ועדת המשנה לטיפול בזיהום אויר הנגרם משריפות פסולת בשטחים פתוחים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1, 2018-09-16 11:00

יעל גרמן: בוקר טוב.

יעל גרמן: יש לנו נושא בוער, תרתי משמע, אז קודם כל אני ממש מודה לכל הנוכחים שהגיעו מפני שבלעדיכם אנחנו לא נוכל לעשות את השינוי.

יעל גרמן: אני מודה במיוחד ובראש ובראשונה ללאה, מנהלת הוועדה, שארגנה את הכול, וכמובן למנכ"ל המשרד שאיתנו ואני מעבירה לו את רשות הדיבור.

יעל גרמן: בוקר טוב.

ישראל דנציגר: בוקר טוב לכולם.

ישראל דנציגר: קודם כל תודה עוד פעם לכל חברי הכנסת שמצטרפים אלינו היום, תודה גדולה מאוד לכל התושבים שנאבקים ודוחפים את הנושא הזה כבר הרבה זמן.

ישראל דנציגר: כמה מילים מאוד קצרות.

ישראל דנציגר: הנושא הזה הוא עכשיו מכת מדינה וזה מלחמת חורמה שאנחנו צריכים להילחם.

ישראל דנציגר: יש פה בעיה בריאותית מהמדרגה הראשונה, זיהום אוויר שנגרם משריפות והדבר הזה פוגע בבריאות של תושבי מדינת ישראל וזה לא רק באזור שאנחנו נראה היום, זה בכל מדינת ישראל.

ישראל דנציגר: יש ארבעה גורמי זיהום אוויר, זיהום אוויר מתחבורה, זיהום אוויר מייצור אנרגיה, זיהום אוויר מתעשייה וזיהום אוויר משריפות בשטחים פתוחים.

ישראל דנציגר: הסיור הזה, מטרתו להעלות את הקשיים שיש היום במדינת ישראל כדי להביא סוף לתופעה הזו ואנחנו נתמקד גם באתגרים שיש מבחינת החוק לאכוף על מבעירים ומשליכי פסולת.

ישראל דנציגר: אנחנו נדגיש את הקשר ההדוק בין חקיקת הפסולת בישראל ובכלל הטיפול בפסולת בישראל לשריפות והקשיים שיש בתחום הזה ואנחנו גם נדבר על בעיות של סמכויות בין הגופים השונים שעוסקים בבעיה הזאת ואתם תראו את קווי התפר, עד כמה הם מאתגרים.

ישראל דנציגר: אז אנחנו נראה קצת בעיניים ואחרי שאנחנו נראה בעיניים אנחנו נדון ובסופו של דבר אני מקווה שכל הדבר הזה יביא אותנו למעשה ושנצליח להפחית את זיהום האוויר משריפות בשטחים פתוחים, כי באמת זו בעיה חמורה מאוד לבריאות תושבי מדינת ישראל.

ישראל דנציגר: אז, שוב, תודה רבה ותודה לדב שהצטרף אלינו.

גדעון מזור: בוקר טוב לכולם.

גדעון מזור: אני גידי מזור, מנהל מחוז מרכז, המשרד להגנת הסביבה.

גדעון מזור: אנחנו יוצאים לדרך.

גדעון מזור: אנחנו חשבנו במקור שהסיור יהיה שעה וחצי, אבל בסופו של דבר יש לנו שעה, אז אנחנו נצטמצם לשתי נקודות שבהן אנחנו נלך ונראה מצבורים של פסולת.

גדעון מזור: הבחירה הייתה קשה כי יש המון נקודות כאלה, וכמו שאמרנו, שתי הנקודות שאנחנו נראה היום, הנקודה הראשונה תהיה באזור של ג'לג'וליה, הנקודה השנייה תהיה באזור של טייבה, אבל, כמו שאמרתי, את הבעיה הזאת יש לנו בכל הארץ.

גדעון מזור: אני יכול להגיד לכם שמחוז מרכז מלא בערימות של פסולת, בכל מקום.

גדעון מזור: אפשר לראות את זה במועצות האזוריות, אפשר לראות את זה בערים הגדולות, אפשר לראות את זה באזור השרון, שהיום אנחנו נהיה בשתי נקודות.

גדעון מזור: כמו שאמרתי, אלה שתי נקודות מתוך בעיה הרבה יותר גדולה וכוללת ועל רקע התמונות האלה אפשר יהיה לקיים את הדיון בידיעה שאנחנו למעשה נמצאים באזור שכל כולו נראה ככה.

גדעון מזור: אז שיהיה לנו יום מהנה.

יניב בלייכר: בוקר טוב.

יניב בלייכר: אני יניב מאזרחים למען אוויר נקי.

יניב בלייכר: אתם יכולים לראות, הנה, אפשר לראות שריפה, אולי זה אפילו המקום שאנחנו נוסעים אליו, ג'לג'וליה, יכול להיות, אני לא יודע, או כפר קאסם או כפר ברא.

יניב בלייכר: אם תסתכלו מהחלון מצד שמאל שלכם, אתם רואים את קלקיליה.

יניב בלייכר: קלקיליה היא אחד מהמוקדים הכי גדולים פה באזור של שריפות, היא למעשה בוערת כמעט כל הזמן.

יניב בלייכר: יש פה את שכונת אבו סנינה, שמנהלת גם אתר פיראטי, מימינכם מושב נווה ימין, אנחנו מכירים גם שם שני אתרים פיראטיים.

יניב בלייכר: אנחנו נוסעים לכיוון ג'לג'וליה.

יניב בלייכר: בג'לג'וליה יש הרבה שריפות של פסולת ביתית, של פסולת בניין.

יניב בלייכר: יש פה גם תחנת דלק, איפה שהולכת לקום, מקווים שלא הולכת לקום, תחנת הכוח.

יניב בלייכר: יש שם תחנת מעבר, שכמו שאני מבין מגידי היא כבר לא חוקית, גם היא שורפת פסולת באופן קבוע.

יניב בלייכר: מצד שמאל, לכיוון אלפי מנשה, אם ממשיכים לאלפי מנשה יש שם אזור שלם של בדואים ששורפים באופן קבוע גם על בסיס יומי.

יניב בלייכר: זה בגזרה הזאת.

יניב בלייכר: באזור התעשייה כפר ברא, ליד ג'לג'וליה, גם כן ובהמשך אזור תעשייה כפר קאסם, כל האזור הזה בוער 24 שעות, בעיקר בשעות הלילה.

יניב בלייכר: השריפה הזאת שאתם רואים עכשיו, היא יחסית קטנה ואלה השריפות שיש פה ביום.

יניב בלייכר: השריפות הגדולות באמת הן בלילה, אף אחד לא רואה אותן, אבל אנחנו מריחים אותן טוב מאוד, נושמים אותן טוב מאוד, או רע מאוד.

יניב בלייכר: זה כפר ברא, לדעתי, אבל נגיע לשם ונראה.

יניב בלייכר: אתמול, כשבאתי בבוקר בשעה 10:00, הייתה שריפת צמיגים מתחת לגשר של כביש 6 לג'לג'וליה, ערימה של כמה עשרות צמיגים בסך הכול שבערה.

יניב בלייכר: אני הראיתי את התמונות, אני יכול להראות אחר כך את התמונות לכל השאר, כמה עשרות צמיגים, ששחררה עשן שחור פה לאוויר, חנקה פה את אורנית, את נירית.

יעל גרמן: יניב, תסביר מה אתם עושים.

יעל גרמן: אתם רואים את השריפות כל הזמן ואתם פועל בזה, כבר כמה?

יעל גרמן: שנתיים-שלוש, מה אתם עושים?

יניב בלייכר: רואים את השריפות, אם אנחנו מזהים את מקור האש, אנחנו מתקשרים לכיבוי אש, בכיבוי אש צריך להגיד פה תודה לישראל, שרתם אותם למבצע הזה, כיבוי אש מגיעים ומכבים.

יניב בלייכר: עד לא מזמן הם פשוט לא היו מגיעים.

ישראל דנציגר: לא היו מגיעים.

ישראל דנציגר: במנדט של כיבוי אש אם זה רק זיהום אוויר אז הם לא מחויבים להגיע.

ישראל דנציגר: בשנה האחרונה הצלחנו, וולונטרית, לא לפי חוק, לשכנע אותם להגיע גם אם זה זיהום אוויר.

שלומי לנגר: מה הרעיון?

שלומי לנגר: הרי הם מחויבים לחיי אדם.

יעל כהן-פארן: לא, הם מכבים אש, לא עשן.

יעל כהן-פארן: הם אמרו את זה בוועדה של הכנסת:

יעל כהן-פארן: אם יש עשן אנחנו לא באים.

שלומי לנגר: הם מחויבים להציל חיי אדם, ברגע שאנחנו נגדיר שזו פגיעה בחיי אדם - - -

קריאה: אוה, שלומי, זה מה שצריך להגדיר.

שלומי לנגר: זה מה שאני אומר, זה פגיעה בחיי אדם.

יניב בלייכר: אתם יכולים לראות, כאן אפשר לראות עוד שריפה אחת.

יניב בלייכר: בצד השמאלי של ג'לג'וליה היה עד לפני כמה חודשים מקום אחד גדול, עכשיו סוללים כביש - - - הם לאט לאט פותחים מזבלה חדשה בדרום היישוב.

שלומי לנגר: אני אמרתי את זה בוועדות הכנסת למיניהן, אני אומר את זה גם עכשיו, צריך לקרוא לאנשים האלה מחבלים, הם מחבלים לנו בבריאות, נקודה.

יעל גרמן: מה זה האתר הזה פה?

יניב בלייכר: פה אנחנו נכנסים לאזור התעשייה של ג'לגוליה.

יניב בלייכר: האתר הזה, אני לא יודע מה זה, אני אישית לא ראיתי שריפות שם, אבל יש פה אתר אחד בג'לג'וליה שכל הזמן שורף.

שלומי לנגר: יעל, אם לא יגדירו את האנשים האלה כמי שמחבל, לא טרוריסט, אנשים נרתעים מהמילה, מי שמחבל לנו בבריאות, מחבלים.

שלומי לנגר: לא טרוריסטים, מחבלים, הם מחבלים לנו בבריאות.

יעל גרמן: מי שמסכן חיים.

שלומי לנגר: אז כיבוי אש לא יכלו להיות אדישים, המשטרה לא תוכל להיות אדישה.

יעל גרמן: וזו תהיה אחת המטרות שלנו, אחת המטרות שלנו זה לגייס את מכבי האש.

יעל גרמן: אין דבר כזה - - -

ישראל דנציגר: הגיוס חייב להיות גיוס חוקי, כי כרגע בקשר ביני לבין דדי סגרתי את זה.

ישראל דנציגר: מחר אני הולך, דדי הולך כי ועד העובדים זרק אותו, אז נגמר.

שלומי לנגר: נכון, הרי כיבוי אש מחויבים להציל חיים, זה הייעוד שלהם.

קריאה: זה לא רק כיבוי אש, כיבוי אש זה לכבות, אבל צריך למנוע.

שלומי לנגר: ומי ימנע?

שלומי לנגר: אם המשטרה לא תטפל והצבא לא יטפל?

שלומי לנגר: ברגע שהם יוגדרו כמחבלים זה יפתור את הצרות שלנו.

ישראל דנציגר: אבל יניב צודק, הכיבוי זה אחרי שיש פה בעירה.

שלומי לנגר: אתה עוד פעם נתפס לקטע של מחבל טרוריסט.

שלומי לנגר: זה לא טרוריסט, מחבלים לנו בבריאות.

שלומי לנגר: אגב, יהודים כמו ערבים, פלסטינאים כמו ישראלים.

ישראל דנציגר: אבל הוא צודק, גם במניעה צריך להגדיר, כי עוד רגע נגיע לאזור - - -

יניב בלייכר: אני רוצה להגיד עוד משהו.

יניב בלייכר: אתם שומעים על הרבה שריפות קוצים, שריפות יערות, חורשות, איך אתם חושבים שהאש הזו פורצת?

יניב בלייכר: אבל יש לנו דוגמה פה מלפני כמה שבועות, שפינו תושבים פה בסלעית, ביער צור נתן, שריפה שהתחילה כשריפת פסולת.

יניב בלייכר: את סלעית פינו, לא?

קריאה: פינו את צור מתן.

קריאה: השריפה התחילה בטייבה - - - על גני ילדים.

יניב בלייכר: נכון, התחילה באמת בסמוך מאוד לגני ילדים.

יניב בלייכר: אסון הכרמל התחיל ככה, דרך אגב.

יניב בלייכר: גם יש שריפה בים המלח, אנחנו לא יודעים מה גרם לה עדיין.

יניב בלייכר: נחכה ונראה, כי אומרים שזה לא לאומני.

קריאה: אגב, הדוח של מכבי אש על השריפה שסיפרתי עליה, היא בוודאות מטייבה.

יניב בלייכר: אנחנו נכנסים עכשיו לשביל שמוביל לאזור התעשייה, רואים את השריפה ברקע שם.

קריאה: היא באיו"ש, לדעתי, מעבר לכביש של אום אל חָבְּלֶה.

יניב בלייכר: כן, לא אמרתי גם חָבְּלֶה, שורפים המון פסולת חקלאית.

יניב בלייכר: חָבְּלֶה זה אזור - - -

גדעון מזור: אפשר כבר להתחיל להסתכל פה לכל הצדדים, אתם תראו את הערימות של הפסולת והמצבורים, גם רואים את זה מעבר לסוללה הזאת, גם הסוללה היא בחלקה הגדול פסולת.

יעל גרמן: זה פסולת, למה בחלקה הגדול?

יעל גרמן: כולה פסולת.

גדעון מזור: לא, תיכף תראי מה זה פסולת.

גדעון מזור: אנחנו עכשיו נגיע לאזור של הנחל ואתם תראו שם את הפסולת.

גדעון מזור: אנחנו לא נעצור בנקודה הזאת, אבל תוכלו להריח את הריח של הפגרים, הכול ביחד.

גדעון מזור: זה הכול ביחד, יש לנו כאן גם פסולת, גם פגרים, פסולת מכל הסוגים ולפעמים גם ביוב.

קריאה: לא אמרת שזה על נחל קנא.

גדעון מזור: נכון, זה על נחל קנא, המפגש - - -

קריאה: שזורם לירקון.

גדעון מזור: וגם אחר כך, יש לנו את ההמשך, יש שם ממש אזור שלם של השלכת פסולת, באזור ג'לג'וליה.

יעל גרמן: יש רשות שאחראית על המקום הזה?

אורן אסף חזן: אתה יודע שיש פה אתר, למה לא היה פה מארב - - - אתה תופס את המשאית, מחרים את המשאית.

גדעון מזור: אורן, אתה רואה את המשטרה הירוקה?

אורן אסף חזן: היא לא עושה כלום?

גדעון מזור: בטח שהיא עושה, היא תופסת, בוודאי.

אורן אסף חזן: אז איך זה לא נגמר?

אורן אסף חזן: זה בדיחה.

יעל כהן-פארן: אז איך זה נהיה ככה?

קריאה: גידי, אנחנו נמצאים פה קבוע, אין להם נוכחות בכלל בשטח.

אורן אסף חזן: אתם לא תוקפים ואתם לא רציניים ואתם לא אוכפים, אתם אוכפים איפה שנוח לכם.

אורן אסף חזן: יש מקומות שאתם לא רוצים להתעסק, ובצדק, גם אתה מפחד על - - -

יעל כהן-פארן: זה לא בסדר, אנחנו כולנו מסכימים ו - - -

אורן אסף חזן: יעל, מה שקורה זה סיור לעשות וי.

אורן אסף חזן: להגיד 'הבאנו חברי כנסת, הבעיה זה חקיקה'.

אורן אסף חזן: האחריות היא של המשרד לאיכות הסביבה.

יעל כהן-פארן: לא, אנחנו ממש לא שם.

יעל כהן-פארן: אורן, אני איתך.

יעל כהן-פארן: אני גם אומרת, למה זה ככה?

יעל גרמן: עכשיו יש ועדה, היא oriented וזו המטרה.

יעל גרמן: יש היום ועדת משנה שזה תפקידה, זה רק הספתח.

