים כי לא השמיטו את סעיף 7ה לחוק חינוך מיוחד שמאפשר לשר החינוך לקבוע את מספר הזכאים לקבלת שירותי חינוך מיוחד, וכשלוקחים את כל הדברים האלה ביחד, אדוני היושב ראש, התוצאה היא פשוטה והיא גם נאמרה לנו במפורש בהתייעצות עם הארגונים.

אביבית ברקאי - אהרונוף: יש תלמידים עם מוגבלות, מה שנקרא תלמידים עם מוגבלויות בשכיחות גבוהה, בתפקוד גבוה, שהילדים האלה לא יקבלו זכאות לשירותי חינוך מיוחד.

אביבית ברקאי - אהרונוף: יש כוונה להכניס אותם ישירות למערכת החינוך הרגילה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אלא מאי?

אביבית ברקאי - אהרונוף: הם יכנסו למערכת החינוך הרגילה ללא זכאות לתמיכות כי הם כבר לא חוסים תחת חוק החינוך המיוחד - -

יעקב מרגי: את חושבת, חוששת או שנאמר לך במפורש על ידי המשרד?

אביבית ברקאי - אהרונוף: נאמר מפורשות - -

יעקב מרגי: רגע אביבית, אני שואל כדי לחדד.

יעקב מרגי: זה בא לך מידיעה שנאמר לך במפורש במערכת החינוך, משרד החינוך או שאת חוששת?

אביבית ברקאי - אהרונוף: לא, נאמר במפורש במערכת החינוך, בהתייעצויות המקדימות שהיו עמנו בזכותך, ההתייעצויות שדרשת שיתקיימו אתנו, שוועדת הזכאות תיתן זכאות אוטומטית יש לומר, לילדים עם מוגבלויות בשכיחות נמוכה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לגבי שאר הילדים, הם ייכנסו למערכת החינוך הרגילה בהנחה שיינתן להם תקציב מסל בית-ספרי, שאין לזה זכר בהצעת החוק.

אביבית ברקאי - אהרונוף: אין להם גם זכאות לקבל את הסל הבית-ספרי הזה ולכן מצבם יורע.

יוסי יונה: לא פרטני?

אביבית ברקאי - אהרונוף: מעבר לכך, בעיה שהועלתה על ידי הוועדה - -

יעקב מרגי: לא יהיה פרטני.

דודי מזרחי: אני חייב להגיד לפרוטוקול שזה לא נכון.

יעקב מרגי: בסדר, דודי.

יעקב מרגי: אמרתי לך, אחרי - - - הייתם צריכים להביא את הסל ואת כל התופינים שיש בשינויים האלה בכתוב.

יעקב מרגי: אבל לא משנה, אנחנו מקיימים דיון בזכות הטעות הזאת, עמוק, מעמיק וטוב מאוד שכך.

אביבית ברקאי - אהרונוף: ומעבר לכך, אחת הטענות שהועלתה בשבוע שעבר על ידי המשרד שהביאה לרפורמה הזאת, שיש שוני בין ועדות השמה וזה אכן נכון.

אביבית ברקאי - אהרונוף: יש שוני בין ועדות השמה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: השאלה אם הרפורמה הזאת תפתור זאת, וברגע שאין קריטריונים ברורים, אין סטנדרטים מתאימים בוועדות הזכאות - -

יעקב מרגי: היו.

יעקב מרגי: תודה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: עוד הערה אחת:

אביבית ברקאי - אהרונוף: דבר נוסף בהצעת החוק, ואני חושבת שהוא הדבר המהותי, שסל השירותים כפוף לסוג המסגרת החינוכית.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הנגזרת של זה, ויש לזה כמה נגזרות: דבר ראשון, ילדים משולבים מאיזה שהוא שלב כמו היום בגלל שהסל הוא כל כך נמוך ושוב, נאמר לנו במפורש שאותו סל אישי שכן ניתן לילדים עם מוגבלויות שמוגדרות כמוגבלויות קשות, לא יעלה ולו בשקל אחד.

אביבית ברקאי - אהרונוף: במצב הזה, ילדים באיזה שהוא שלב עוברים למסגרות חינוך מיוחד נפרדות כי אין להם את המענה, הם לא יכולים להשתלב יותר.

אביבית ברקאי - אהרונוף: נגזרת שנייה, שהורים שלכאורה ניתנת להם זכות בחירה, לא באמת יבחרו.

אביבית ברקאי - אהרונוף: הבחירה היא לא אמתית כי הבחירה היא בין סל שירותים עתיר משאבים - -

יעקב מרגי: אמרתי לך, זה נאמר בדיון שעבר.

יעקב מרגי: תודה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: - - והדבר השלישי זה - -

יעקב מרגי: איזה שלישי, זה שמיני.

יעקב מרגי: אני סופר, תדעי לך.

יעקב מרגי: אז זה האחרון, תשאירי גם לאחרים.

יעקב מרגי: בסוף לא יהיה להם מה לומר.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, תסכים שעניינית היא ממוקדת.

יעקב מרגי: אביבית, מישהו לקח את הפרופסיה שלה?

יעקב מרגי: אמרתי שהצעת החוק שלי מבוססת כמעט על כל הנייר עמדה שלה, אם לא כולו.

אביבית ברקאי - אהרונוף: ודבר אחרון, שכמו שקורה היום וכמו שאמרה על כך השופטת דורנר בצורה מאוד מאוד ברורה בבג"ץ ית"ד, הרפורמה הזאת בעצם תמשיך לאפשר לילדים שהוריהם יכולים להרשות לעצמם את השילוב, להשתלב במערכת החינוך הרגילה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: ולעומת זאת, ילדים שהוריהם לא יכולים להשלים את התוספות שנדרשות עבור שירותים נוספים פשוט לא יוכלו.