אורן אסף חזן: בואו נלך לשבת, לא צריך לראות ערימות של זבל.

אורן אסף חזן: בואו נלך לשבת ונמצא פתרונות.

יעל גרמן: זה מה שנעשה.

יעל גרמן: ב-12:00 נצא ונשב.

אורן אסף חזן: - - - בתור חבר כנסת.

אורן אסף חזן: אתה רוצה לפתוח איתי חזית?

יעל גרמן: אורן, אורן.

אורן אסף חזן: תקשיב, זה הכישלון שלך, לא של אף אחד אחר.

יעל גרמן: אורן, סליחה, בוא, אני - - -

קריאה: אורן, אנחנו רוצים לקדם את הדברים ביחד.

יניב בלייכר: מה שאני רוצה להגיד פה, יש לנו עוד הרבה נקודות כאלה.

יניב בלייכר: אני לא יודע אם נספיק לשנייה, לפי לוח הזמנים, אבל זה בהחלט נקודת - - - יש כאן גם פסולת - - - וגם פסולת בניין, יש פה - - - יש עוד הרבה מקומות שיש לנו גם בעיה של - - -

יעל גרמן: גם פה יש.

גדעון מזור: כפר קאסם, כפר ברא, ג'לג'וליה, טירה, טייבה.

גדעון מזור: אנחנו עם הכול.

יניב בלייכר: זה תואם את כל המועצות האזוריות במדינת ישראל וגם בערים הגדולות.

יניב בלייכר: מה שאני רוצה להסביר שאנחנו פה בנקודה אחת, אבל יש לנו תופעה שהיא תופעה ארצית.

יעל גרמן: בשלב מסוים מציתים את זה.

יניב בלייכר: בשלב מסוים גם מציתים את זה.

יעל גרמן: את זה פה הם שורפים?

גדעון מזור: ודאי, את רואה את הסימנים של השריפה.

גדעון מזור: לא צריך פה להתאמץ יותר מדי, רואים את זה.

גדעון מזור: זה מסוג הדברים שהם חלק מהבעיה.

גדעון מזור: כשאנחנו מדברים על שריפה אנחנו מדברים כבר על השלב השני, השלב הראשון היה השלכה לא חוקית של הפסולת הזאת.

גדעון מזור: אם היא לא הייתה מושלכת מן הסתם גם לא היה את הסכנה של השריפה.

יעל גרמן: את מי אפשר לתבוע פה?

יעל כהן-פארן: אתה יכול להוציא צו למועצה לפנות את זה?

יעל כהן-פארן: עכשיו?

יעל גרמן: בוא תאמר לי את מי אתם יכולים לתבוע.

גדעון מזור: פה, במקרה הזה, מאחר שזה שטח פתוח זו הרשות המקומית.

יעל גרמן: והרשות המקומית היא?

גדעון מזור: היא במקרה הזה ג'לג'וליה וזה על התפר עם דרום השרון, זה גם וגם.

גדעון מזור: אני יכול להגיד לך שאם אנחנו עכשיו נלך עם צווי פינוי לרשויות של מדינת ישראל, אנחנו מדברים על מיליארדי שקלים, שהם צריכים היום לפנות מתוך השטחים שלהם, זאת אומרת כל עירייה וכל מועצה אזורית תקבל עכשיו צווי ניקוי, לפנות את הפסולות האלה - - -

יעל גרמן: על לא עוול בכפה.

גדעון מזור: על לא עוול בכפה, אנחנו מדברים על מאות מיליוני - - -

קריאה: לא בהכרח על לא עוול בכפה.

יעל כהן-פארן: כן, אז זה יעלה מאות מיליונים.

קריאה: התפקיד שלכם הוא להגן על הסביבה, זה התפקיד שלכם.

ישראל דנציגר: אני רוצה להוסיף פה משהו.

ישראל דנציגר: אני רוצה להוסיף פן למה שגידי אומר, תעזבו רגע כמה זה יעלה.

ישראל דנציגר: יש הוראה של היועץ המשפטי לממשלה - - - רשות אחרת, או רמ"י או רשות מקומית, בלי שהוא נתן לזה אישור וכשהוא צריך לתת לנו את האישור הוא דורש מאיתנו לראות שמיצינו את כל התהליכים, לבקש מהם לפנות ועוד פעם, ואם היא לא פינתה והיא אומרת שהיא לא יכולה לפנות ואז נכנסים לשיג ושיח אינסופי.

יעל כהן-פארן: אבל אתם עושים את זה מול כל הרשויות שיש בהן דברים כאלה?

יעל כהן-פארן: זה באמת בכל הארץ.

ישראל דנציגר: אין ספק.

ישראל דנציגר: אנחנו משתדלים וכוח האדם הוא מאוד מצומצם לעשות את זה, אבל זה תהליך שבסוף להביא את היועץ המשפטי לממשלה שיאשר לי לעשות תהליך להוציא צו פינוי מרשות מקומית כמעט ולא קורה.

יעל גרמן: יש לכם היו כסף שמיועד לרשויות הערביות, נכון?

יעל גרמן: למעשה הן אלה שצריכות לעשות - - -

גדעון מזור: השקענו פה המון ב'סביבה שווה'.

יעל גרמן: האם אי אפשר לעשות את זה ולקזז מהכספים האלה?

יעל גרמן: נעזוב אותם, הם לא יעשו.

יעל גרמן: אתה פונה ואתה מבקש מהם, הרשות לא עושה את זה, תעשה את זה - - -

יעל כהן-פארן: אתה מוציא את הכסף לפינוי ולוקח את זה מהכסף שלהם.

יעל גרמן: כן.

גדעון מזור: הכסף של 'סביבה שווה' הוא מאוד מוגבל.

יעל גרמן: כמה יש שם?

יעל גרמן: מה זה מוגבל?

גדעון מזור: לכל רשות מקומית פחות משני מיליון, וכשאת מדברת זה שני מיליון שהם גם קיבלו - - -

ישראל דנציגר: 300 מיליון שקל ארצי שהשתמשנו בו ב - - -

שלומי לנגר: חבר'ה, אני חייב לומר, אתם מחפשים את המטבע מתחת לפנס.

אורן אסף חזן: כמה אנשים נתפסו?

אורן אסף חזן: שאלה, תכלס, כמה משאיות הוחרמו בשנה האחרונה?

שלומי לנגר: אורן, שנייה.

אורן אסף חזן: כמה נהגים נעצרו?

אורן אסף חזן: כמה שופכים נעצרו?

אורן אסף חזן: כמה אתרים נסגרו?

אורן אסף חזן: מספרים, מספרים.

שלומי לנגר: ישראל, אתם מחפשים את המטבע מתחת לפנס.

שלומי לנגר: תשקיעו עכשיו 100,000 שקל במיגור הערימה הזו, עוד שעתיים תהיה ערימה שם ולכן זה לא הפתרון, העלויות שמשיתים על הרשויות.

שלומי לנגר: צריך למנוע את ההגעה וצריך לתת בראש למי ששופך ולמי שמצית.

שלומי לנגר: לבוא ולהתמקד עכשיו באיך - - -

יעל גרמן: משרד המשפטים כאן?

קריאה: אבל מי יעשה את זה?

קריאה: אין כוח אדם.

שלומי לנגר: רגע, אז בשביל זה הסיור.

שלומי לנגר: לבוא היום ולהגיד איך אנחנו מפנים את זה.

שלומי לנגר: זה לא יביא מזור.

ישראל דנציגר: אני רוצה, ברשותכם, חשוב להבין את שרשרת הייצור, בסוף זה מתחיל מזה שהיום יש מוטיבציה כלכלית לשפוך במקום לא מוסדר, כי עולה לרשות מקומית הרבה יותר, שליש, לשפוך פה מאשר להביא ל - - - עכשיו, נוצרה פה תעשייה שלמה של קבלנים שאומרים: יש לי משאיות שממילא נוסעות, אני אסגור עסקה, או עם רשות או עם עסק, ואני בשליש או ב-20% אתן מחיר נמוך ואשפוך את זה בוואדי.

ישראל דנציגר: אני מדבר איתכם בתור מחוקקים, אני אומר, אנחנו, היום עם חקיקת הפסולת במדינת ישראל, מייצרים אינסנטיב לעבריינות שבסוף מביאה לערימות האלה.

ישראל דנציגר: זה השלב ששלומי מדבר עליו.

ישראל דנציגר: קודם כל אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מונעים את המוטיבציה הראשונית הזו, אחרי זה אנחנו כבר מגיעים אל כל התהליכים הבאים, של מה אנחנו יכולים לעשות ובאיזה שטח ואם יש כוח אדם.

שלומי לנגר: ישראל, בנושא של החקיקה, למשל - - -

יעל גרמן: שנייה, שלומי.

יעל גרמן: ישראל, אתה מאמין שאם אנחנו נשית את האחריות גם על בעל הקרקע זה יעזור?

ישראל דנציגר: זה יאפשר לנו לעשות צווים הרבה יותר פשוטים, בגלל שהרבה יותר קל לי - - -

יעל גרמן: זה יוריד את האינסנטיב?

ישראל דנציגר: לא, את האינסנטיב זה לא יוריד, אבל זה יאפשר לי לעשות אכיפה יותר פשוטה.

גדעון מזור: אבל התיקון לחוק שמירת הניקיון כן יעזור להוריד את האינסנטיב, לפחות בנושא של פסולת הבניין.

גדעון מזור: אותו תיקון של חוק שמירת הניקיון שניסינו לעשות, זה התחיל מזה שרצינו שהרשות המקומית תהיה אחראית.

גדעון מזור: זו חקיקה שהתקדמה כבר, היא עברה, לדעתי, קריאה ראשונה, באיזה שהוא שלב היא נעצרה ואנחנו עברנו לחלופה ב', שבה הקבלנים כנקודת קצה אחראים מהתחלה ועד הסוף.

גדעון מזור: כך או כך צריך מישהו שיהיה אחראי מהפסולת עד - - -

יעל גרמן: משפט ואנחנו עולים לאוטובוס.

יעל גרמן: אתם רואים שיש לנו הרבה מאוד נושאים לדיון, אז יאללה, בואו נדון.

יניב בלייכר: משפט אחד.

יניב בלייכר: הטלת האחריות תעזור בוודאות במקרה שיש מתחמים סגורים כפי שנמצא פה.

קריאה: נכון, לא שטחים פתוחים.

יניב בלייכר: בשטחים פתוחים זה אולי יותר בעייתי.

יניב בלייכר: יכול להיות שזה ייתן אינסנטיב לאכיפה גם, שהרשות המקומית תבוא ותשים מצלמות, אני לא יודע, אבל במתחמים סגורים זה בוודאות יעזור.

שלומי לנגר: מתי ראש רשות נקרא לשימוע בסיטואציה כזו?

שלומי לנגר: איזה ראש רשות יישאר אדיש כשהוא יבוא לשימוע מולך על זיהום הסביבה?

שלומי לנגר: עזוב את השריפות.

שלומי לנגר: מתי זה קרה?

שלומי לנגר: כשאנחנו שאלנו אותך בכנס באורנית על כפר קאסם באת ואמרת שנתתם להם צ'אנס שלושה חודשים.

שלומי לנגר: למה?

שלומי לנגר: קודם כל למה שלושה חודשים?

שלומי לנגר: שלושה חודשים זה עוד 100 חולי סרטן, והדבר השני, עברו שלושה חודשים, עברה חצי שנה, ממשיכים לשרוף.

שלומי לנגר: מתי תיקח את ראש העיר, תעשה לו שימוש ותבוא ותגיד לו: חביבי, נגמרה הסבלנות?

ג'מילה הרדל ואכים: הבעיה שהם עושים יותר מדי שימועים.

ג'מילה הרדל ואכים: השימועים האלה הם כמו ישיבות כאלה חבריות: נו נו, מה תעשו?

ג'מילה הרדל ואכים: הם אפילו לפעמים מגיעים לראש הרשות בעצמה.

שלומי לנגר: אני פעם אחת נקראתי לשימוע אצלם, על ביוב.

שלומי לנגר: ראש רשות צריך לשקשק.

ג'מילה הרדל ואכים: לא, לראש רשות זה לא מזיז.

ג'מילה הרדל ואכים: אני רואה אינספור סיכומי שימוע של ראשי רשויות, זה לא מזיז להם משום מה.

שלומי לנגר: של המשרד?

ג'מילה הרדל ואכים: כן, של המשרד להגנת הסביבה, כי זה אמור להיות טרום של הליך נוסף, אם אחר כך לא ממשיכים בזה זה לא עוזר.

ישראל דנציגר: רק דבר אחד לפני שאנחנו זזים.

ישראל דנציגר: מבחינה אסטרטגית, לזכור שמה שאתם רואים פה יש מאות אם לא אלפים במדינת ישראל.

ישראל דנציגר: אל תחשבו שזה מצטמצם לפה, זו בעיה אסטרטגית.

יעל גרמן: חברים יקרים, אני חושבת שאנחנו הבנו את העיקרון.

יעל גרמן: מי שהיה איתנו בסיור במכר ג'דיידה ראה דברים הרבה יותר חמורים, מה שאומר שלמעשה בכל פינה שניתן לשפוך פסולת ושהעין לא רואה אותה זה מה שעושים.

יעל גרמן: אז עכשיו אנחנו ניסע כדי להתחיל בדיון, וכמו שאמרתי, החל מסוף אוקטובר כל שבוע דיון בוועדת המשנה.

יעל גרמן: אז מי שיש לו משהו לומר, שיכין את זה, כי אנחנו נשמע כמה שאפשר כל אחד מהנציגים.

יעל גרמן: תודה.

כפיר ממן: שלום, שמי כפיר, אני גר בצור יצחק.

כפיר ממן: אני רוצה כמה מילים לפני שאנחנו מגיעים, בתור אזרח פשוט, אנחנו לא גורם פוליטי, או נגד או בעד, אנחנו אזרחים פשוטים שגרים בסביבה פה.

כפיר ממן: אני גר פה שש שנים, בצור יצחק, ואחת הסיבות שבאתי, מזמני, לקחתי יום חופש, לוועדה הזאת כדי להמחיש לכם מה קורה פה באמת, איך זה באמת מתבטא בשטח, השריפות האלה.

כפיר ממן: כרגע הילדים שלי נמצאים בבית הספר ובגנים בצור יצחק וכל יום, כל יום, משעות הבוקר ואחרי הצהריים, כשהם נמצאים בבתי הספר והגנים, מתרחשות שריפות.

כפיר ממן: איך זה מתבטא הלכה למעשה?

כפיר ממן: כשהם משחקים בהפסקה המנהלת רואה שיש עשן שחור במגרש ואומרת לכל הילדים להיכנס בחזרה לבית הספר ולסגור חלונות, כי זה צורב להם בעיניים ובגרון, הם באים הביתה ומספרים לי.

כפיר ממן: אני לא עובד פה, אני עובד ביבנה ואחרי יום העבודה אני שומע שהילדים שלי, שרף להם בגרון, כי היה עשן שחור ששרף וצרב להם והם נשמו את זה.

כפיר ממן: אני בטוח שכולכם יודעים מה ההשלכות של הדברים ששורפים פה ומה קורה בכל הציר הזה לידנו ברמה יומיומית, כשהם הולכים לגן השעשועים ואתה מריח שריפה והילד רץ ואומר לי: אבא, שורף לי בגרון, כי הוא נוסע באופניים.

כפיר ממן: השריפות האלה פוגעות בנו כל יום, בלי הפסקה, בלי שום הבחנה.

כפיר ממן: וזה לא רק לנו, אנחנו מדברים גם עם התושבים של טייבה, אנחנו צמודים אליהם והם חווים את זה יום יום, גם התושבים שלהם.

כפיר ממן: אתם יודעים מה יקרה פה בעוד כמה שנים, כשאנחנו נגלה חס וחלילה מחלות אצל הילדים שלנו, כי אנחנו כרגע לא טיפלנו בזה ברמה של אס.

כפיר ממן: או.אס.

כפיר ממן: זה יותר מגניבת רכבים, מצדי שיגנבו לי את הרכב כל יום מאשר שילד שלי יבוא ויגיד לי שהוא הריח דבר כזה בזמן בית הספר או הגן שלהם.

כפיר ממן: אגב, הגננת לפני שבוע סגרה את כל הילדים בגן כי שרפו צמיגים במוסך מול הגן שלהם, שהוא צמוד לטייבה, באזור המוסכים.

כפיר ממן: זה מקום ידוע, הוא שרף שם את הצמיגים שלו וכל העשן נכנס להם לגן.

כפיר ממן: כשאנחנו באנו לאסוף את הילדים אחרי הצהריים העשן עדיין היה במסדרונות של הגן.

כפיר ממן: הילדים חוו את זה ואמרו: אבא, שרף לי בעיניים, שרף לי בגרון.

כפיר ממן: תחשבו מה זה שהילדים שלכם נושמים את זה כל יום.

כפיר ממן: תודה.

יעל גרמן: תודה לך.

שלומי לנגר: אני מצטרף למה שנאמר פה וחוזר על מה שאני אומר מתחת לכל עץ רענן, האנשים האלה מחבלים לכולנו בבריאות וצריך להגדיר אותם כמחבלים.

שלומי לנגר: הם מחבלים לנו בבריאות של הילדים שלנו, שלנו, של כל מי שנמצא בסביבה שלהם.

יעל גרמן: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזו שאנחנו מסיימים את הסיור וקודם כל לומר תודה לך, שימי, על כך שאתה ארגנת את הסיור הזה ואני רוצה להתנצל על כך שאנחנו לא הספקנו לראות את מה שרציתם שנראה, אבל אני חושבת שהבנו את הרעיון.

יעל גרמן: אם נראה עוד אתר ועוד מקום, הרי זה לא משנה, אנחנו ראינו, כמו שאמרתי, במכר ג'דיידה, היינו בכאבול, היינו כאן, בכל מקום אנחנו רואים, וכמו שאמר שימי כאן, בכל מקום שרק העין לא שוזפת אותו ורק ניתן אז פשוט שופכים את הפסולת.

יעל גרמן: אז אנחנו עכשיו נתכנס לדיון הראשון שלנו כדי לראות מה עושים ותודה לכולם.

יעל גרמן: (בישיבה)

יעל גרמן: שלום לכולם.

יעל גרמן: כל אחד יקבל רשות דיבור ולאחר מכן ננסה לרכז ולסכם וגם כמובן להוציא מספר החלטות.

יעל גרמן: אני רוצה להתחיל ברשות הדיבור לחברי הכנסת.

יעל גרמן: יעל כהן פארן.

יעל כהן-פארן: אנחנו שומעים כבר חודשים רבים, אם לא לומר שנתיים ימים, על כל מה שקורה כאן באזור השרון.

יעל כהן-פארן: כמו שנאמר גם בסיור, היינו לפני פחות מחודש, יעל גרמן ואני, בצפון, באזור כאבול בגליל המערבי, המצב, לא תשמחו לשמוע שהוא גרוע יותר, כי זה לא משמח, אבל המצב נוראי וכמו שאמר המנכ"ל, גם במהלך הסיור, בכל הארץ זאת מכת מדינה.

יעל כהן-פארן: אין לי ספק שכאן זה יותר גרוע.

יעל כהן-פארן: אני כל פעם נוסעת בכביש 6, אני גרה בפרדס חנה, נוסעת לירושלים, אין פעם שאני נוסעת בכביש 6 ואני לא רואה איזה תמרת עשן באזור כאן, מימין או משמאל, לפעמים משניהם, פשוט רואה את זה כל יום, זה באמת פשוט כל יום וזה בלתי נסבל ובלתי נתפס.

יעל כהן-פארן: אתם לא צריכים לחיות תחת העננה הזאת של העשן, הילדים שלכם לא צריכים לצאת, כמו שכפיר תיאר לנו באוטובוס, עם ריח של עשן מהגן.

יעל כהן-פארן: אני באמת חושבת שיש כאן כשל מערכתי, כשל של המערכת, שאנחנו מבינים כמה הוא גדול רק כשהוא מתפוצץ, אבל זהו, הוא הגיע לנקודה שזה מתפוצץ, שזה רתיחה.

יעל כהן-פארן: הכשל היה תמיד קטן, אבל די, נגמר, לא מוכנים יותר, צריך לטפל בזה ברמה כוללת.

יעל כהן-פארן: דיברנו גם באוטובוס על הקשיים שיש למשרד היום לטפל, אנחנו מדברים על זה כבר הרבה זמן, בהרבה ועדות, בהרבה תחומים, אין למשרד את כוח האדם שהוא צריך כדי לאכוף אכיפה סביבתית ראויה לאזרחי מדינת ישראל, נקודה.

יעל כהן-פארן: זה דבר ראשון, הם צריכים להגדיל את מספר המפקחים והפקחים והשוטרים הירוקים שיש להם, שזה עשרות בודדות, למאות.

יעל כהן-פארן: זו המשימה הראשונה, להגיע לכך שיש לו אנשים לאכוף את העניינים הסביבתיים, כי הם פוגעים בחיים, שלנו, של כולנו.

יעל כהן-פארן: והדבר השני זה באמת ברמה של הפסולת.

יעל כהן-פארן: יש כאן עניינים משפטיים ומשרד המשפטים צריך להירתם לעניין.

יעל כהן-פארן: יש היום יכולת טכנולוגית לדעת בדיוק על כל משאית שיצאה ולאן היא פרקה את הפסולת שלה ואם היא עשתה את זה במקום לא חוקי צריך לשלול את הרישיון או לקנוס אותה באלפי שקלים רבים.

יעל כהן-פארן: זה לא נעשה כי יש פה עניינים חוקיים.

יעל כהן-פארן: צריך לפתור אותם ואנחנו פה בכנסת נפתור אותם כי פשוט אזרחי מדינת ישראל משלמים את המחיר, וזה לא הגיוני, זה לא יכול להמשיך.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל גרמן: תודה.

יעל גרמן: חברי דב חנין.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: קודם כל ברכות, יעל ויעל, יושבת ראש הוועדה וחברת הוועדה.

דב חנין: אני לא חבר הוועדה, אני סתם שחקן תגבור.

ישראל דנציגר: לא סתם.

דב חנין: אבל אני חייב לומר לכם שאני עוקב אחרי עבודת הוועדה הזו, אני חושב שזו עבודה מאוד חשובה.

דב חנין: יעל, אני מברך אותך על זה שאת לקחת את הנושא הזה ומובילה אותו ואני מאוד מקווה שוועדת המשנה תצליח להטביע חותם ולעשות שינוי.

דב חנין: אנחנו כולנו ראינו את המציאות הקשה שיש כאן באזור וכמי שמסתובב בארץ אני חייב לשתף אתכם, תושבי האזור הזה, שבעוד הרבה אזורים בארץ המציאות היא איומה ונוראה בתחום הזה ומחייבת שינוי כי אנחנו מדברים לא רק על איכות חיים, אנחנו מדברים ממש על החיים עצמם, אנחנו מדברים על פגיעות קשות בבריאות.

דב חנין: גם אתרי הפסולת, גם שריפת הפסולת, הנזקים הם מאוד מאוד קשים ואני מניח שהיושבים כאן יודעים אותם.

דב חנין: מה צריך לעשות?

דב חנין: ישנם כל מיני נושאים של אכיפה שאתם הצעתם, ואני תומך בכל המנגנונים שאתם הצעתם, ברמת החקיקה אני רוצה להתייחס בקיצור לשלושה או ארבעה מהלכים.

דב חנין: מהלך אחד הוא מהלך, יעל, של חוק שאת מקדמת.

דב חנין: אני מאוד מקווה ש - - -

יעל כהן-פארן: החוק עבר.

דב חנין: חוק שעבר?

יעל כהן-פארן: אבל צריך להמשיך אותו.

יעל גרמן: הרחבתו.

יעל כהן-פארן: הרחבה.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: החוק עבר, אבל הוא צריך להיות ממומש והוא צריך להיות מופעל באופן מעשי.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם שגם לפני התיקון הזה אני חושב ששריפת פסולת היא עבירה אסורה על פי חוק אוויר נקי.

דב חנין: אני מכיר היטב את חוק אוויר נקי, אני הייתי בין המובילים שלו, לכן כשאני מדבר על אכיפה של החוק של יעל אני מדבר גם על האכיפה של החוק שלי.

דב חנין: שני החוקים האלה לא מספיק נאכפים.

דב חנין: איפה הבעיה באכיפה?

דב חנין: אמרה יעל, ובצדק, למשרד להגנת הסביבה יש תקציב מאוד קטן, מעט מאוד פקחים.

דב חנין: גם עם זה ניסינו להתמודד.

דב חנין: העברתי בכנסת בזמנו חוק שנקרא חוק האכיפה הסביבתית, סמכויות של פקחי רשויות מקומיות, אבל גם החוק הזה לא מופעל.

דב חנין: רשויות מקומיות רבות לא משתמשות בהזדמנות שיש להם להפוך את הפקחים שלהם לפקחים סביבתיים לכל דבר ועניין, עם כל הסמכויות שיש לפקחים של המשרד להגנת הסביבה.

קריאה: רשות מעל 20,000 חייבת לעשות את זה.

דב חנין: רשות מעל 20,000 מחויבת לעשות את זה, אבל יש גם קצת עיכובים מצד הממשלה, לא כל הכדורים במגרש של הרשויות.

דב חנין: הדבר הזה הוא פשוט אבסורד, כי החוק הזה נותן לרשויות המקומיות גם את הסמכויות וגם את הכסף.

דב חנין: הוא אומר להם, אתם תבצעו את האכיפה הסביבתית, הקנסות הולכים לקופה שלכם.

דב חנין: זה חוק שהיה מאוד קשה להעביר אותו, נגד האוצר ונגד כל המנגנונים הקיימים בארץ, חבל שהוא לא מיושם, צריך גם להרחיב אותו למועצות אזוריות, הדבר הזה מאוד מאוד חשוב ומאוד חיוני.

דב חנין: אז זה ברמת החקיקה, אבל אני חייב לומר שאני חושב שחקיקה לבדה לא תועיל מכיוון שיש כאן בעיות עומק יותר רציניות.

דב חנין: אדוני המנכ"ל, אתה דיברת על אחת הבעיות האלה והיא הבעיה של המנגנון הכלכלי.

דב חנין: בעצם אנחנו חיים היום במציאות שזה פשוט משתלם להיות עבריין.

דב חנין: במקום להסתבך, לשלם הרבה כסף, להיכנס לכל התהליכים שהמדינה יצרה, עדיף, זול יותר, נוח יותר וקצר יותר לשפוך פסולת ולשרוף פסולת.

דב חנין: זה מצב אבסורדי.

דב חנין: אני העברתי בזמנו חוק בכנסת שנקרא 'מזהם משלם', שעובד יחסית לא רע ביחס למזהמים גדולים, אבל הוא לא עובד מספיק טוב ביחס למזהמים קטנים.

דב חנין: פה אנחנו מדברים על מזהמים יחסית קטנים, שכל ה - - -

קריאה: לא, הם לא קטנים.

דב חנין: לא, הם לא קטנים ביחס אליכם, אבל ביחס לתעשייה הם מייצרים הרבה זיהום של מיקרו מזהמים ואנחנו צריכים לייצר מנגנונים שיהפכו את החוק הזה לאפקטיבי גם לגבי מזהמים יותר קטנים.

דב חנין: ונקודה אחרונה, יש פה בעצם בעיית משילות מובהקת.

דב חנין: המילה משילות היא מילה שמשתמשים בה הרבה פעמים לרעה והיא מילה שמשמשת בפוליטיקה לכל מיני דברים לא טובים, אבל פה יש בעיית משילות אמיתית כי המערכות הציבוריות, החל במדינה וכלה ברשויות המקומיות, לא מצליחות לעשות את עבודתן בגלל בעיית משילות.

דב חנין: חלק מבעיית המשילות הזו זו העובדה שיש פה יחסים בעייתיים בין חצר אחורית לחצר קדמית.

דב חנין: החצר האחורית מאוד מוזנחת.

דב חנין: אני אגיד את זה במילים פחות דיפלומטיות, בחצר האחורית יש הפקרות, הפקרות מוחלטת, לא רק, אגב, בענייני פסולת.

דב חנין: בכלל, החצר האחורית לא מתפקדת, לרשויות המקומיות שלה אין כסף לשלם משכורות אפילו, בטח לא לטפל בסביבה ובטח לא להתנהל בצורה רצינית ומסודרת והתוצאה קטסטרופה.

דב חנין: פה בשרון, אנחנו נמצאים במצב שבו חצרות אחוריות וחצרות קדמיות מאוד צמודות זו לזו וחלק מכם חיים בחצרות מאוד קדמיות של ישראל, במקומות וביישובים באמת יפים ומסודרים, אבל אתם רואים שכשהשכנים שלכם בזבל אז גם אתם בזבל.

דב חנין: מה עושים בעניין הזה?

דב חנין: אחד הפתרונות זה מהלך שדווקא מקודם עכשיו ואני מאוד מאוד תולה בו תקווה וזה הפתרון של האשכולות.

דב חנין: הפתרון של האשכולות אומר שאנחנו לוקחים רשויות מקומיות, מחברים אותן ביחד, לא בכוח, ברצון טוב, בכדי שהם ביחד יתמודדו עם בעיות משותפות לתושבים של האזור.

דב חנין: ג'לג'וליה לבד לא מסוגלת, טייבה לבד לא מסוגלת, אבל יחד עם כוכב יאיר ועם כפר סבא ועם היישובים החזקים שבאזור ומועצת דרום השרון, ביחד מייצרים אשכול והוא מייצר פתרון.

דב חנין: המנגנון הזה של האשכולות היום הוא מנגנון וולונטרי, בעצם הרשויות גם מחליטות אם הן מצטרפות לאשכול וגם מחליטות ביחד מה עושה האשכול הזה.

דב חנין: אני פונה פה לראשי הרשויות ואני מוכן את אותה פנייה להפנות גם לראשי הרשויות המקומיות הערביות, שאני לא רואה את רובן פה, וחבל, לפנות אליהם ביחד כדי שיישבו מסביב לשולחן, ייצרו אשכולות חזקים ואפקטיביים, יחד עם משרדי הממשלה, לעשות פה שינוי.

דב חנין: השינוי הזה מגיע לכם, כל יום שעובר חבל, תודה רבה.

יעל גרמן: טוב, זה תענוג תמיד לשמוע את דב, ודב, אני מבקשת ממך שתצטרף לוועדה.

דב חנין: אני מוכן להיות בהתנדבות.

יעל כהן-פארן: הוא לא חבר ועדת הפנים.

יעל גרמן: אוקיי, אבל אתה יכול בתור חבר כנסת להגיע תמיד לדיונים, כל הרעיונות שלך שפתיים יישקו.

קריאה: אם הוא לא חבר ועדה הוא לא יכול להיות חבר בוועדת המשנה.

יעל גרמן: הוא לא יכול להיות חבר, אבל הוא יכול להיות נוכח בכל הישיבות ולתרום מחוכמתו ומהידע ומהניסיון ומהרעיונות היפים.

יעל גרמן: שימי, בבקשה.

שימי אליאל: אני לא המנכ"ל.

יעל גרמן: המנכ"ל ביקש לסכם בסוף כדי לומר מה הוא יעשה ולכן אנחנו קודם כל נשמע את כולם.

שימי אליאל: מאה אחוז.

שימי אליאל: טוב, קודם כל ברוכים הבאים לכוכב יאיר-צור יגאל, אני שמח לארח את הוועדה בדיון הראשון שלה כתת ועדה.

שימי אליאל: סיור שני, דיון ראשון, נכון?

יעל גרמן: נכון.

שימי אליאל: הייתי גם שותף לתהליך, יחד עם העמותה לאוויר נקי.

שימי אליאל: היינו לכל אורך הדרך והחשיבות של הוועדה זה עוד איזה מדרגה מסוימת בתהליך וגם המנכ"ל ואנשיו יהיו שותפים מצד אחד ביחד לנושא של הטיפול המשמעותי.

שימי אליאל: כמו שנאמר והבנו וכולנו ראינו, גם עכשיו וגם ראיתם בסיורים הקודמים, זו בעיה ארצית במובן מסוים.