יעקב מרגי: תודה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: ברשותך, מה אני כן מציעה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: לא רק מה לא טוב, מה אני כן מציע לשיפור: אני חושבת שכדי שההצעה הזאת תתאפשר, צריכים להכניס שלושה דברים: 1.

אביבית ברקאי - אהרונוף: קביעה ברורה שנאמרת במפורש באמנת זכויות אנשים עם מוגבלות, שזכותו של כל ילד ללמוד במערכת החינוך הרגילה עם תמיכות מתאימות.

אביבית ברקאי - אהרונוף: 2.

אביבית ברקאי - אהרונוף: שוועדת הזכאות תקבע את אפיון כלל התלמידים הפונים אליה לפי תבחינים ברורים שיקבעו בתקנות באישור ועדת החינוך של הכנסת, בבית הזה.

אביבית ברקאי - אהרונוף: דבר אחרון, שהתקציב ילך אחרי הילד.

אביבית ברקאי - אהרונוף: רק כאשר התקציב ילך אחרי הילד, ואני יודעת שזה נאמר כבר ולא אחת, אבל אז באמת יהיה סיכוי לשוויון אמתי וגם זכות הבחירה תהיה אמתית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רויטל, הנה זה הגיע.

קארין אלהרר: מרגי, בוא נצביע על ההסתייגויות האלה.

יוסי יונה: אנחנו בעד.

יעקב מרגי: אתם לא רוצים חקיקה בחיפזון, נכון?

יעקב מרגי: פתאום אתם אכפתיים.

יעקב מרגי: אני אומר לך שגם במה שהיא אמרה יש דברים לא טובים.

יעקב מרגי: לא הכל טוב.

דן אורן: לא הכל טוב אם רוצים בחיפזון.

יעקב מרגי: רק מצות אוכלים בחיפזון.

יעקב מרגי: רויטל, הזמן כולו שלך.

ר': אני רוצה לחלק את זה לשלושה דברים: אני רוצה לדבר באופן כללי, לדבר על הצעת החוק ולדבר על הרפורמה.

ר': באופן כללי- אני רוצה להגיב לחלק מהדברים שנאמרו פה.

ר': רמת לימודים אקדמית היא לא מטרה, לא בחוק חינוך חובה, לא בחוק חינוך מיוחד והיא לא מטרה באופן עקרוני.

ר': אני אשמח אם מישהו יראה לי שבאיזה שהוא מקום כתוב שהרמה האקדמית היא המטרה.

ר': ולכן, לי, באופן אישי, כהורה לילד משולב, לא מעניין אותי אם הוא עומד או לא עומד ברמה האקדמית של הכיתה שלו או אם הוא יעמוד בה אי פעם.

ר': השילוב הוא מטרה בפני עצמה, כן, הוא עצם היותו חלק מהקהילה וזה מבחינתי המטרה וההישג.

ר': הוא גם דרך, אגב, לא רק לחינוך שלו אלא גם לחינוך של הילדים האחרים.

ר': ההמצאות הזאת בקהילה היא זכות בסיסית, היא נובעת מחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, והניסיון לקבוע האם הוא זכאי או לא זכאי מנוגדת לחוק היסוד.

ר': אין שום קשר בעיני לא לרמה שלו, לא לתפקוד שלו ולא לצרכים שלו.

ר': זו זכות בסיסית.

ר': כמו שכבר נאמר, התקצוב חייב ללכת אחרי הילד.

ר': אני רוצה להגיד את מה שכבר אמרתי לפני שנים: את אגף החינוך המיוחד יש לבטל.

ר': יש להפוך אותו למרכז ידע כמו מפמ"ר.

ר': כל עוד ילדים, תלמידים, יהיו תחת מערכת נפרדת, תחת אגף נפרד, הם לעולם לא יהיו חלק ממערכת החינוך הרגיל, לא מבחינה תקציבית ולא מבחינת תפיסות עולם.

יעקב מרגי: מפמ"ר זה מקצוע אחד.

ר': מצוין.

ר': חינוך מיוחד הוא ידע.

ר': שיעשו מפמ"ר שנותן ידע בחינוך מיוחד.

יעקב מרגי: אוקי, מסכים אתך.

ר': בנוגע לחינוך הרגיל: הבעיה היא גם באמת בהיות הצוות חסר ידע, כלים וכישורים.

ר': גם בעצם הכיתות שהן מאוד גדולות, שזה לא קשור אם הילדים שלנו משולבים או לא משולבים - -

יפה בן-דוד: סליחה, אני רוצה לתקן: הוא לא ידע בכישורים אלא הכשרה.

יפה בן-דוד: לדייק במילים.

ר': אז אני רוצה להגיד לך שזה לפעמים גם כישורים.

ר': שאת תשלבי ילד - -

יפה בן-דוד: ממש לא.

יעקב מרגי: רויטל, יפה, תודה.

יעקב מרגי: אמרת את ההערה שלך, תודה.

ר': חסרות שעות למורה, חסרים משאבים שיוצמדו לילד כדי שיהיו למורים שמלמדים אותו, וחשוב לי להגיד לא רק למחנך שלו אלא לכל חדר המורים.

ר': גם המורה לאומנות, ככל שיש כבר שיעור כזה, צריכה לדעת איך לעבוד עם הילד הזה.

יעקב מרגי: זה הרציונל בשינויים.

ר': לא.

ר': לצדם, גם המשלבות - -

יעקב מרגי: אם לא, לא יהיה חוק.

יעקב מרגי: ההכשרה של עובדי הוראה זה "בילד אין" בשינוי.