שימי אליאל: אנחנו נמצאים באזור שלנו ובאמת חשוב לנו המקום והסביבה ואני רוצה לגעת בנקודה, כולנו יודעים, יש פה את הדוחות, יש פה את המשמעויות, את החוק, את האכיפה, את הרגולציה שצריך, לא הכול זה המשרד להגנת הסביבה, ולמה אני אומר את זה?

שימי אליאל: יש פה עוד נציגים חוץ מגורמי האכיפה, אני רואה פה נציג ממשטרת ישראל ונציג כבאות ארצית.

שימי אליאל: יש פה עוד משרדי ממשלה?

יעל גרמן: כן, משרד המשפטים, משרד החקלאות.

יעל כהן-פארן: ומשרד הבריאות.

שימי אליאל: לא שאלתי את השאלה הזו סתם.

קריאה: המינהל האזרחי פה.

שימי אליאל: כן, ראיתי את בני, המינהל האזרחי, זה עדיין לא משרד ממשלתי.

שימי אליאל: בני הוא גם דמות מפתח, אני רואה אותו כמקביל לפחות לגידי מזור מבחינת אזורי החלוקה והאחריות הרגולטיבית, ברור, תחת המשרד להגנת הסביבה, אבל אני רוצה לגעת בנקודה שהיא גם משמעותית בעניין הזה, גם כחברי הכנסת והמחוקק וגם כוועדה.

שימי אליאל: יש פה משרדי ממשלה שהם חייבים להיות חלק מהעניין הזה, זה לא הכול המשרד להגנת הסביבה.

שימי אליאל: נכון, יש לו את האחריות ויש לו את הסמכות והוא הרגולטור המוביל, אבל יש פה את משרד הביטחון, משרד הבריאות כמובן מאוד משמעותי פה, משרד המשפטים מאוד משמעותי פה, המשרד לבטחון פנים מאוד משמעותי פה, משטרת ישראל כבר אמרנו, המשטרה הירוקה, משרד הפנים.

שימי אליאל: יש פה רשימה של משרדים שצריך לאסוף אותם ביחד, הם צריכים להיות מחויבים לתהליך הזה כי אם הם לא יהיו אז יש פה חלקים חסרים, אם אחד לא יכול לעשות משהו אחד אז השני לא יכול לגבות אותו בתחום שלו ולהיות מיינדד לטיפול המשמעותי בזיהום הזה שגורם לפגיעה בכולנו, ולא משנה באיזה קו ובאיזה צד ובאיזה יישוב ובאיזה מגזר.

שימי אליאל: זו הנקודה שרציתי לגעת בה.

שימי אליאל: כולנו מדברים על אותם דברים פחות או יותר, כולנו מבינים את הבעיה, את עוצמת הבעיה, את הפריסה שלה, אבל השילוב הזה של הכוחות של משרדי הממשלה הוא לפעמים סופר משמעותי כדי לעלות למדרגות הבאות בטיפול בעניין הזה.

קריאה: שימי, איפה החבר'ה עם הכסף?

קריאה: משרד האוצר לא פה.

שימי אליאל: משרד האוצר לא אמרתי.

שימי אליאל: בסדר, יש פה הרבה משרדים שצריכים להיות שותפים לעניין, שותפים ומחויבים לתהליך.

שימי אליאל: זה לא שותפים כדי לבוא ול - - -

יעל גרמן: שימי, תודה רבה.

יעל גרמן: שלומי לנגר, אורנית, סובל מספר אחת, נדמה לי.

שלומי לנגר: קודם כל אני מודה ליעל, על היוזמה, ולישראל, על ההירתמות ולשאר חברי הכנסת - - -

יעל גרמן: היוזמה של יואב קיש.

שלומי לנגר: של יואב, שלא נמצא פה איתנו.

שלומי לנגר: יש לי איזה שהיא תחושת תסכול.

שלומי לנגר: זה מתחיל להזכיר לי את מזג האוויר, כולם מדברים על מזג האוויר, אבל לא עושים שום דבר.

שלומי לנגר: אני מתוסכל בכמה מעגלים, גם בנושא מה שקורה בשטח, גם בנושא שלאורך כל הדרך אמרתי את זה ובוועדה הקודמת, יש חציצה, יש הפרדה דיכוטומית בין מערבית לקו הירוק לבין מזרחית לקו הירוק.

שלומי לנגר: דיבר חבר הכנסת חנין על החוק, על היוזמה שלך, דיברנו על זה בוועדה הקודמת, עדיין לא בא לידי ביטוי הנושא של יהודה ושומרון.

יעל גרמן: ביהודה ושומרון יש צו אלוף.

שלומי לנגר: אוקיי, עד שהוא לא חותם, כמו כל דבר - - -

יעל כהן-פארן: הוא חתם?

יעל גרמן: חתם.

שלומי לנגר: הוא לא חתם עדיין.

שלומי לנגר: הוא חתם?

יעל גרמן: לדעתי יש צו אלוף.

שלומי לנגר: אני לא מכיר.

שלומי לנגר: אם כן, זו בשורה טובה.

שלומי לנגר: בני?

קריאה: הוא אומר שמזמן יש.

יעל כהן-פארן: לא, על החוק הזה.

יעל כהן-פארן: על החוק שעבר במאי, ביוני.

שלומי לנגר: האלוף חתם על החוק החדש?

שלומי לנגר: לא, לא חתם.

שלומי לנגר: אם לא תתערבו זה ייקח 20 שנה.

שלומי לנגר: כמו החוקים הקודמים שלך.

דב חנין: לא, חלקים מחוק אוויר נקי המפקד הצבאי חתם עליהם.

שלומי לנגר: נכון, אבל על החקיקה החדשה - - -

דב חנין: לא על החקיקה החדשה, אבל הם יכולים לפעול לפי החקיקה הקיימת.

יעל גרמן: אנחנו לא שומעים, אולי נשמע את בני?

שלומי לנגר: אני אסיים.

בני אלבז: אני אתן לכם רקע.

בני אלבז: הוא יסיים ואני אתן לכם - - -

יעל גרמן: בסדר גמור.

שלומי לנגר: צריך לזכור שלעשן אין גבולות ושריפה שנדלקת באלפי מנשה אז מריחים אותה בכוכב יאיר ושריפה שמדליקים בקלקיליה או בטייבה או בקלנסואה אנחנו מריחים ואולי בגלל משטר הרוחות אורנית "נהנית", במרכאות כפולות ומכופלות, מכל הכיוונים, 360 מעלות.

שלומי לנגר: אני חוזר וגורס שצריך לראות את הטיפול בנושא הזה בכמה מעגלים במקביל ואני לא מצליח לפרוץ את הקשר הגורדי הזה על מנת לגרום שזה יקרה.

שלומי לנגר: הדבר הראשון זה מניעה.

שלומי לנגר: מניעה שלא תאפשר לאותה משאית להגיע ולשפוך או לאותו קבלן להגיע ולשפוך, המניעה שתגרום לאותו בעל חממה שפשוט בחילופי העונות לוקח את הניילונים, וכולנו גרים בסמיכות, את הניילונים ואת חומרי ההדברה ומדליק, או מה ששמענו על השריפה האיומה ביום שבת בבוקר עם הצמיגים למטה.

שלומי לנגר: אז קודם כל מניעה.

שלומי לנגר: ליד המניעה חייבת להיות אכיפה.

שלומי לנגר: עכשיו, אנחנו כולנו מכירים את הכוחות הפועלים מבחינת משאבים וכו', הנושא של אכיפה צריך להפנים שללא שינוי טרמינולוגי, ואת שומעת את זה יותר מפעם אחת, אני יודע שהמנכ"ל מסכים איתי, האנשים האלה מחבלים לנו בבריאות, הם מרעילים אותנו, הם מחבלים לנו בבריאות.

שלומי לנגר: יש רתיעה מלקרוא להם מחבלים, כי הקונוטציה הראשונה זה טרוריסטים.

שלומי לנגר: אני לא אומר טרוריסטים, הם לא עוברים שטיפת מוח במסגדים, הם מחבלים לנו בבריאות.

שלומי לנגר: הרי כל בר דעת, ובטח מי שיושב פה סביב השולחן, מבין שכשמישהו מדליק צמיג או ג'ריקן שהכיל חומרי הדברה הוא לא עוזר לבריאות שלנו, הוא מחבל לנו בבריאות.

שלומי לנגר: היכולת שלנו להוביל את הטרמינולוגיה הזו ולקרוא להם מחבלים יכולה לתת מענה.

שלומי לנגר: לא שכיבוי אש, כמו שאומר המנכ"ל, בצורה ווולונטרית, בצורה חברית, נדרש לטפל בדליקות האלה, אלא מתוקף החקיקה.

שלומי לנגר: כיבוי אש, לצורך העניין, אחראי על הצלת חיי אדם.

שלומי לנגר: אז נכון שבאמת דליקה שפורצת בתוך בית יכולה לפגוע בחיי אדם בטווח זמן מהיר, אבל דליקה כזו שאנחנו נושמים את האוויר, והסיפורים שכולנו מכירים ושומעים פה הם סיפורים שאנחנו חווים אותם ברמה האישית, אז תוך שנה, שנתיים, חמש, אני כבר לא רוצה לדבר על הנזקים הכלכליים למדינת ישראל, של כל מקרה סרטן כזה או אחר שפוגע.

שלומי לנגר: המעגל השלישי זה הנושא של הסיכון.

שלומי לנגר: למעשה, אני חושב, ויתקן אותי בני, למעט המרחב של אורנית לא קיים סיכון.

שלומי לנגר: לא קיים מצב שמגיע מישהו ואומר לבעל החממה: דירבאלק, אם אתה תעשה את השטות הזו אני סוגר לך, הורס לך, או משהו כזה.

שלומי לנגר: ואמרתי למנכ"ל, לדעתי ביהודה ושומרון העסק הרבה יותר קל מאשר בישראל, תיכף נדבר על ישראל.

שלומי לנגר: הדבר האחרון, אין, לא יעזור כלום, צריך להשקיע פה בהסברה.

שלומי לנגר: אני לא מצליח להבין איך הם לא מבינים שהם עצמם מרעילים את עצמם.

שלומי לנגר: חייבים להשקיע פה בהסברה.

שלומי לנגר: אני לא מכיר, לא תכניות בטלוויזיה, אני לא רואה איך המשרד להגנת הסביבה משקיע כסף בהסברה, אגב לכלל אזרחי מדינת ישראל.

קריאה: והובטח לנו לפני שנה.

שלומי לנגר: אגב, אני חייב לציין ביושרה, זה לא רק ערבים עושים את זה.

שלומי לנגר: גם החקלאים באזור השרון, אני רוכב על אופניים ואני רואה בשבתות את הזרדים שלהם ואת החומרים, גם הם עושים את זה.

קריאה: אתרים פיראטיים.

שלומי לנגר: הנושא של הסברה הוא בעוכרינו.

שלומי לנגר: גם בעוכרינו אנחנו האזרחים, וגם זה שמדליק לא ממש מודע.

שלומי לנגר: דיברנו על הנושא הזה של הקו הירוק, אני חושב שחייבים להוביל שפה אחידה שמזרחית לקו הירוק ומערבית לקו הירוק אותו דבר.

שלומי לנגר: הפועל היוצא של כל מה שאני אומר זה הנושא של ענישה.

שלומי לנגר: אם היום אין גוף שיכול לבוא ולהגיד: אוקיי, נתפסת מדליק או נתפסת שופך, אין סנקציות.

שלומי לנגר: תעשיית הכסף שמפתה את האנשים האלה מול היכולת לתפוס איש שכזה מאפשרת לכולם להמשיך לעשות את זה.

שלומי לנגר: דיברנו על עלויות למשק של כל אחד שנפגע, אני חושב שהאכיפה היא בטלה בשישים.

שלומי לנגר: יש לי בטן מלאה על הפעולות של המשרד, ישראל, ואמרתי לך, כאשר בכנס שהיה באורנית נאמר לנו שניתנו שלושה חודשים לכפר קאסם להפסיק לעשות את הפעולות האלה ומאז עברה שנה והם ממשיכים ואין למשרד שיניים לקרוא לראש הרשות, ולא משנה אם זה כוכב יאיר, אורנית, כפר קאסם או ג'לג'וליה, לקרוא לו לשימוע ולהגיד לו: תשמע, אתה פה מסתכן בעבירה פלילית או השד יודע מה.

שלומי לנגר: אני מבין את התסכול של ישראל, חייבים לשנות את החקיקה בנושא הזה.

שלומי לנגר: וכן, איגום משאבים.

שלומי לנגר: גם בוועדות הפנים של הכנסת וגם בסיורים יש נציגים מכל המשרדים, אבל הנציגים, עם כל הכבוד, הם נציגים זוטרים.

שלומי לנגר: זה חייב להיות ברמה של מנכ"לים, כי ללא כסף ישראל לא יוכל לעבוד והציוד של המינהל האזרחי, או הכבאים, או המפקחים, ללא שינוי חקיקה, ומשרד המשפטים, שמענו בסיור כל הדרך, אומר איך לא, איך אי אפשר לעשות, איך בית המשפט לא מגיע לשורה התחתונה.

שלומי לנגר: זה צריך להיות ברמה של מנכ"לים של משרדים, לא ברמה של הפקידות, ככל שהיא לא תהיה בכירה, וכמובן כל המשרדים שפירט פה שימי ידידי, משרד האוצר, משרד המשפטים, משרד הבריאות, משרד החקלאות.

שלומי לנגר: אנחנו לא רואים את המשרדים האלה.

שלומי לנגר: תודה.

יעל גרמן: תודה רבה, שלומי.

יעל גרמן: יוסי, בבקשה.

יעל גרמן: אני רוצה שבני יתייחס גם למה שיוסי אומר.

יעל גרמן: יוסי ידבר בקצרה כדי שבני יוכל להשיב לו.

יוסי דגן: טוב, קודם כל שוב, אני מודה לכל חברות הכנסת וחבר הכנסת שהגיעו.

ישראל דנציגר: הגיעו שני חברי כנסת, אחד עזב בינתיים.

יוסי דגן: טוב.

יוסי דגן: חברות הכנסת וחברי הכנסת שהגיעו, זה לא טריוויאלי לראות כאן גם מחד"ש ומ'יש עתיד' ומהמחנה הציוני ומהליכוד, כן, מכולם ביחד, וקודם כל שאפו לכל הנוכחות והנוכחים כאן על זה שאנחנו מצליחים לייצר מאבק של כל הקצוות, זה דבר שהוא חשוב לכולם.

יוסי דגן: אמרתי את זה כבר פעם, בפעם השנייה שזה קורה זה מראה שיש לנו, אפשר להביא את המדינה לעתיד טוב.

יוסי דגן: אני חושב שחוץ מלהודות למארח, לשימי היקר, צריך להודות לאנשים היקרים מ'אזרחים למען אוויר נקי' שמצליחים לקבץ את כולנו, אני אישית מצדיע לכם, אצלנו זו מרים יעקוביאן מצופים, שכל בוקר אתה מקבל מהם את התזכורת ואני מודה לכם.

יוסי דגן: עכשיו אני אגיד בקצרה שלוש נקודות.

יוסי דגן: אני חושב שהמכנה המשותף של כל הנוכחות והנוכחים כאן, כולל משרדי הממשלה, שכולם רוצים לפתור את זה.

יוסי דגן: בהתחלה אני חשבתי שאולי זה לא מעניין, את כולם זה מעניין, הבעיה שמרוב רצון טוב וכוונות טובות, אם לא יהיה שינוי אמיתי בפרדיגמה של המערכת, אם לא תהיה תפיסה שהשריפות הללו הן סכנה לא פחות מסכנה ביטחונית ויתייחסו לזה בהתאם זה ימשיך להיות ככה.

יוסי דגן: כולם פה עם רצון טוב, בני אלבז היקר עם רצון טוב, וכמובן מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה ומנהל המחוז והמשטרה, כולם פה עם רצון טוב, אבל אם לא יהיה שינוי פרדיגמה בכסף ובשיניים זה לא יקרה.

יוסי דגן: אני טוען שיותר אנשים בשנים האלה נפגעים, בוודאי ברמה של פגיעה קשה בבריאות, יותר מאשר מטרור.