יעקב מרגי: אם לא, לא יהיה.

ר': חוץ מההכשרה, צריכים להיות משאבים שלא קשורים רק לטיפולים של הילד אלא שקשורים גם לשעות של הצוות שעובד אתו כי היום מה שקורה זה שלמשל, החמש שעות האלה שיש, הן לא הולכות לילדים משולבים.

ר': אומרים: לכם יש את השעות שלכם.

ר': אז רק הילדים שלא משולבים זוכים לשעה הזאת עם המחנכת, וזה לא נתפס כי אז קורה שהוא מכיר אותה הכי פחות, והיא אותו הכי פחות.

ר': כנ"ל לגבי סייעות משלבות – זאת חייבת להיות פרופסיה.

ר': שיתוף הפעולה עם ההורים הוא הבסיס כיוון שרק ראיה הוליסטית של הילד והכרה במומחיות של ההורה והמרכזיות של ההורה יוכלו לאפשר מתן מענה נכון וטוב.

ר': צוותי חינוך זה לא רק ידע - -

יעקב מרגי: את בתוספת זמן.

ר': אני עוד לא בזמן התוספת.

ר': לגבי צוותי החינוך, חשוב לי להגיד שהבעיה שם זה לא רק לתת להם ידע, זה לשנות להם את תפיסות העולם ואת הנרטיבים המיושנים, שמקומו של ילד עם צרכים מיוחדים הוא בחינוך המיוחד ושהוא מאט את הקצב.

ר': לגבי נציגי הורים בוועדות ההשמה: אני חושבת שהם לא יכולים להיות כפופים למשרד החינוך כי פה ניגוד עניינים.

ר': הם צריכים להיות כפופים לנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות במשרד המשפטים.

ר': אני חושבת שהם צריכים להיות נציגי חובה כחבר בוועדה כי ההורה לא נשאר לדיון המסכם ולהחלטה, וחייב שיהיה שם מישהו שממשיך להשמיע את הקול שלו גם אחרי שהוא יוצא מהדיון, וזאת המשמעות של נציג ההורים.

ר': אני רוצה גם להגיד שלא יעלה על הדעת בעיני שנציג משרד החינוך, שהמפקחת תהיה יו"ר הוועדה כמו שבוועדות של ביטוח לאומי, שקובעות זכאות מבחינה תקציבית הרבה יותר גדולה, לא יושב נציג של הביטוח הלאומי, יושב רופא חיצוני.

ר': יש פה ניגוד עניינים מובנה שיו"ר הוועדה הוא נציג משרד החינוך כי השיקולים שלו, אדוני, הם שיקולים של המשרד ולא של הילד.

ר': לגבי הצעת החוק – אני לא אחזור על הדברים שנאמרו, אני רוצה לדבר על דברים שעוד לא נאמרו: 1.

ר': אחד הסעיפים שיש בחוק הזה מדבר על מניעת זכויות.

ר': חוקים מקנים זכויות, לא מונעים זכויות ובטח לא מקהילה מצומצמת.

ר': לא יעלה על הדעת שאנחנו נצא מנקודת הנחה שרק ילד עם צרכים מיוחדים עלול להיות מסוכן לעצמו או לאחרים.

ר': רוב הילדים שכן פגעו באחרים או בצוותי חינוך היו ילדים לא בחינוך המיוחד.

ר': אז או שיעשו סעיף כזה בחוק חינוך חובה לכולם או שלא יעשו אותו לאף אחד.

ר': עצם העובדה שמישהו טרח לכתוב אותו היא מזעזעת, מפלה ומעליבה.

ר': אני נפגעת בשם הילד שלי ובשם ההורים האחרים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לסיכום, רויטל.

ר': עוד שני דברים: הנושא הזה של לתת סמכות להעביר מידע או לבקש כל מסמך ומידע היא סמכות דרקונית, היא לא קיימת בשום מקום והיא מנוגדת לחוק זכויות החולה.

ר': מניעת מסמכים על ידי החלטת ועדה ולא על ידי צו בית משפט פוגעת בזכות של ההורה.

ר': לא יעלה על הדעת שכל מקום אחר שרוצים למנוע מאדם בוועדה לקבל מידע צריך צו שופט, ורק במשרד החינוך תחליט מפקחת אם אני אקבל או לא אקבל מסמכים של הילד שלי.

ר': הדבר האחרון לגבי הרפורמה: כששמים כל כך הרבה כסף ואומרים שהוא הולך לשילוב אבל כשמפרקים את זה מגלים שהוא הולך לבניית יותר מ-1,000 כיתות חינוך מיוחד, להסעות ולמנגנון משומן היטב של מפקחות בתוך ועדות, מגלים אם עושים חשבון, שלשילוב נשארות חמש דקות פר ילד לחודש.

ר': אז אדוני, אני מאוד מבקשת.

ר': הרפורמה הזאת, אין לה שום קשר לנסות להפוך את השילוב למשהו מרכזי בחינוך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני לא יודע למה אתם קרואים לזה רפורמה אבל לא משנה.

ר': ככה קרא לה השר, אני חוזרת אחריו.

מירב ישראלי: זה חוק.

יעקב מרגי: אני לא קורא לזה רפורמה.

יעקב מרגי: תודה רויטל.

יעקב מרגי: א', בוא שב, אין לנו זמן.

א': שלום לכולם.

א': קודם כל, אני אבא לילד שמסיים השנה את הלימודים בשילוב, ילד עם אוטיזם.

א': אני רוצה להגיד שהשנים הטובות היו ששיתפו אתנו פעולה.

יעקב מרגי: איפה אתה גר?

א': ביבנה.