יוסי דגן: זה הדבר הראשון.

יוסי דגן: הדבר השני, אחד המקומות המרכזיים אצלנו זה קלקיליה.

יוסי דגן: יש בג"צ שאנחנו הגשנו, המועצה האזורית שומרון יחד עם רגבים בעניין.

יוסי דגן: התגלתה תמונה, ושוב, אני חושב שבני עושה ככל שהוא יכול, רק מחמאות יש לי אליו, אנשים פה יודעים שאני לא מהחנפנים, יש לי רק מחמאות אליו, אבל זה חייב להיות שינוי מלמעלה ברמה של שינוי תפיסה.

יוסי דגן: יש פה חוסר אפקטיביות, שמצד אחד אישרו להם ב-2010 כבר להטמין בצורה לא חוקית, אבל השריפות ממשיכות וזה לא הגיוני.

יוסי דגן: משהו פה לא עובד, ההסתכלות, אם אנחנו נבין, אם הרשויות של המדינה יבינו, זה כמו בעיה ביטחונית, אני לא יודע אם בכוונה או לא בכוונה, אבל ודאי שזה כמו בעיה ביטחונית ואנשים נהרגים מזה, בריאותם של אנשים נפגעת מזה בצורה קשה וזה לא ישתנה.

יוסי דגן: יש לנו גן ילדים בצופים, שחצי מהילדים שם עם משאפים, או עם פתרונות דומים למשאפים, עם אסטמה בשלבים כאלה ואחרים, כי זה ליד קלקיליה.

יוסי דגן: תמיד כשאני חושב על הילדים שלנו מצופים, אני לא יכול שלא לחשוב על הילדים מקלקיליה, שהם עוד יותר נפגעים מזה והם לא מעזים לדבר כי אם הם ידברו ברשות הפלסטינית יטפלו בהם כמו שמטפלים ברשות הפלסטינית.

יוסי דגן: מרים יעקוביאן יכולה כל בוקר לצעוק עליי כל פעם שיש עשן, ואני יודע שאנחנו מפשלים שלא הבאנו פתרון.

יוסי דגן: אתם, אנחנו, המדינה, הרשויות.

יוסי דגן: שם בקלקיליה הם לא יכולים לדבר, הם מפחדים והם נפגעים עוד יותר.

יוסי דגן: אם יום אחד יהיה מחקר על נפגעי אסטמה ושאר מרעין בישין וסרטן בקלקיליה, אני חותם לכם שבקלקיליה יש עלייה של סרטן ועלייה של אסטמה, רק שאף אחד לא מדבר על זה, זה מושתק שם.

יוסי דגן: זה צריך להיות אכפת לנו, חביב אדם שנברא בצלם, גם היהודים וגם הערבים.

יוסי דגן: אנחנו לא נותנים לב לדבר הזה.

יוסי דגן: דבר נוסף, חוקים.

יוסי דגן: דיברו על החוק הטוב שאתם עשיתם.

יוסי דגן: חלקי, לא חלקי, החוקים שדב דיבר עליהם שהוא העביר.

יוסי דגן: חבר'ה, יש פה כשל.

יוסי דגן: זה לא קשור לפוליטיקה, יש כאלה שיהיו בעד התיישבות, כאלה שלא בעד, יש פה יהודים, אגב, משני עברי הקו הירוק, כן?

יוסי דגן: סובלים פה גם אנשים מכוכב יאיר, גם אנשים מצופים, גם קיבוצניקים מדרום השרון - - -

יעל כהן-פארן: קלנסואה, טייבה, טירה.

יוסי דגן: קלנסואה, טייבה, גם ערבים מקלקיליה, זה לא משנה מי.

יוסי דגן: יש פה כל כך הרבה אוכלוסיות שסובלות ולא יכול להיות שהסיפור הזה של איכות הסביבה, של סכנת חיים, של אנשים שנחנקים מעשן ויש להם מחלות איומות כתוצאה מהדבר הזה, ואין ויכוח על הדבר הזה בין כולם, ולא יכול להיות שזה גם כן ייפול לוויכוח העבש והכל כך לא רלוונטי בעיניי, אבל גם בעיני מישהו שזה רלוונטי, על כן שטחים, לא שטחים, כן יהודה ושומרון, לא יהודה ושומרון.

יוסי דגן: בסוף יש אנשים שחיים פה, בואו נחיל את החוקים אוטומטית.

יוסי דגן: אני למשל קיוויתי שהחוק שעשיתם, תחילו אותו במסגרת החוק, ולא קרה - - -

יעל גרמן: לא, הייעוץ המשפטי אמר לנו שהחוק הזה קיים ביהודה ושומרון במסגרת צו אלוף.

יוסי דגן: אז אני אומר שבפועל החוק הזה, שהיה קיים הרבה שנים - - -

יעל גרמן: יכול להיות שהוא לא נאכף.

יוסי דגן: הוא לא נאכף כי, לצערי, המערכת לא יודעת להתמודד עם זה בצורה שהיא צריכה להתמודד ואני טוען שאם החוק הזה שעשיתם, ולא בגלל פוליטיקה, בוודאי שיש בעיניי גם חשיבות שהוא יוחל, אבל החוק הזה יוחל בצורה מלאה, וכל החוקים של דב יוחלו בצורה מלאה, אם יהיו להם יותר שיניים.

יוסי דגן: כי עובדה, עם כל הרצון הטוב של בני, וכמו שאמרתי, אני אוהב אותו ובאמת בכל הכוחות שיש לו הוא משתגע על זה, הוא מתאבד על זה, אני פעם חשבתי אחרת וכשחשבתי אחרת אמרתי את זה, אני יודע שהוא עושה מה שהוא יכול, אין לו את הכלים, בוודאי לא בחקיקה הנוכחית.

יוסי דגן: והדבר האחרון, צריך להבין, היום אנחנו נסמכים, גם שלומי וגם שימי וגם אני, כראשי רשויות, אנחנו פונים למח"טים, מבקשים מהם טובות, וכל הקצונה הבכירה ברמת פיקוד, ברמת אוגדה, אומרים שזה חשוב ואז המח"טים, כשיש להם יכולת, הם עושים מבצע.

יוסי דגן: הנה רק מהבוקר, שלחה לי מרים יעקוביאן, מצופים, בעירה בכיוון אלפי מנשה.

יעל גרמן: מרים, את עובדת במשרה מלאה.

בני אלבז: זה לא אצלנו, אגב.

יוסי דגן: לא משנה, יש כל הזמן בעירות.

יוסי דגן: אני מגיע עם אורחים, כמעט תמיד יש לי, עם מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה אפילו תפסנו על חם משאית שהציתה אש ופשוט ברחה לכיוון קלקיליה.

יוסי דגן: מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה ואני עצרנו את זה, הוא התחיל להסביר לנו, זה היה משהו הזוי כזה.

יוסי דגן: בסופו של דבר אם זה לא יירד ברמת פקודה, ברמת אסטרטגיה, מבחינת אלוף פיקוד מרכז, שהוא כרגע, לטעמי עד שיחילו את הריבונות, לטעם אנשים אחרים דברים אחרים, לא משנה מה, 50 שנה, 51 שנה עוד מעט, הוא הריבון בשטח, הנושא הזה, ובזה אני אסיים, של פקודה שזיהום של עשן זה כמו אירוע ביטחוני, לא כשהמח"ט רוצה לעזור והוא עושה לנו טובה, כי המח"טים הם מאה אחוז, אבל המח"טים, כל עוד שזה לא מוגדר להם באפיון כמשימה זה לא יקרה.

יעל כהן-פארן: אתה אומר שזה לא במשימות שלהם, זה רק כטובה?

יוסי דגן: זה כטובה, וכל הכבוד להם שהם עושים טובה, אבל - - -

יעל כהן-פארן: לא, זה לא יכול להיות.

יוסי דגן: אם היום אכיפת בנייה במאחזים, לא משנה עכשיו ימין-שמאל, זה חלק מתכנית העבודה של כל גדוד בגזרה, הוא יודע שכשמעבירים קרוון למעון, זה קרה לנו לפני שבועיים בחוות יאיר, אז הצבא הקפיץ את המינהל האזרחי כי זה חלק מהמשימות שלו, אז קל וחומר שכל מג"ד וכל מח"ט צריך לדעת שכששורפים ומרעילים, גם יהודים וגם ערבים, זה חלק מהמשימות שלו.

שלומי לנגר: אגב, ואם לשנות את הטרמינולוגיה, זה ישרת גם את משטרת ישראל מערבית לקו הירוק.

יעל גרמן: אוקיי, בואו ניתן לבני להתייחס.

בני אלבז: אני ממש צריך לצאת.

קריאה: זה תמיד אצלך, תמיד אתה ממהר לאן שהוא.

קריאה: אתה ממהר לטפל בשריפות?

קריאה: עכשיו קוראים לו 'בני, אני חייב ללכת'.

יעל גרמן: חברים, בבקשה, בואו לא נפריע לו.

יעל גרמן: בני.

בני אלבז: קודם כל חשוב שתדעו שראש המינהל האזרחי ומנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, בראש מעייניהם נושא השריפות.

בני אלבז: 24 שעות הוא מפעיל אותנו, גם המנכ"ל וגם ראש המינהל, לטפל בשריפות מיידי.

בני אלבז: זה אחת.

בני אלבז: שני מיליון פלסטינאים היום שופכים באתרים מוסדרים, מה שלא היה עד לפני כמה שנים.

בני אלבז: שני מיליון פלסטינאים.

בני אלבז: 1,300 טון ביום מגיעים מאזור ג'נין, מזהרת פינג'אן, ועוד 1,100 טון באזור חברון.

בני אלבז: המשרד להגנת הסביבה מקדם פרויקט ענק של טיפול במחזור באזור השומרוני הטוב, כאשר המטרה בסופו של דבר, את כל אזור רמאללה מרכז, את ה-1,000 טון הנותרים, גם להעביר לאזור ירושלים, והנה בא לנו פתרון בדמות של שלושה אתרי סילוק פסולת שממוקמים בכל יהודה ושומרון.

בני אלבז: זה אחת.

בני אלבז: דבר שני, הקשר שלנו מול ראשי המועצות, גם הפלסטינאיות, שלי אישית, מול הכב"ה הפלסטיני, הוא שוטף, כאינטרס משותף למען כל האוכלוסיות באזור.

בני אלבז: רק עכשיו סיימנו ואישרנו לג'קה, היפנים, הם השקיעו פה תחנת מעבר של 29 כפרים ששרפו בעבר באזור פה, הם לא שורפים והם מעבירים את הפסולת שלהם לקלקיליה, לאתר סילוק פסולת שנקראת תחנת מעבר ג'קה שמשם זה יעבור לזהרת פינג'אן.

בני אלבז: לא גזרנו את הסרט שם כי עוד לא קיבלתי את האישור של כל 29 המועצות באזור שהם חייבים לשפוך שם את הפסולת שלהם.

בני אלבז: השבוע לקחנו נציגה שלכם שתראה את התחנה שם, היא נכנסה לשטח בי וסי באומץ רב, ראתה את הסטטוס, ראתה את התחנה שהוקמה שם.

בני אלבז: תחנה אדירה, השקעה מעולה, שתפתור גם לתקופה הבאה.

בני אלבז: חוץ מזה המנכ"ל ואנחנו עשינו נוהל שכל בעירה, וזה בהובלה של ראש מועצת אורנית, נוהל שכל בעירה שישנה, בכל מצב, מתקשרים.

בני אלבז: יש מרכז, יש דרך, איך אנחנו מגיעים, דרך המת"ק, המת"ק זה מנהלת תיאום וקישור, דרך מרכז מידע של המשרד להגנת הסביבה, כונן שלנו יוצא לשטח.

בני אלבז: רק בחודש האחרון בוצעו מעל כ-400,000 שקל כיבוי אתרים פיראטיים באזור בידיה, נחל קנא ובצופים.

בני אלבז: 400,000 שקל, קבלן שלקחנו שיוצא לפעילות מיידית.

בני אלבז: הבוקר הוא יצא לשתי פעילויות.

בני אלבז: יש אתר מיוחד ליד בידיה, קטן מאוד, שגם בער הבוקר, לשם יצאה ישר מכלית וסגירת המהלך.

בני אלבז: הדרך של הפעלת המח"טים היא דרך מעולה, לדעתי.

בני אלבז: מה שעושה ראש מועצת אורנית ומה שעושה ראש מועצת שומרון זו הדרך.

שלומי לנגר: בני, כמה הם יכולים לעשות לנו טובה?

בני אלבז: הם עושים הרבה.

בני אלבז: אני רוצה להגיד לך שהשריפות באזור שלכם פחתו בצורה אדירה.

יעל גרמן: אנחנו לא מתווכחים.

יעל גרמן: בני, אני רוצה שתתייחס לעניין של צו אלוף.

בני אלבז: אני מגיע לזה.

בני אלבז: השריפות שהיו באזור הזה ירדו בצורה אדירה, עם הקמת תחנת קלקיליה שהיא תופעל באופן רשמי אתם תראו שיש פה עוד ירידה אדירה.

בני אלבז: חוץ מזה אמרתי שהקבלן צמוד 24 שעות ביממה לשטח, אני אישית עבדתי בערב ראש השנה עד שעה חמש באזור בידיה על סגירת ארבעה אתרים, וביום שישי לפני כן עד שעה ארבע וחצי, אני אישית פיקחתי והייתי שם עם הקבלנים שלנו כדי ליצור מצב שאתם בחג תשבו בשקט, שתהיה לכם הרגשה טובה.

יעל גרמן: קודם כל זה נהדר.

יעל גרמן: בני, צו אלוף, אני מבקשת תשובה לצו אלוף, יש או אין.

יעל כהן-פארן: סליחה שנייה, בידיה זה שריפת פסולת או מפחמות?

בני אלבז: שריפת פסולת.

בני אלבז: היו שם ארבעה אתרים שסגרנו אותם בערב חג ובערב ראש השנה.

בני אלבז: היום בבוקר גם היה, אמרתי, אתר קטן והיום ניגשו אליו וסגרו אותו.

בני אלבז: אנחנו רוצים עכשיו גם לפתור את הבעיה של אורנית, יש לנו בשבוע הבא סיור גדול.

יעל גרמן: בני, צו אלוף.

יעל גרמן: תתייחס.

בני אלבז: צו אלוף, אין לנו בעיה עם צו אלוף.

בני אלבז: צו אלוף אצלנו יותר קל לממש ולהגיע, הבעיה היא כוח אדם.

בני אלבז: לנו במינהל האזרחי יש חוסר כוח אדם אדיר.

בני אלבז: אנחנו מגישים הצעת מחליטים בממשלה להגדיל את נושא כוח האדם של המינהל האזרחי.

בני אלבז: עם 200 איש לא יכולים לטפל בסדר תעדוף מסוים בכל מיני תחומים.

יעל גרמן: זאת אומרת יש צו, אין אכיפה.

בני אלבז: יש צו, יש אכיפה רבה מאוד של יחידת הפיקוח בכל התחומים, בשטחי סי את כמעט לא תראי שום פעילות.

בני אלבז: היחידה שלי, יחידת דוד, תפסה עד היום, השנה הזאת, 130 משאיות עם פסולת שהוחרמו.

בני אלבז: אתם יודעים מה זה להחרים משאית כזאת?

בני אלבז: משאית עם חבר'ה של פשע מאורגן, עם מערכת שלמה?

בני אלבז: לקחת משאית ולהחרים אותה, לא ליום, לחודש או לשבועיים או לשלושה שבועות, קשה ביותר.

קריאה: בני, למה במעברים אתם פרוסים - - -

בני אלבז: אנחנו כמעט פרוסים בכל המעברים.

יעל גרמן: אנחנו רוצים להמשיך בסבב, יהיו לנו עוד הרבה דיונים.

בני אלבז: אני חייב לעזוב, אני אשמח לשאלה קצרה.

יעל גרמן: לא, אני לא מאפשרת.

בני אלבז: אגב, באורנית, ברגע שהיה מכפר קאסם שעברו לכיוון אורנית אנחנו שמנו שם יחידת דוד, היום אף משאית לא עוברת שם.

בני אלבז: זה לפי בקשתו של ראש המועצה.

יעל גרמן: בני, תודה רבה.

בני אלבז: תודה רבה לכם.

יעל גרמן: אנחנו מדברים פה על הרבה מאוד נושאים.

יעל כהן-פארן: יעל, אם אפשר לפני שבני הולך.

יעל כהן-פארן: אם אפשר להוציא את זה, יעל, זו הצעה שלי לוועדה, לבקש מהמינהל, לבקש מבני, הוא אומר שיש ירידה ושתופסים במעברים, לקבל נתונים.

בני אלבז: צירפתי לך את זה עכשיו.

בני אלבז: המצאתי לך חוברת על כל המהלך.

יעל גרמן: יופי.

יעל גרמן: תודה רבה, בני, כיוונת לדעת גדולים.

בני אלבז: תודה רבה, שנה טובה לכולם.

יעל גרמן: אנחנו מבינים שמעבר לנזק הנורא שיש לבריאות, לאיכות הסביבה, יש פה, למעשה, אינטרס כלכלי מאוד מאוד ברור.

יעל גרמן: לכן אני שמחה, דרך אגב, שהמשטרה נמצאת כאן מפני שמדובר גם בעבריינים, בעולם תחתון, אולי אפילו בפשע מאורגן, שקשור בין המרכז לבין הצפון, לא בטוח, יכול להיות שהם מחלקים את האזורים ביניהם, פעם זה היה באשפה שהם חילקו.

יעל גרמן: מדובר פה בסופו של דבר באינטרס כלכלי ואני מבקשת ממוטי פרנקו, ששלח לי אתמול בלילה סרטון, אני לא יודעת אם נוכל להראות אותו, אבל אני מבקשת שתספר על מה אתה עושה, אני מבינה שיחד עם ראש עיריית לוד.

מוטי פרנקו: מוטי פרנקו, חבר מועצה מבאר יעקב.

מוטי פרנקו: אנחנו סובלים, שלוש הערים, לוד, רמלה ובאר יעקב, יש כפר לא מוכר באזור המשולש שלנו שנקרא דהמש, זה כמה עשרות משפחות, יושבים על קרקע פרטית, אבל זה לא שייך לאף רשות מקומית, זה נמצא בבג"צ, אבל הבעיה שלנו של זריקת פסולת ושריפה, גם המון פעמים בעירה פנימית.

מוטי פרנקו: אני מכיר אצלנו ביישוב, בבאר יעקב, תושבים בשכונת חתני פרס ישראל, שפשוט עוזבים את השכונה, עוברים מגורים.

מוטי פרנקו: ילדים שלא יכולים לנשום, כל מה שתיארו פה החברים, פשוט ברמה מזעזעת.

מוטי פרנקו: ראש עיריית לוד, איש מקסים, יאיר רביבו, רתמתי אותו לראות את העניין הזה, הוא הרשות הכי קרובה מוניציפלית לשטח הזה ופשוט מצאנו פתרון.

מוטי פרנקו: אני רוצה לתת לכם גם אפשרות איך מוצאים את הפתרונות, כי יש פה את כל המשרדים וחברי הכנסת וחברות הכנסת, שבאמת תודה רבה, בסוף הפתרון לפעמים הוא מתחת לפנס.

מוטי פרנקו: אנחנו המתנו בשטח, נסענו כמה וכמה פעמים וראינו את המשאיות מגיעות.

מוטי פרנקו: בעל המשאית לא מפחד, הוא פשוט מחזיק נייר, שלחתי אותו לחברת הכנסת גרמן, נייר פיקטיבי שבו הוא קיבל אישור הטמנה, רשות לזריקת פסולת.

יעל כהן-פארן: שם?

מוטי פרנקו: כתוב לו 'תל חיו', אין אתר הטמנה כזה.

מוטי פרנקו: הנהג לא נבהל בכלל, הוא אמר: בבקשה, הנה הדף.

מוטי פרנקו: הביא את הדף.

מוטי פרנקו: אני מדבר איתכם כשמשטרה איתנו ביחד ופקחים של הרשות המקומית וראש העיר ואני הייתי שם והוא לא נבהל.

מוטי פרנקו: הוא לא נבהל בצדק כי יש לו אישור.

מוטי פרנקו: מישהו עושה פה קופה פעמיים, הלקוח שילם, מישהו הנפיק לו תעודה פיקטיבית, הנהג לא מפחד כי הוא מחזיק תעודה, הוא אומר לך: אני רק נהג.

מוטי פרנקו: אני מדבר איתכם על דאבל טריילר, שאם שוקלים אותו – אגב, כל יום עשרות כאלה.

מוטי פרנקו: אז מה עשינו?

מוטי פרנקו: קודם כל ראש העיר, ביוזמה מטורפת, כי זה לא השטח שלו, הוא לקח פה החלטה מדהימה.

מוטי פרנקו: הוא חילק את תאי השטח האלה, גידר אותם, הוא ניקה תא שטח אחרי תא שטח ופשוט יותר קשה לזרוק אשפה במקום יותר נקי, זה אחת.

מוטי פרנקו: שתיים, הוא שם מצלמות באזור שמחוברות למוקד צופה רואה שלו וכל תנועה – כסף גרושים, מצלמה שעולה מאות דולרים ורואה משאית והיא מקפיצה את המוקד.

מוטי פרנקו: המוקד מגיע תוך כמה דקות.

מוטי פרנקו: הנהג אמנם לא נבהל, אבל מישהו מונע ממנו, הוא יוצא כמו שהוא הגיע ובמשך חמישה שבועות, touch wood, אין שריפות שם.

מוטי פרנקו: יש אשפה, הם באים לשם בלילות והכול, אבל אין שריפות, פשוט עיריית לוד מקפיצה את השיטור העירוני ואת הפיקוח העירוני והכול.

מוטי פרנקו: ואני אומר לכם, אנחנו מבאר יעקב משתפים איתם פעולה ומקפיצים, וזאת דוגמה פשוטה איך פעם אחת מאתרים את המקומות האלה, קודם מיפוי, אחר כך את כל התהליך של משרד המשפטים והמשרד לבטחון פנים וכל איגום המשאבים שיש בשולחן, מחובר.

מוטי פרנקו: זה יכול לתת את הפתרונות.

מוטי פרנקו: אני אומר לכם שאם זה יישאר ברמת דיונים בכנסת, וזה הכי חשוב, כי שם אתם מקבלים את ההחלטות, משם יכולה לצאת בשורה.

מוטי פרנקו: אם אתם לא מבינים מה המשמעות, אל תגידו רק סרטן, אנשים עוזבים מגורים, אנשים נחנקים, אי אפשר לנשום.

מוטי פרנקו: אי אפשר לנשום.

מוטי פרנקו: זה ברמה של לא סיור באוטובוס, אני מזמין אתכם לדהמש, ויוסי, היטבת לתאר, זה פשוט אסון אקולוגי בתוך הערים.

מוטי פרנקו: תודה רבה.

יעל גרמן: תודה רבה, מוטי.

יעל גרמן: כן, בבקשה.

איציק אזרי: לי קוראים איציק אזרי, אני תושב מתן, מועצה אזורית דרום השרון, אחד היישובים בין הכפרים הערבים ובין הקיבוצים והחקלאים.

איציק אזרי: אני מתמודד למועצה אזורית דרום השרון להיות ראש הרשות ואני רוצה להביא לכם פן אחר קצת.

איציק אזרי: התואר השני שלי זה בניהול מצבי חירום ואסון.

איציק אזרי: אנחנו נמצאים כרגע במצב חירום לאומי, כל אחד פה נגע בנקודה קטנה וההתייחסות לזה צריכה להיות ככה.

איציק אזרי: אי אפשר שמשרד אחד ייקח על עצמו את כל המשימה הזאת, בטח לא המשרד להגנת הסביבה שחסר בתקציבים.

איציק אזרי: אנחנו נתקלים במשימה שהיא מעבר לקו הירוק, בתוך הקו הירוק, היא חוצה גבולות.

איציק אזרי: השריפות האלה כבר גבו מחיר של חיי אדם, גבו רכוש, פוגעים בנו בבריאות וכשאנחנו מציגים את זה כדבר בריאותי אז כולם אומרים: אוקיי, סבבה, דבר בריאותי, תתרגל, נטפל בזה.

איציק אזרי: צריכה להיות פה ראייה מערכתית שמטפלת בזה והראייה עובדת על ארבעה פרמטרים.

איציק אזרי: אחד זה מוכנות והמוכנות צריכה להתחיל מהחינוך, הן בבתי הספר, הן במגזר, הן אצל החקלאים, חינוך מ-א' עד ת'.

איציק אזרי: כמו שאמר הבחור פה, הסברה, הסברה בכל הרמות.

איציק אזרי: היא לא נמצאת, לא - - -

שלומי לנגר: אתה יודע כמה זמן לא קראו לי בחור?

איציק אזרי: ראש מועצת אורנית.

איציק אזרי: תיהנה מזה.

איציק אזרי: הדבר השני זה, אמרתי, חינוך של חקלאים.

איציק אזרי: החקלאים צריכים לדעת שהם מטפלים בפסולת.

איציק אזרי: הם יצרני הפסולת הגדולים, הם יצרנים וצריך לתת להם כלים לטפל בזה.

איציק אזרי: זה שלב המניעה.

איציק אזרי: כדי למנוע את הפסולת צריך לטפל בה.

איציק אזרי: אף אחד לא דיבר פה על הטיפול בפסולת.

איציק אזרי: אני יכול לאכוף, אני יכול לעשות מה שאני רוצה, איך אני נותן לאזרח הקטן שמשלם, או איך אני נותן בסוף הדרך לראש הרשות או למפני הפסולת לטפל בפסולת.

איציק אזרי: הרי בקבוקים, כמו שדיברנו, בקבוקים קטנים, אין כמעט, הם לא נמצאים בפסולת, כי מישהו מטפל בהם בתהליך.

איציק אזרי: אז לייצר את אותו אינסנטיב שיטפלו בזה.

איציק אזרי: זה המניעה.

איציק אזרי: השלב השלישי זה התגובה.

איציק אזרי: נעשה פה, בני, אתה יזמת את הנושא של התצפיתנים?

איציק אזרי: אז תצפיתנים שמזהים את השריפה בזמן שהיא קורית ומגיבים בזמן אמת.

איציק אזרי: מחברים את זה לכב"ה ולמד"א ולשיטור, לפני שהשריפה פורצת והופכת להיות שריפה גדולה לכבות אותה, צריך לכבות את השריפה הזו.

איציק אזרי: הדבר השני, צריך לפנות משם את הפסולת, כמו שאמר פה הבחור מלוד ובאר יעקב.

יעל גרמן: מוטי.

איציק אזרי: מוטי.

איציק אזרי: לפנות.

איציק אזרי: איפה שיהיה הכול נקי לא יזרקו פסולת, איפה שיהיה מלוכלך יבוא עוד מישהו ויזרוק עוד פסולת.

מוטי פרנקו: אגב, הפינוי המלא זה 50 מיליון שקל.

מוטי פרנקו: המדינה לא לוקחת את ה-50 מיליון שקל.

מוטי פרנקו: הוא אומר שהוא מוכן לקבל את החלק הזה ללוד, הוא מוכן לקלוט, הוא אומר שהוא לוקח את האחריות על השטח, רק תפנו לי את ה-50 מיליון שקל האלה.

מוטי פרנקו: הוא לא יכול לפנות את זה.

איציק אזרי: הדבר האחרון, בסוף אנחנו משלמים בשיקום, אם זה שיקום בבריאות, אם זה שיקום בביטחון, אם זה שיקום במערכת היחסים עם המגזר השכן החקלאי וההתיישבות וכל אחד בינו לבין עצמו, אנחנו נמצאים במלחמה מיותרת על שריפות שפוגעות בכולם.

איציק אזרי: אז הדבר האחרון זה השיקום, השיקום זה המשאבים.

איציק אזרי: בלי לפגוע באף משרד פה, לא במשרד להגנת הסביבה ולא בוועדה, ואני שמח שיש ועדה שמכילה גם את כל חברי הכנסת ואת כל המערך הפוליטי שלנו, כי זה מצב חירום לאומי וככה צריך להתייחס לזה, אם אתם תיקחו ותעבירו את זה הלאה וייקח משרד ויתכלל את זה, משרד ראש הממשלה, וייתן גם למשרד להגנת הסביבה שהוא יוביל את התהליך, חברים, תוך שבוע, שבועיים, חמישה שבועות, העסק נגמר.

יעל גרמן: אני רושמת את זה.

יעל גרמן: תודה.

יעל גרמן: ג'מילה.

יעל גרמן: תציגי את עצמך.

ג'מילה הרדל ואכים: אני עורכת דין ג'מילה הרדל ואכים מעמותת 'אזרחים למען הסביבה'.

ג'מילה הרדל ואכים: אני חושבת שאני ודב פה שני הכי ותיקים שמלווים את הבעיה הזאת כבר שנים.

דב חנין: יותר מדי שנים.

ג'מילה הרדל ואכים: כן, יותר מדי שנים.

ג'מילה הרדל ואכים: בישיבה מ-2009, כשיזמנו והצגנו רשימה ארוכה של אתרי פסולת פיראטיים ורשימת שריפות בגליל המערבי, הוועדה החליטה שתוקם ועדה בין משרדית של המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות, משרד הפנים, שתדון בפתרונות לבעיה ותטפל בבעיה.

ג'מילה הרדל ואכים: הוועדה הזאת לא הוקמה עד היום.

ג'מילה הרדל ואכים: היו עוד ועוד ועוד ישיבות בכנסת והנה הוקמה עוד ועדת משנה ספציפית לנושא הזה ומה שאנחנו רואים בשטח זה רק החמרה.

ג'מילה הרדל ואכים: אני עוקבת אחרי הנושא ורואה, הבעיה עוברת ממקום למקום ויש כשל.

ג'מילה הרדל ואכים: כשיש כשל צריך פשוט לחשוב איך הרגולטור מתערב.

ג'מילה הרדל ואכים: זה לא חייב להיות בחקיקה, יש הרבה מנגנונים.

ג'מילה הרדל ואכים: לכולם יש הרבה רעיונות מה עושים פה, איך מטפלים בכשל הכלכלי, איך מטפלים בכשל של הרשויות המקומיות, אבל בסוף זה נשאר בתוך הוועדה.

ג'מילה הרדל ואכים: כשאין ועדה עם סמכויות שיכולה באמת להפעיל מנגנון מסוים לטפל בבעיה זה לא יתקדם, אנחנו נשב עוד כמה חודשים פה ועוד שנה ועוד שנתיים ונמפה מפגעים.

יעל גרמן: מה את מציעה, ג'מילה?

ג'מילה הרדל ואכים: דבר ראשון, להקים את הוועדה הזאת, ועדה של אנשים מוסמכים.

יעל גרמן: בין משרדית?

ג'מילה הרדל ואכים: כן.

ג'מילה הרדל ואכים: משרד הפנים, למשל, הוא לא פה, הוא לא קיים, כבר שנים מנסים לערב אותו.

יעל גרמן: הוא פה.

ג'מילה הרדל ואכים: כי הכשל המרכזי פה הוא בהתנהלות של הרשויות המקומיות.

ג'מילה הרדל ואכים: לא רק רשויות ערביות, אגב, יש פה נציגה של נתניה למשל, גם שם יש רשות יהודית חזקה, אבל יש כשל מאוד גדול בניהול בעיות הפסולת ביישוב.

ג'מילה הרדל ואכים: רשויות ערביות כמובן, זה חלק מהמכלול הגדול של הבעיות בתוך הרשויות הערביות, שרוב משרדי הממשלה מעדיפים להתעלם ממה שקורה שם בפנים בתוך הרשויות כל עוד זה לא יוצא החוצה ומתחילים לנשום את הרעל שיוצא משם אז לא מתערבים.

ג'מילה הרדל ואכים: הבעיה של העבריינות היא חלק מהבעיה פה, המשטרה בוחרת שלא להתערב בזה.

ג'מילה הרדל ואכים: אפילו הפקחים של המשרד להגנת הסביבה לפעמים לא יכולים ולא מוכנים להתעמת עם העבריינים, ובצדק.