א': כשלא שתפו פעולה היו שנים רעות.

יעקב מרגי: זה נכון בכל תחום, כל שכן בנושא הזה.

א': העניין שלי בנושא של החוק פה הוא שלאורך השנים אני גיליתי שהצרכים העתידיים, שמשרד החינוך מסתכל מה צריך - אני יושב פה, אני מעריך משהו כמו 12,14 שנים אני פה בוועדות.

א': הוועדות מתחלפות, האנשים מתחלפים והצרכים העתידיים של הילדים עם הצרכים המיוחדים לא נספרים.

א': הם רק בדוחות אבל כשאתה הולך אחורה, אדוני, לאותם מקומות של ועדת אחרות של החינוך בכנסת, נאמרו אותם דברים.

א': פשוט התעלמות.

א': הדבר השני שמתעלמים ממנו בשטח – הרשויות עושות מה שהן רוצות.

א': המפקחת, מה שרויטל אמרה נכון.

א': המפקחת מרגישה מלכה וההורים לא תמיד הם הורים כמונו.

א': ההורים הרגילים הם לא כמונו.

א': הם לא יודעים להגיע אפילו במיילים ולא במכתבים החריפים לאן שצריך.

יעקב מרגי: הם מותשים מההתמודדות היומיומית.

א': אני היום מותש, ובגלל מה שעשו לו בשנה האחרונה ואני לא אכנס לזה אבל אני אומר כזה דבר: ברגע שהחוק, התקנות, אתה תקרא לזה איך שאתה רוצה אדוני, הוא לא ישמור שהשטח יבער – כשאתה בא לפקידה והיא אומרת שזה לא בחוק, היא זורקת את המילה: זה לא בחוק.

א': מה זאת אומרת זה לא בחוק?

א': וכשאני אומר: אז שיגידו לי מה בחוק, הם שולחים אותנו למפקחת, ופה אנחנו יודעים על מה מדובר.

א': ולכן, כאשר עושים תקנות - -

יעקב מרגי: כשידובר על קריטריונים, יהיו קריטריונים.

א': צריך שיהיו גם מקלות לשטח כי אנחנו יודעים שבמדינת ישראל - -

יעקב מרגי: מקל וגזר.

א': מקלות לשטח, מקלות שלא ההורה יצטרך להשתמש בהם, השטח יצטרך.

יעקב מרגי: מסכים אתך.

א': אני כבר מסיים.

א': השעות שילדים מקבלים נגזלות - -

יעקב מרגי: אני חייב להתכנס ולשמוע את משרדי הממשלה.

א': אני רוצה טיפ אחד לכולם פה, כולל לחברי הכנסת:

א': כשלבן שלי היתה שעה אחת בשבוע עם המחנכת כי התעקשתי, השילוב טס בלי כל אנשי המקצוע והמומחים.

א': אבל ברגע שהמנהלת התעקשה שלא תהיה למחנכת שנה פרטנית אתו, אז שם כל השנה צלעה.

יעקב מרגי: אתה צודק, אני מסכים אתך.

יעקב מרגי: גם בפרקטיקה זה נכון.

יעקב מרגי: רחלי הכהן בבקשה.

רחלי הכהן: אני מהמועצה לשלום הילד.

רחלי הכהן: אז יש לי הערות שהן תכליתיות, אני אתייחס אליהן בהמשך.

רחלי הכהן: אני רוצה להעלות עכשיו עניין עקרוני לגבי שינויים משמעותיים בהצעת החוק.

רחלי הכהן: באופן עקרוני, אנחנו מברכים עליהם והם בחירת ההורים לקביעת הזכאות גם בהתאם לרמת התפקוד, לפי הצרכים של הילד.

רחלי הכהן: בפועל, לצורך קביעת הזכאות, בהתאם למה ששמענו אתמול ממשרד החינוך, הבנו שנקבעו מטריצות שיפורסמו בהתאם לסוג המגבלות ורמת התפקוד, ואין ספק שהקביעה הזאת והפרסום הם קריטיים למימוש שתי התכליות.

רחלי הכהן: יחד עם זאת, מה שמדאיג אותנו ומה שגילינו גם אתמול זה שהדברים האלה הולכים להיקבע ככל הנראה באמצעות מסגרת חוזר מנכ"ל ולא בתקנות.

רחלי הכהן: אין ספק שהתקנת הדברים האלה בתקנות משמעותית הן ליידוע ההורים כדי שהדבר הזה ייצא לפועל.

רחלי הכהן: שתהיה הסמכה בחקיקה ראשית שהתקנות יובאו לאישור הוועדה, וכדי שיוכלו לקבוע תקנות ראשונות ולוודא שהדבר הזה נכנס בפועל להסכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נועה ביתן.

נועה ביתן: אני מעמותת אקי"ם ישראל.

נועה ביתן: אני רוצה לשים את הזרקור על ילדים עם מגבלות שכלית, ולהצביע על זה שההצעה הזאת לא כל כך משפרת את מצבם מבחינת השילוב.

נועה ביתן: יש 10,000 ילדים עם מוגבלות שכלית במערכת החינוך כשממש עשרות בודדות של ילדים שנמצאים במערכת החינוך הרגילה - -

יעקב מרגי: תפרגנו לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו שהם לא קיבלו את זכות הדיבור.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: הנושא חשוב וכולם מבינים ש...

יעקב מרגי: מירב היא סגנית, נפרגן לה.

יעקב מרגי: זה לא חכמה.

יעקב מרגי: בבקשה.

נועה ביתן: אז אני אמשיך.