ג'מילה הרדל ואכים: פקח שהוא לא חמוש, אבל גם אם הוא חמוש, הוא לא רוצה להתעמת עם עבריינים ובלי ההתערבות של המשטרה הכחולה לא יקרה פה כלום.

ג'מילה הרדל ואכים: דבר נוסף, מאוד קטן, אבל גם מאוד חשוב, בפרקטיקה של הטיפול שלנו כאזרחים וכמי שמייצגת אזרחים בטיפול בבעיות כאלה, זה חוסר שיתוף הפעולה של המשרד להגנת הסביבה.

ג'מילה הרדל ואכים: כבר אמרתי לישראל באופן אישי ואני אומרת פה גם בפני הוועדה, אנחנו לא מקבלים שום שיתוף פעולה מהמשרד להגנת הסביבה, לא ברמת ההנהלה של המחוזות ולא ברמה של המשטרה הירוקה.

ג'מילה הרדל ואכים: בישיבות האלה אנחנו מקבלים הרבה הבטחות, אחר כך כשחוזרים הביתה ורוצים לקבל שיתוף פעולה של קבלת מידע, למשל, שיכול לעזור לנו – אני אספר לכם דוגמה קטנה.

ג'מילה הרדל ואכים: במקומות שבהם הצלחנו לחסל אתרים כאלה קרה אחד משניים, או שנקטנו בהליך משפטי אזרחי מטעם התושבים, או שהתחלף ראש רשות וכמובן נבחר ראש רשות שיודע לנהל את הרשות, וזה קרה הרבה פעמים, אבל האכיפה האזרחית, אנחנו כל פעם רואים מחדש שהיא מאוד חזקה והרבה פעמים עוזרת הרבה יותר מהר מהחקירות והשימועים המתמשכים והאין סופיים של המשרד להגנת הסביבה, אבל בשביל לעשות אותה צריך גיבוי ושיתוף במידע של המשרד להגנת הסביבה ואת זה אנחנו לא מקבלים מהמשרד להגנת הסביבה.

ג'מילה הרדל ואכים: אפילו, למשל, לקבל העתק של צו ניקוי שהמשרד הוציא, או התראה שהוא הוציא נגד ראש רשות מסוימת, עם המידע הזה אנחנו יכולים לעשות אכיפה אזרחית, ואת זה אנחנו לא מקבלים מהמשרד.

יעל גרמן: תודה.

יעל גרמן: נציג עמותת רגבים.

חזי אייל: קודם כל מאוד נהניתי לשמוע את הדברים של חבר הכנסת חנין.

חזי אייל: הצטרפנו היום לסיור שהחלק המשמעותי ביותר שלו היה סביב אזור התעשייה של ג'לג'וליה, ירדנו מהכביש באיזה שהיא פנייה לא חוקית, לא משולטת, לא ברור בכלל איך הפנייה הזאת בכביש קיימת.

חזי אייל: נסענו שם, ראינו שתי פירוקיות רכב, לא חוקיות, שמזהמות את הקרקע, שמסכנות את הבטיחות שלנו בכבישים.

חזי אייל: המשכנו לאורך שטח חקלאי שהגידול המשמעותי ביותר בו זה מבני תעשייה לא חוקיים.

חזי אייל: הגענו בסוף גם לפגר של כבש שהושלך שם בצורה לא חוקית.

חזי אייל: אני לא מזלזל חלילה בריח או בפגר או בהשלכה שלו.

חזי אייל: מה שאני בא להגיד בצורה פשוטה זה שיש אזורים שיש חוסר אכיפה מוחלט ואפשר לעשות מה שרוצים.

חזי אייל: אנחנו לא יכולים להתחיל לאכוף רק בעיה אחת נקודתית.

חזי אייל: יש חוסר אכיפה מוחלט באזורים מסוימים ובאזורים האלה חייבים לבוא ולחזק את האכיפה.

חזי אייל: כששמעתי את רשימת החוקים של חבר הכנסת חנין, נפלא, יש פתרונות, אם רק רוצים ברמת המחוקק כמעט לכל בעיה שיש, לכל בעיה שצריך, פשוט מישהו צריך להחליט שגם משתמשים בחוק וגם אוכפים אותו.

חזי אייל: זה מה שאמרו, איפה שאין אכיפה אז משפחות פשע, מתחיל בלגן, הזיהום עולה, אי אפשר לעצור את הדברים.

חזי אייל: ההחלטה שלנו צריכה להיות צעד אחד אחורה, לאכוף.

חזי אייל: ויש יכולת לאכוף, צריך לבצע את האכיפה ולא להתחבא מאחורי כל מיני טרמינולוגיות, פשוט לאכוף.

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: יניב, לפני שאתה תדבר ואתה תדבר לפני המנכ"ל, אני מבינה שיש כאן נציג או נציגה של עיריית נתניה?

טל פרנקל: אני פעילת סביבה ותושבת נתניה.

טל פרנקל: אני יכולה להגיד שלתדהמתי, אנחנו עוסקים בשריפות הפסולת – בזמנו אנחנו גם בנתניה סבלנו מריח של שרוף בלילות שישי שבת ואמרו לנו תמיד שזה מחוץ לעיר, שריפות גזם, כל מיני סיפורים כאלה ואחרים.

טל פרנקל: בסופו של דבר הקמתי איזה שהוא חמ"ל של תושבים ובעקבות דיווחים הגעתי וצילמתי בשידור חי ממש שריפות פסולת במרכז העיר.

יעל גרמן: פיראטיות כמובן.

טל פרנקל: פיראטיות, בשטח ענקי שכורים אותו, גם כן בצורה לא חוקית, גורסים שם, עושים שם גם מה שלא רוצים, גם מבחינה לא חוקית.

טל פרנקל: קראתי לרשויות, להתרשמותי האישית לא נראה לי שהם מאוד הופתעו.

טל פרנקל: הם הגיעו לשם, זה היה פעמיים, הצלחתי אפילו לתעד באותו מקום בימים נפרדים.

טל פרנקל: היה גם סיפור שלם של כיבוי אש שלא רצו להתערב בשריפות ואחר כך פנינו אליהם וכן יצרנו קשר והיום הם באמת הרבה יותר שיתופיים איתנו.

טל פרנקל: אני חושבת שהמענה הכי רציני, אני יכולה להגיד, היה מכיבוי אש.

יעל גרמן: שבאופן וולונטרי עושים את זה.

טל פרנקל: בשריפה הראשונה והשנייה, אנחנו סובלים ממפגעי אזבסט, ואמרתי אוקיי, אנחנו רואים עשן, בואו תעשו משהו, כי יכול להיות שיש אזבסט בתוך השריפה, אז הם אמרו: אנחנו לא מטפלים, אין כרגע סיכון לחיי אדם אז אנחנו לא מטפלים, שהעירייה תביא שופל ותכסה את הדברים האלה בחול.

טל פרנקל: זה היה פעמיים, בשני ימים שונים, שכיבוי אש בכלל לא הסכימו להתערב.

טל פרנקל: באותם ימים התקשרתי גם למוקד של הגנת הסביבה ואמרתי להם: אני נמצאת בנתניה, יש תא שטח, אני מבקשת שיגיע מישהו משלכם כי אנחנו יודעים שיש אזבסט מפוזר בכל העיר, כולל אזבסט שרוף, בואו תבדקו.

טל פרנקל: כרגע יש עשן שמסכן אנשים.

טל פרנקל: במשרד להגנת הסביבה אמרו לי: אוקיי, מחר נעביר את זה.

טל פרנקל: למי תעבירו?

טל פרנקל: לא יודעים.

טל פרנקל: היום יגיע מישהו?

טל פרנקל: לא יגיע אף אחד כרגע.

טל פרנקל: עם מי אפשר לברר אחר כך מה קרה עם זה, האם טיפלו?

טל פרנקל: אין לי מושג, אפילו לא היה שֵם.

טל פרנקל: וזה לא פעם ולא פעמיים.

טל פרנקל: גם באכיפה של כל שריפות הפסולת ואחר כך מפגעי האזבסט הרבים שגילינו בעיר אנחנו לא קיבלנו שום מענה מהמשרד להגנת הסביבה.

טל פרנקל: היום, אפרופו, בנושא של גריסת האזבסט, זה גם משהו שהוא לא חוקי, הוא לא אמור להיות, כל הנושא של טיפול בפסולת, ככל שהיא יותר רעילה, אנחנו עולים מדרגה גם מבחינת העבריינות כי יותר שווה להם במקום לקחת את זה לאתרים מוסדרים פשוט להשליך את זה ולטפל בזה בשיטות היצירתיות שלהם.

טל פרנקל: אז היום מגרסות האזבסט עדיין גורסות אזבסט, מזהמות את כל סביבת נתניה, כולל כביש 2.

טל פרנקל: אנחנו נמצאים באמצע שכונת מגורים עם פסולת גרוסה של אזבסט שדגימת ניטור אוויר העלתה שיש סיבי אזבסט באוויר.

טל פרנקל: אנחנו ישבנו כבר עם מר דנציגר ועם כל צוות משרדו ובדיקה שהיא אפילו לא מתאימה הראתה שיש סיבים, זאת אומרת שלמרות שהשטח שם עדיין מצאנו באוויר סיבים ועדיין השטח הזה חודשים נמצא ככה אחרי ש - - -

יעל גרמן: לא מטופל.

טל פרנקל: לא, זה שנים נמצא ככה.

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: אחרון לפני המנכ"ל, מי?

ארז קנדיוטי: שמי ארז קנדיוטי, מושב שער אפרים, חבר בעמותת 'אזרחים למען אוויר נקי'.

ארז קנדיוטי: שלושה נושאים שאני רוצה לדבר עליהם, קצרים מאוד מאוד.

ארז קנדיוטי: בני לא נמצא כאן, וחבל, אבל אנחנו שומעים את בני כבר לפחות שנתיים, מרגע שאנחנו נמצאים ולפי מה שבני אומר כאילו אין בעיה ומבחינתנו זה יפה כל מה שבני עושה, יחד עם זאת אתה שומע אותו ואתה אומר מה אנחנו יושבים פה?

ארז קנדיוטי: מה אנחנו עושים פה?

יעל כהן-פארן: הכול טוב.

יעל כהן-פארן: יש תכניות - - -

ארז קנדיוטי: חשבתי שרק אני מרגיש כך, אני שמח שאת שותפה.

ארז קנדיוטי: הדבר השני שאני רוצה פה לומר זה שלא קיימות, ונגעה בזה גם ג'מילה וגם שימי קצת דיבר על זה, סנקציות לרשויות מזהמות.

ארז קנדיוטי: גם שלומי ציין את זה קודם.

ארז קנדיוטי: לא צריכים להמציא פה את הגלגל בשביל לבוא לרשות שהיא מזהמת וזה בתחום השיפוט שלה ובאמצעים שלה והיא מקבלת על זה כבר כסף מהמדינה, לפקח, היא גובה מסים, על איסוף פסולת, אזור התעשייה שהיינו בו היום, אני כמעט בטוח שהאנשים שם משלמים ארנונה ומס עסקים ומה שזה לא יהיה.

ארז קנדיוטי: אני יכול להגיד לכם, אני ממושב שער אפרים, ליד קלנסואה, לכל העסקים שם יש רישיון, אבל הם לא מקבלים לאיסוף פסולת.

ארז קנדיוטי: הם מתארגנים בעצמם, שמים איזה שהיא מכולה וכמאמר המשפט האחרון מכבה את האור, האחרון זורק גפרור הולך הביתה, למחרת המכולה ריקה, אין שום בעיה.

ארז קנדיוטי: אין פינוי פסולת במקומות האלה.

ארז קנדיוטי: בתחום השיפוטי של קלנסואה יש 20,000 תושבים.

ארז קנדיוטי: זה אולי לא נראה לכם, אבל 20,000 תושבים ואין כמעט איסוף פסולת שם, זה ממש רנדומלי.

ארז קנדיוטי: בן אדם שאתה לא נותן לו פתרון קצה, הוא הולך לפינה בחצר, עושה ערימה קטנה, מדליק וזה שורף ככה כמה שעות טובות, אם לא 24 שעות, ואז השכן אומר: אה, אתה הדלקת, בוא אני גם אשים.

ארז קנדיוטי: ככה זה עובד, הדברים האלה.

ארז קנדיוטי: הדבר האחרון, יש פה נציג מהמשטרה, אני אשמח אם הוא יגיב על העניין הזה, אני מתנדב 24 שנה במשטרת ישראל ובמג"ב, 'מתמידי סיור כפרי', אני חושב שהמשטרה, כמו שהיא עושה ביקורות, נקודות ביקורת, וגם אני עושה אותן מדי פעם עם שוטרים, לרישיונות, לתעודות משלוח, לכל מיני דברים כאלה, צריכה, לפחות באזור שלנו, אזור השרון והשומרון, לעשות קצת יותר פיקוח לאן נוסעות המשאיות האלה.

ארז קנדיוטי: אם פה תעמדו ברמזור של כוכב יאיר, אתם תראו שכל חמש דקות עוברים כאן לפחות חמישה פול טריילרים שזה זבל, אין שם משהו אחר.

ארז קנדיוטי: הם נוסעים פה במרחב כאילו אין דין ואין דיין.

ארז קנדיוטי: הבחור פה אמר, תעודות מזויפות, אף אחד לא בודק אותם.

ארז קנדיוטי: וואלה, תגיע למי שהנפיק.

ארז קנדיוטי: עזוב מי שהנפיק, הם לא צריכים את זה, באזור שלנו הם לא צריכים, הם עוברים חופשי ממקום למקום.

יעל גרמן: ארז, ברור, תודה רבה.

יעל גרמן: יניב.

יניב בלייכר: טוב, קודם כל תודה רבה לחברי הכנסת על ההירתמות לנושא ולשימי על האירוח, הוא איתנו מלווה את המאבק מהתחלה.

יניב בלייכר: אנחנו הגשנו נייר עמדה לוועדה, אני מתנצל, אבל הנייר שקיבלתם זה לא נייר העמדה שהגשנו לוועדה, יש גרסה יותר עדכנית עם עוד - - -

יעל גרמן: אז תעבירו.

יניב בלייכר: הוא הועבר לוועדה, הוא נמצא אצלכם.

יניב בלייכר: מה שאצלכם זה לא הנייר הנכון, מה שהודפס וחולק פה זה לא הנייר הנכון.

יעל גרמן: אנחנו נעביר את זה לכל החברים.

יניב בלייכר: אני אעבור מהר על הפתרונות שאנחנו מציעים.

יניב בלייכר: חלק מהדברים נאמרו.

יניב בלייכר: כמובן אכיפה.

יניב בלייכר: אנחנו שמענו מישראל וגם מהשר אלקין שהולכת לקום יחידת אכיפה ייעודית לנושא הזה של שריפות.

יניב בלייכר: דיברתם על 12 או 14 פקחים, אם אני לא טועה, שזה טיפה בים.

יניב בלייכר: זה מצוין, אבל זה טיפה בים על מנת לפקח על כל הנושא הזה.

יניב בלייכר: תחשבו שבמשמרות, יהיו כמה?

יניב בלייכר: שניים-שלושה במשמרת על כל הארץ, זה כלום.

יניב בלייכר: צריך כמובן לתגבר את יחידת הפיקוח של המינהל האזרחי, אמר את זה בני אלבז.

יניב בלייכר: צריך להדק את שיתוף הפעולה בין כל גורמי האכיפה, זה היחידה הייעודית שתקום, המשטרה הירוקה, המינהל האזרחי, משטרת ישראל שלא נמצאת כמעט בתמונה, הרשויות המקומיות, ודיבר פה חבר הכנסת דב חנין על הסמכויות שיש להן והן לא מפעילות אותן.

יניב בלייכר: כנ"ל לגבי איגודי ערים ואיכות הסביבה, ויש לנו גם את יחידת פיצוח של משרד החקלאות.

יניב בלייכר: יש כל כך הרבה גורמי אכיפה שאו שלא עושים את העבודה, או שאין להם כוח אדם לעשות את העבודה, או שהם לא משתפים פעולה ביניהם.

יניב בלייכר: צריך למנוע הובלה של פסולת לאתרים פיראטיים מעבר לקו הירוק.