נועה ביתן: יש מעט מאוד ילדים עם מוגבלות שכלית שמשולבים במערכת החינוך הרגילה, ויש אפס כיתות חינוך מיוחד בבתי ספר רגילים שיש בהם ילדים עם מוגבלות שכלית.

נועה ביתן: זה אומר שאין שילוב של ילדים עם מוגבלות שכלית היום.

נועה ביתן: עכשיו, ההצעה מדברת על בחירת ההורה.

נועה ביתן: בחירת ההורה היא בין מוסד לחינוך מיוחד, שאנחנו בעד, שיהיה רצף.

נועה ביתן: כיתות חינוך מיוחד בבתי ספר רגילים כשפה אני רוצה להסביר למה בעצם האפשרות הזאת לא קיימת עבור הורים לילדים עם מוגבלות שכלית:

נועה ביתן: תקן הילדים הנדרש כדי לפתוח כיתת חינוך מיוחד בבית ספר רגיל הוא תשעה ילדים במינימום כאשר קשה מאוד למצוא ברשות מקומית תשעה ילדים שפחות או יותר באותה שכבת גיל כך שבאמת אפשר יהיה לפתוח את הכיתה.

נועה ביתן: המשמעות היא שאין כיתות חינוך מיוחד בבתי ספר רגילים לילדים עם מוגבלות שכלית, כשצריך להגיד שבאמת התקן הזה הוא גבוה ביחד לילדים עם מוגבלויות אחרות.

יעקב מרגי: אין ספק שבמוגבלויות מסוימות צריך שתהיה פריסה אחרת אבל בסדר, ההערה שלך במקום.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין, סליחה רגע, מה שאת מתכוונת זה שתהיה כיתה לילדים עם מוגבלות שכלית התפתחותית בחינוך הרגיל.

יעקב מרגי: בכל השכבות, בכל יישוב.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין מאיפה זה מגיע כי אני אומרת לעצמי שאם יש ילד כזה שיש לו מגבלות שכלית התפתחותית, למה שלא יהיה – באמת, אני לא מדברת על חבר'ה שיכולים להשתלב.

מירב בן ארי: אני מדברת על המקרים הקשים.

מירב בן ארי: למה שלא יהיה בבית ספר שיעניק לו את המעטפת המיוחדת שלו?

מירב בן ארי: אלא על המקרים הקשים.

מירב בן ארי: למה שלא יהיה בבית ספר שיעניק לו אתה מעטפת המיוחדת שלו?

מירב בן ארי: למה הוא צריך להיות בבית ספר רגיל?

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין את זה.

יעקב מרגי: זה לא מה שהיא אמרה.

יעקב מרגי: אני אענה.

מירב בן ארי: לא, אני רוצה שהיא תענה.

יעקב מרגי: היא לא אמרה את זה.

יעקב מרגי: תמשיכי הלאה.

נועה ביתן: אני רוצה להסביר את עצמי: הרי זכות הבחירה היא חשובה.

נועה ביתן: אנחנו חושבים שילד עם מוגבלות – למשל ילדים על מוגבלות קלה או בינונית - -

מירב בן ארי: לא דיברתי על זה.

מירב בן ארי: אני מדברת על ילד שיש לו מוגבלות, לא אוטיזם קל ולא מוגבלות קלה.

נועה ביתן: אני מדברת על ילדים עם מוגבלות קלה.

נועה ביתן: נקודה נוספת זה השילוב היחידני של ילדים עם מוגבלות שכלית, כמו שאמרתי גם כן – כמעט ולא קיים.

נועה ביתן: למשל, ילדים עם מוגבלות שכלית קלה כן יכולים להשתלב בכיתות רגילות אם תהיה להם סייעת.

נועה ביתן: נכון להיום אין זכאות לסייעת.

נועה ביתן: כן יש התחייבות של משרד החינוך שתהיה זכאות לסייעת אבל חשוב לנו, וזה בהמשך לדברים של רחלי, שהדברים יהיו מעוגנים.

נועה ביתן: שאם ילדים עם מוגבלות שכלית קלה - -

יעקב מרגי: אמרתי ולא נחזור על זה עוד פעם – יהיו מעוגנים.

מאיר יפה: אני מנהל מחלקת חינוך במועצה אזורית זבולון, חלק מאיגוד מנהלי מחלקות חינוך.

מאיר יפה: אני רוצה בדברים שלי להתייחס - -

יעקב מרגי: היית בדיון הקודם.

עמוס תמם: נכון.

עמוס תמם: לא הערתי הערות בעניין.

יעקב מרגי: ציינתי, אל תרצה לי.

מאיר יפה: אני רוצה להתמקד בנקודה אחת.

מאיר יפה: יש הרבה דברים טובים בהצעת החוק - -

יעקב מרגי: מעבר ליו"ר הוועדה כי התייחסנו אליה.

מאיר יפה: נכון.

מאיר יפה: אבל אני רוצה להתמקד בנקודה אחת.

מאיר יפה: הביקורת הזאת באה לידי ביטוי בסעיף 5(1) של החוק, והיא מדברת בשינוי של משרד החינוך.

מאיר יפה: יו"ר הוועדה יהיה נציג משרד החינוך ולא נציג הרשות המקומית - -

יעקב מרגי: - - - אבל לא משנה, עשית זאת.

יעקב מרגי: לא הורדנו זאת מהשולחן כי זה נאמר.

יעקב מרגי: לא שאמרתי לך אל תתייחס כי...

יעקב מרגי: זה נאמר.

מאיר יפה: בסדר, חשוב לי לנמק את הדברים.

יעקב מרגי: מה שלא הושג בשבוע שעבר?

יעקב מרגי: טוב, הלאה, בדקה.

מאיר יפה: קודם כל, ההצעה שמוצעת, קשה מאוד להבין מה עומד מאחוריה.

מאיר יפה: עוד יותר קשה כאשר קוראים את הפירוט שיושב הוועדה אמור להיות מומחה בתחום החינוך המיוחד.

מאיר יפה: רבותי, בוועדת ההשמה יושבת מפקחת חינוך מיוחד, יושבת פסיכולוגית, יושבת היועצת החינוכית.

מאיר יפה: לא זו הבעיה של התכונה המובילה של היושב ראש.

מאיר יפה: יושב ראש צריך להיות בעל ראיה מתכללת, בעל חיבור ישיר לתהליכי הביצוע, היכולת להשפיע עליהם והיכולת להיות הכי אפקטיבי בחלק הכי מורכב של הוועדה, שהוא להביע - -

יעקב מרגי: שכנעת אותנו.

מאיר יפה: רגע: 2.

מאיר יפה: בזבוז משווע ושערורייתי של תקציבי ציבור.

מאיר יפה: רבותי, למנות את אותם - -

יעקב מרגי: אדוני, נתתי לך באורך רוח ואתה ממשיך.

יעקב מרגי: יש לך שמונה נימוקים, למה לא יו"ר ועדה שהוא לא מנהל מחלקת החינוך.

יעקב מרגי: בסדר, הבנו אותם.

מאיר יפה: אני רוצה רק לומר ולהוסיף: מה שעומד להערכתי, ורבים רבים מחברי שהרגישו שבמשרד החינוך אין להם אוזן קשובה בנושא הזה, שיש פה רוח שבאה מלמעלה, שמחפשת כוח - -

יעקב מרגי: בשלטון המקומי קיבלתם אוזן קרויה?

מאיר יפה: מאוד.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר יפה: לא, השלטון המקומי זה חלק מהבעיה, אנחנו מופקרים מכאן ומכאן.

יעקב מרגי: מכובדי, אני אתך.

מאיר יפה: משפט אחרון: אני קורא לך כראש הוועדה ולשאר המחוקקים, חברי הכנסת כאן, שיצילו את החברה הישראלית מהתיקון בסעיף הספציפי הזה.

מאיר יפה: הוא רע לילדים ולמשפחותיהם.

מאיר יפה: תודה רבה.

יעקב מרגי: נכנסנו לחרדה בקריאה האחרונה.

יעקב מרגי: ארגון "שמעיה", בבקשה.

שמעון לוי: אני אבא לילד לקוי שמיעה ומנכ"ל ארגון "שמעיה", שנותן שירותים לילדים לקויי שמיעה.

שמעון לוי: הילדים שלנו, רוב הילדים, גם בציבור הכללי וגם בציבור הדתי כן משולבים בבתי ספר ומקבלים את השירות כמו שצריך.

שמעון לוי: אני רק מבקש דבר אחד: שהילדים שלנו, שבמוכר שאינו רשמי, שלא תהיה אפליה בין המוכר הרגיל.

יעקב מרגי: אז הנה אני אומר לך שנכון להיום יש בעיה בהנגשה.

יעקב מרגי: אני מתמודד עם משרד החינוך, הם עוד לא יודעים איך לאכול את זה.

יעקב מרגי: הם חשבו שילדים במוכר שאינו רשמי הם ילדים חריגים לא רק לעוד כמה דברים שאני.

יעקב מרגי: .. אני אומר לכם, רבותי, משרד החינוך: אנחנו מתמודדים עם הנגשת כיתות אקוסטיות - -

מירב בן ארי: איך אתה מנגיש את הכיתות שם בכלל?

יעקב מרגי: רגע, אומרים לי: שמע, המבנים לא שלנו.

יעקב מרגי: אז אני יכול לומר לכם – בהרבה תחומים יש רף.

יעקב מרגי: אם זה מבנה עירוני, תנגישו.

יעקב מרגי: ראשי רשויות מוצאים להם תירוץ שזה מוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: במנהל הפיתוח שלכם כאילו זה הלכה למשה מסיני ולא יכולים לשנות את הנהלים.

יעקב מרגי: תקבעו רמה של תקצוב, גובה תקצוב, גובה שיפוצים, חוזה שכירות.

יעקב מרגי: אתם יודעים, כשאתם רוצים לתת אז זה חוזה שכירות ארוך טווח.

יעקב מרגי: אי אפשר לבוא ולומר לא.

יעקב מרגי: משרד החינוך, קחו את זה לתשומת לבכם כי זה יהיה מיד אחרי הפגרה בסוגיה של הנגשת מבנים בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: ברגע שהמדינה תיתן את הצרכים שלה לכל הילדים עם הצרכים המיוחדים בלי להישען על עמותות וגופים אחרים אני אהיה אתכם.

יעקב מרגי: תודה.

שמעון לוי: לא רק המבנים.

שמעון לוי: גם בשעות אנחנו מקבלים פחות מאשר ילד מהציבור הכללי.

יעקב מרגי: לא רק בזה, בעוד הרבה.

יעקב מרגי: אוקי.

יעקב מרגי: תודה.

ערן טמיר: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים, היועץ המשפטי.

ערן טמיר: אני לא רוצה לחזור על דברים שכבר דיברנו בשבוע שעבר, ותיתן את כל הבמה לתשובות.

ערן טמיר: משרד החינוך, רק שאלה אחת דודי: התייחסת למה שאביבית דיברה עליו בהקשר של הנתונים ואנחנו מאוד מאוד נרצה לדעת מתוך מה המגמה?

ערן טמיר: מה הכוונה?

ערן טמיר: האם מי מתוך הילדים סטטיסטית ובאיזה מספרים אתם מעריכים שאמורים לצאת החוצה מתוך מערכת החינוך המיוחד ומתוך המעטפת של חוק חינוך מיוחד ויקבל מענים אחרים במסגרת החינוך הרגיל?

ערן טמיר: גם מספר, גם מי הילדים האלה ומה הסיבות לעניין הזה?

ערן טמיר: זה נתון שאנחנו חושבים שהוא מאוד קריטי לדיון הזה.

ערן טמיר: יש לי עוד הרבה דברים להגיד אבל אגיד בהמשך.

ערן טמיר: יש עוד דיון.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אברמי לא פה.

יעקב מרגי: בועז אחד העם.

בועז אחד העם: תודה רבה.

בועז אחד העם: אני רוצה להגיד כמה דברים: אני רוצה קודם כל לומר שיש לנו שותפים במשרד החינוך, שיש לנו שותפים - -

יעקב מרגי: תציג את עצמך מעבר לשם.

בועז אחד העם: אני מהמרכז הישראלי ללימודי חירשות.

בועז אחד העם: אני רוצה לומר שמה שפה קורה, שקודם כל יש הבדל בין הפיכה למהפכה.

בועז אחד העם: בהפיכה נשאר הכל אותו דבר רק הכל משתנה.

בועז אחד העם: במהפכה משנים את הכל.

בועז אחד העם: מה שאנחנו רואים פה זה ניסיון לעשות סתימה אבל יש פוטנציאל לעשות טיפול שורש, שזה אומר גם לבטל את מטרות חוק החינוך המיוחד, לשנות את ההגדרה של הילד.

בועז אחד העם: כל הדברים המיושנים הללו שמקרינים את החזון צריכים להשתנות, ויש לנו שותפים במשרד החינוך, יש לנו הסכמה עקרונית, אנחנו צריכים לעבוד על זה ביחד, אנחנו יכולים להתקדם.

בועז אחד העם: שאר הנושאים שקשורים להרכב הוועדה – אנשים דיברו, אם זה צריכה להיות הרשות המקומית, אם זו נציגות ההורים, מהי טובת הילד.

בועז אחד העם: אני רק מזכיר שכדי לדעת מה הסוגיה, צריך לזכור שיש פה ערכים שמתנגשים.

בועז אחד העם: אנחנו מבינים שיש אילוצים.

בועז אחד העם: יעילות כלכלית זה ערך מאוד מרכזי, ואנחנו מוכנים לעבוד אתו אבל אנחנו לא יכולים להשיג לא חירות ולא שוויון, ואין אף מאבק אחד על חירות ושוויון שלא נשפך פה דם מטאפורית אבל לא יכול להיות שיעילות יהיה הערך שיכוון אותנו לשוויון ולחירות.

יעקב מרגי: אתה יודע שדמים זה גם כסף.

בועז אחד העם: אנחנו מקבלים את זה.

יעקב מרגי: כדי שלא תזדעזע מזה שאמרת שנשפך דם.

בועז אחד העם: להיפך, אנחנו אומרים שהשגנו התקדמות עם משרד החינוך, אנחנו נעשה את הדברים האלה אבל אנחנו צריכים יותר לשבת ולהגיע לנקודות האלה שנוכל לשלב בין הערכים האלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, דבר דבור על אופניו, אחד אחד.

דודי מזרחי: אני מנהל אגף תקציבים במשרד החינוך.

דודי מזרחי: הצגתי אמש, כשישבנו עם הארגונים שבמהלך חצי השנה האחרונה יחד עם רחלי אברמזון, עמדנו בראש צוות שבדק את הבעיות המערכתיות של החינוך המיוחד במדינת ישראל.

דודי מזרחי: אני רוצה להגיד ככה: תראו, עלו כאן שורה ארוכה של סעיפים.

דודי מזרחי: אני חושב שעל חלק גדול מהם יש לנו – אגב, מספרים משמעותיים.

דודי מזרחי: על חלק גדול מהם יש לנו תשובות, הם יכולים לבוא לידי ביטוי לעניות דעתי בחידודים ודיוקים בנוסח או לחילופין, לא את זה שמעתי, גם יותר מגורם אחד, ערן, אתה האחרון שהתייחסת לזה, שיש איזה שהוא חשש שרוצים לגרוע משאבים וכולי.

דודי מזרחי: אנחנו מתחייבים שלא רק שלא נגרע משאבים אלא לתוספת תקציב, ותוספת משמעותית - -

ר': אני לא יכולה לבוא - - -

יעקב מרגי: רויטל, רויטל הוא לא אמר את.

דודי מזרחי: שורה של אנשים.

דודי מזרחי: עכשיו, אם אני מבודד בסוף את תיקון החוק ומסתכל על הדברים שנמצאים במחלוקת – אביבית, את דיברת על זכות הילד ודובר כאן על בחירת הורים.

דודי מזרחי: אני חושב שזה משמעותי, גם הדברים שהועלו מהצד של מנכ"לית ההסתדרות הם דברי טעם, שצריך לראות איך אנחנו מביאים אותם לידי ביטוי באופן מאוזן משום שאנחנו לא רוצים שחס וחלילה יקרה מצב שיהיה ילד שיכלילו אותו בחינוך מיוחד, מצד שני אנחנו צריכים לראות איך אנחנו פועלים באופן שקול ואחראי, ואני חושב שאפשר להביא את זה לידי ביטוי.

דודי מזרחי: לגבי הנושא של הקריטריונים: יותר מדובר אחד העלה שנכון להיום לא מספיק ברור מהן הזכויות של ההורים ומהן הזכויות של התלמידים.

דודי מזרחי: גם אנחנו בתוך הבית, בתוך משרד החינוך, יודעים שאנחנו צריכים גם לדייק - -

יעקב מרגי: בסוף השיעור הנוכחי יהיו שיעורי בית למשרד החינוך.

דודי מזרחי: לדייק ולשכלל גם את הנגשת המידע לציבור פעם אחת, ופעם שנייה גם את הקריטריונים שלנו לתבחינים, הרי לא המצאנו כאן משהו שהוא יש מאין.

דודי מזרחי: במהלך השנים האחרונות, במסגרת הפיילוט של ועדת דורנר, גובשה מטריצה מקצועית על ידי הצוותים המקצועיים שבעצם עושה שילוב בין רמת התפקוד לבין סוג המוגבלות וכן, אנחנו רוצים שהכל יהיה על השולחן והכל יהיה ברור וגלוי וכן, הכסף ילך אחרי הילד.

דודי מזרחי: התקציב ילך אחרי הילד - -

קריאה: עד שזה מגיע לעירייה.

דודי מזרחי: התקציב ילך אחרי הילד.

דודי מזרחי: אני לא רציתי להתייחס לזה במקור אבל דובר כאן על הנושא של הרשויות המקומיות - -

ר': תכתוב את זה בחוק.

דודי מזרחי: אנחנו עושים כאן שינוי משמעותי משום שאנחנו רוצים לקחת אחריות בין היתר כי אנחנו מבינים שעד היום בחלק מסוים במקומות בארץ זה לא התנהל בצורה מספיק טובה, ואנחנו רוצים לקחת אחריות על הדבר הזה, זה לא דבר של מה בכך.

דודי מזרחי: לגבי התקציב שהולך אחרי הילד – מבחינתנו, העיקרון הזה הוא עיקרון, הוא תקף - -

יעקב מרגי: דודי, אני אתן לך עצה: אמרנו את הדברים בדיון הקודם.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אם אתה שואל אותי מה צריך לדיון הבא, בוא תקשיב - -

ר': לשנות את התקנות.

יעקב מרגי: תודה רויטל.

יעקב מרגי: מה שצריך לדיון הבא, אני אומר לכם כמשרד החינוך: מאחר וייעדנו את הדיון הזה לשמיעה ורשמנו אתכם לדיון הבא, אני מתלבט אם כבר בדיון הבא להזמין את המנכ"ל אבל מה שכן צריך להיות בדיון הבא זה ככה, הנקודות האלה: תקנות ההסעה – דברים ברורים לגבי הסעות לילדים, דברים ברורים וחד-משמעיים להביא אותם.

יעקב מרגי: הכשרת עובדי הוראה – כל מה שצריך להיות בכתוב, לא בהצהרות כי אתה מצהיר ועונה וזה לא עוזר לאף אחד.

יעקב מרגי: שיהיה בכתוב על הכשרת עובדי הוראה.

יעקב מרגי: תקציבים צבועים, הסוגיה של צביעת תקציבים.

יעקב מרגי: כוח אדם ייעודי שזה המטפלים והמטפלות מבחינת המחסור, איך מתמודדים עם המחסור מעבר לזה שהתקציב עובר עם התלמיד.

יעקב מרגי: הערר על החלטות ההורים – אני לא יודע, להביא עמדה סופית ומגובשת איך זה הולך כי אני מבין שאם יש זכות וברירת המחדל זה שההורים מחליטים, אז הערר חייב להיות על ההחלטה של ההורים וזה לא מתאים למערכת.

יעקב מרגי: צריך למצוא את המנגנון, תעלו את זה על הכתב.

יעקב מרגי: התקציב עובר עם הילד – בהאי לישנה כתוב בצורה ברורה מה זה כולל, מה לא כולל.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים שלא כולל, אמרתם שלא כולל אורך יום לימודים וחופשות, חד-משמעית.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: לא להפריע לי.

יעקב מרגי: ועדת אפיון או זכאות – הגדרה סופית והתדירות, כמו שהעלו כאן את הנקודה והיא נקודה חשובה: אם יש הסכמות והעסק מצליח, למה כל שנה לבוא לוועדה?

קריאה: פעם בשלוש שנים.

יעקב מרגי: אז תכתבו את הדברים.

יעקב מרגי: סליחה, לומר דברים ברורים.

יעקב מרגי: קריטריונים סטנדרטיים להעלות על הכתב.

יעקב מרגי: שקיפות של הקריטריונים.

יעקב מרגי: הסל הבית ספרי, מה כולל ולמי הוא מיועד ולמה הוא מיועד.

יעקב מרגי: וסוגיית התקנות או חוזר מנכ"ל – על זה אני אומר לכם שנתכנס לדיון מולכם בקטע הזה.

יעקב מרגי: אלה השיעורים לדיון הבא שאני חייב אותם כי גם אני בסוף צריך לקבל החלטה כיושב ראש.

יעקב מרגי: אני לא יכול עם הפינג-פונג הזה בכל הדיון.

יעקב מרגי: בדיון הבא – מירב - -

מירב ישראלי: זה הנושא של הגדרה של הילד והצרכים המיוחדים, מה היא כוללת.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: רבותי, בדיון הבא יהיה כובד משקל, כמו שאמרנו, היו ארגונים, כובד משקל לבעיות המשפטיות והניסוחיות שעולות מההצעה.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית של הוועדה תכין את שיעורי הבית שלה וזה יהיה הדיון הבא.

יעקב מרגי: אני מתלבט אם זה יהיה בהתייעצות אתכם ועם המנכ"ל, שבדיון הבא גם תכינו את שיעורי הבית וגם את הבעיות המשפטיות.

יעקב מרגי: בדיון הבא יכול להיות שיהיה מנכ"ל המשרד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.