יניב בלייכר: אמר פה בני אלבז שהם פרוסים בכל המעברים, זה בניגוד למה שנאמר באחד הדיונים הקודמים בכנסת, שהם פרוסים רק ב-15% מהמעברים.

יניב בלייכר: אז אני לא יודע למי להאמין פה, לבני של היום או ל-, אני לא זוכר אם זה היה בני או מישהו אחר בפעם הקודמת.

יניב בלייכר: צריך בכל מה שקשור לאזורי איי ובי, כמו שטופלו המפחמות צריך לפעול גם כאן.

יניב בלייכר: אנחנו מציעים, כמו שאמר ארז, הוא מתנדב במסגרת המשטרה, אנחנו מוכנים, האזרחים, להירתם למהלך הזה.

יניב בלייכר: אפשר להקים יחידות מתנדבים במסגרת משטרת ישראל, שיעשו סיורים בשטח, שייתנו דוחות.

יניב בלייכר: כמו שיש משמר אזרחי או יחידות אחרות גם פה האזרחים יכולים להשתתף.

יניב בלייכר: דבר נוסף זה השתת הוצאות כיבוי אש על בעלי הקרקע.

יניב בלייכר: זה נוהל שהיה קיים עד תחילת השנה, אם אני לא טועה, והוא בוטל בהוראה של השר ארדן.

יניב בלייכר: ברגע שאותו בן אדם ישרוף פסולת בקרקע שלו והוא יקבל את הוצאות כיבוי האש עליו, יכול להיות שהוא יחשוב פעמיים.

יניב בלייכר: טיפול בפסולת, אני לא אכנס לזה, זה נושא בפני עצמו.

יניב בלייכר: צריך כמובן מתקני קצה ותכניות פינוי פסולת ברשויות.

יניב בלייכר: שינוי החקיקה, אני לא אכנס גם לזה, אני רק אומר שאני מסכים עם כל מה שנאמר פה, צריך גם להרחיב את סמכויות האכיפה לנאמני ניקיון, שכל מה שהם יכולים היום זה לדווח על מישהו שזרק פסולת מהרכב, סיגריה בדרך כלל.

יניב בלייכר: נושא ההסברה.

יניב בלייכר: נאמר, צריך לצאת בקמפיין הסברה על נזקי השריפות, בדגש על המגזר הערבי והמגזר החקלאי.

יניב בלייכר: אנחנו קיבלנו הבטחה, פה בכוכב יאיר, באוגוסט 2017, שיהיה קמפיין הסברה, ולא קרה שום דבר עם הדבר הזה.

ישראל דנציגר: לא קיבלת כזאת הבטחה, קיבלת הבטחה שזה יישקל וייבדק האם אפשר לעשות את זה.

יניב בלייכר: נאמר שאם יהיה - - -

ישראל דנציגר: תקבל את ההקלטות מהפגישה.

קריאה: קיבלנו הבטחה למפקחים של בט"ש, שעדיין לא קיבלנו אותם, ויש לנו כרגע, שוטר אחד שיושב כאן לצדי - - -

ישראל דנציגר: בסדר, זה משהו אחר.

קריאה: ואם - - - שריפה בשטח, מגדרה עד חדרה אין מי שיאכוף אותה.

קריאה: הוא עושה עבודת קודש, אבל הוא יחיד על כל השטח והוא פה.

יעל גרמן: אוקיי.

יעל גרמן: יניב.

יניב בלייכר: אני אדלג לשיתוף פעולה ישראלי-פלסטיני.

יניב בלייכר: אם יש שיתוף פעולה ביטחוני למה שלא יהיה שיתוף פעולה סביב הנושא הזה?

יניב בלייכר: למה שאותו אתר פסולת בקלקיליה, שכמו שאמר יוסי דגן, מרעיל גם את תושבי קלקיליה, או אותו אתר שנמצא על הגבול, שלא ברור אם זה שטח איי, שטח בי, שטח סי.

יניב בלייכר: צריך לשתף פעולה פה, צריך לאסוף נתונים ומגמות לאורך זמן, מה כמות השריפות, איפה השריפות מתרחשות, נתונים מתחנות ניטור שהן באזור, להקים מערך של תחנות ניטור ספציפיות לנושא של שריפות, כי התחנות שיש היום גם לא פרוסות - - -

יעל כהן-פארן: הן של תחבורה.

יניב בלייכר: וגם אלה שפרוסות זה תחבורה, הן לא רלוונטיות.

יניב בלייכר: צריך גם לעשות דיגומי אוויר וקרקע, צריך לאסוף נתונים על המצב הבריאותי.

יניב בלייכר: נמצאת פה נציגת משרד הבריאות, אני לא יודע אם הנתונים האלה קיימים, אם הם נאספו, כדאי אולי לשמוע את ההתייחסות שלה.

יעל גרמן: אנחנו היום לא נספיק, יהיו לנו עוד הרבה ישיבות.

יניב בלייכר: האם הנתונים האלה קיימים, לא קיימים.

יניב בלייכר: עוד משהו, יש הרבה שטחים מתים, זה לא נאמר, בין היישובים.

יניב בלייכר: מועצה אזורית דרום השרון אומרת שזה שייך לג'לג'וליה, ג'לג'וליה אומרת שזה שייך לדרום השרון, מטילים את האחריות אחד על השני.

יניב בלייכר: איגודי ערים לאיכות סביבה זו בעיה בפני עצמה.

יניב בלייכר: יש לנו, למשל, את איגוד ערים המשולש הדרומי, שמורכב רק מרשויות חלשות.

יניב בלייכר: אין לו רצף טריטוריאלי, דרום השרון נמצאת באמצע, קלנסואה לא מחוברת לטירה שלא מחוברת לכפר קאסם, שלא מחוברת לג'לג'וליה.

יניב בלייכר: אנחנו מרגישים גם שאין שקיפות, הפעילות שלהם לא משוקפת אלינו, אל האזרחים, אני לא יודע אם היא משוקפת בכלל לרשויות המקומיות שמרכיבות אותם.

קריאה: אתם לא יודעים מה קורה שם.

יניב בלייכר: לא יודעים מה קורה שם, לא יודעים כמה דוחות, לא יודעים מה הפקחים עושים, לא יודעים אם כן מפנים פסולת, לא מפנים פסולת.

יניב בלייכר: חיזוק מוקד החירום של המשרד להגנת הסביבה.

יניב בלייכר: המוקד לא מתפקד כמו שצריך, גם אין לו כוח אדם, אבל גם אנחנו מרגישים שהיכולות המקצועיות שלו הן לא מספיקות.

יניב בלייכר: הממשק בין המוקד לגופי האכיפה בשטח לא מספיק טוב.

יניב בלייכר: אנחנו מבקשים שהם גם יבצעו מיקוד של מוקדים קבועים של שריפות ויעבירו את הטיפול בהם בשטח ליחידת האכיפה הייעודית שעומדת לקום או לכל מי שצריך ושיפרסמו דוחות תקופתיים מפורטים על כל האירועים שנקלטו במוקד.

יניב בלייכר: אנחנו היום מתקשרים, אנחנו לא יודעים אם זה כן מתועד, לא מתועד.

יניב בלייכר: אם יש אירוע אחר, דרך אגב, מתהפכת עכשיו מכלית אמוניה באיזה כביש, אנחנו מתקשרים, אם בכלל מישהו עונה לנו אומרים לנו: אנחנו באמצע אירוע, תתקשרו עוד חצי שעה.

יניב בלייכר: זה לא מוקד חירום, סליחה, מבחינתי גם צמיגים שנשרפים, כמו שהיה אתמול, וחונקים את אורנית, זה אירוע חירום ולא אכפת לי שכרגע התהפכה מכלית עם אמוניה בלא יודע איפה.

יניב בלייכר: אז אלה הנקודות העיקריות.

יניב בלייכר: כמובן צריך לשקם את הקרקעות, אבל זה כבר נושא בפני עצמו.

יניב בלייכר: אלה עיקרי הדברים.

יעל גרמן: טוב, לא נעבור על הכול.

יעל גרמן: קודם כל תודה רבה.

יעל גרמן: יושבים כאן סביב השולחן ולא סביב השולחן, בשוליים, משרדי ממשלה שהייתי רוצה לשמוע אותם, לא נספיק היום.

יעל גרמן: אנחנו נשמע את מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, שלמעשה מרבית הטענות הופנו כלפיו, אני מקווה שהוא יוכל להשיב לנו על כמה דברים.

יעל גרמן: אני כן הייתי רוצה שבאופן ספציפי תתייחס לבקשה, גם אם לא הייתה הבטחה, ליציאה לקמפיין מסודר, למודעות לכל הנושא, וגם שתתייחס למה שכרגע יניב דיבר עליו וזה מוקד החירום של הגנת הסביבה שעלה גם בדבריה של תושבת נתניה, טל, שלמעשה תיארה מצב עגום.

יעל גרמן: כמובן תתייחס לכול ולאחר מכן אני אסכם את הדיון להפעם ואנחנו נקבע לוחות זמנים מסודרים לשאר הדיונים.

ישראל דנציגר: קודם כל, אני חושב שאמרתי את זה בעבר ואני אגיד את זה עוד פעם, אנחנו עוסקים במכת מדינה חמורה מאוד.

ישראל דנציגר: היא חמורה מאוד בחיי אדם, גם בבריאות, גם במוות מוקדם וגם בהיבטים כלכליים ולכן כל כותרת היא תמיד תהיה פחות, טרור, מלחמה, הכול נכון, זה אירוע מהחשובים ביותר שצריך לטפל בהם במדינת ישראל וצריך לעשות את זה מהר וצריך לעשות את זה בצורה גדולה ומשמעותית.

ישראל דנציגר: התחלנו השנה לעסוק בזה, ואיך אמרה לי טלי מס מקיבוץ נצר כשהתחלנו לעסוק במפחמות?

ישראל דנציגר: אם הרגל שלך על הגז עכשיו ב-100 אני מבקשת שתעלה ל-200, אז אני חושב שאנחנו נמצאים פה בסביבות ה-40 ואנחנו צריכים לעלות ל-400.

ישראל דנציגר: בסופו של דבר זה קו פרשת המים שבו אנחנו נמצאים.

ישראל דנציגר: בשנה האחרונה אנחנו העלינו את זה למודעות, בשנה האחרונה אמרנו שיש פה בעיה, כולנו הכרנו, כולנו למדנו, כולנו התחלנו לזוז לכיוון, אבל בוא נודה על האמת, אנחנו אולי ב-40 וצריך לעלות ל-400, זאת אומרת יותר גדול, יותר חזק, יותר מהר, כי בסוף אנשים מתים מוות מוקדם ואנשים חולים וזה דבר שאני לא חושב שאף אחד מאיתנו, שאנחנו משרתי ציבור ונציגי ציבור פה, יכולים להרשות לעצמנו.

ישראל דנציגר: אנחנו שמנו תכנית לאומית לטיפול בשריפות בשטחים פתוחים לקראת אמצע השנה הזו, הבאנו כספים מעטים מאוד, אבל משהו ממשרד האוצר והתחלנו לפעול.

ישראל דנציגר: רתמנו את כב"ה, זה עדיין וולונטרי, צריך להפוך את זה למשהו שהוא קבוע.

ישראל דנציגר: אנחנו בשלבים אחרונים של גיוס כוח האדם ליחידה הייעודית שדיברנו עליה, זה יביא אותנו ליחידה של כ-20 פקחים שייעודיים לזה.

ישראל דנציגר: עדיין מעט מאוד.

ישראל דנציגר: מכרזים לקבלני פסולת שיפנו את המפגעים וצוותים משפטיים שיסייעו לעשות את כל התהליכים מסביב.

ישראל דנציגר: אבל לא על זה אני רוצה לדבר, כי כל מה שעכשיו אמרתי זה טיפה בים, כל מה שעכשיו אמרתי זה לא מספיק בשביל לפתור את הבעיה האקוטית שעליה דיברנו פה.

ישראל דנציגר: אני רוצה להסתכל איך אנחנו זזים קדימה.

ישראל דנציגר: הדבר הראשון שצריך לקרות בשביל שאנחנו נוכל לממש באמת תכנית לאומית לפתרון בעיית השריפות היא לרתום את כל משרדי הממשלה בדרגת מנכ"ל.

ישראל דנציגר: אנחנו צריכים מסביב לשולחן הזה שיהיה מנכ"ל משרד הביטחון, בטחון פנים, משרד הפנים, משרד האוצר, בריאות וחקלאות, כי כולם, ועוד רגע אני אגע בזה, נוגעים בזה שנוכל לתת פה פתרון כולל.

ישראל דנציגר: אני זימנתי אותם אצלי לפגישה, עשינו פגישה אחת, הגיעו סמנכ"לים ולא מנכ"לים.

ישראל דנציגר: אני ממליץ בחום שאם הוועדה, שיש לה יכולות לזמן כל אדם במדינת ישראל לישיבות, תניע את התהליך הזה שיהיה פה צוות מנכ"לים שעובד ביחד עם תכנית סדורה, עם לוחות זמנים ועם מעקב שוטף על מי עשה מה בשביל להגיע אל הארץ המובטחת.

ישראל דנציגר: אני אכתוב את התכנית, אני אגבש את ה – לא אני, אני והצוות שלי נגבש את ההמלצות וכו', נשמע עוד, נכניס.

ישראל דנציגר: אין לי שום בעיה לקחת את האחריות על ההובלה של הדבר, אבל אני חושב שבפורום ובגיבוי של ועדה יכול להיות לזה משמעות וכוח הרבה יותר מרק מנכ"ל הגנת הסביבה שמנסה לכנס את המנכ"לים האחרים.

ישראל דנציגר: אני חושב שהדבר הזה יניע אותנו קדימה.

ישראל דנציגר: המטרה שלנו ב-12 החודשים הקרובים היא לעלות ל-400 וזה יעלה ל-400 רק אם אנחנו נביא מסביב לשולחן דרגי מנכ"לים של כל המשרדים שעכשיו אני אמרתי.

ישראל דנציגר: אני לא אכנס אל כל התכנית ואל כל מה שצריך לעשות, כי אני חושב שכולכם נגעתם ברוב הדברים.

ישראל דנציגר: אני כן רוצה לגעת בדברים שקשורים לפרלמנט, בדברים שקשורים לחקיקה, כי אני חושב שכשוועדה מתעסקת בדברים - - -

יעל גרמן: אולי תתייחס לשני הדברים שביקשתי.

ישראל דנציגר: אני אגיע אליהם בסוף, ברשותכם.

ישראל דנציגר: בנושאים האלה אני רוצה לעבור רשימה מאוד ארוכה, אלה דברים שבסוף באים מהפרלמנט ואני חושב שכשוועדה תהיה מעורבת כדאי לתת עליהם את הדעת.

ישראל דנציגר: בסוף אנחנו עוסקים כולנו במניעה, אכיפה, כיבוי, ענישה והסברה וצודקים כולם שדיברו פה על נושא ההסברה.

ישראל דנציגר: צריך להבין שכרגע במדינת ישראל יש תמריץ לזרוק פסולת ואחרי זה היא נשרפת.

ישראל דנציגר: אפשר לפתור את הדבר הזה בחוק שאני קורא לו חוק פסולת אחוד.

ישראל דנציגר: יש חוק פסולת אחד שעובד במדינת ישראל כמו שצריך וזה חוק הפיקדון, מקבלים 30 עבירות על הדבר הזה ולכן לא תמצאו כזה דבר נזרק בחוץ.

ישראל דנציגר: אפשר לעשות חוק אחריות יצרן, כמו שדב אוהב לדבר עליו, שבו כל אדם שיביא פסולת לאתר מוסדר יקבל סכום מסוים של כסף, 60 שקל לטון פסולת של בניין, כך וכך לצמיגים, כך וכך לאריזות והדבר הזה ימומן על ידי היטל על יצרן הפסולת.

ישראל דנציגר: הדבר הזה עובד בזה, הוא יכול לעבוד בצמיגים, יכול לעבוד בפסולת בניין.

ישראל דנציגר: .

ישראל דנציגר: זה לא קיים היום.

ישראל דנציגר: ברגע שאתה עושה את זה יש מוטיבציה לא לשים בוואדי, לשים באתר מוסדר.

ישראל דנציגר: אני כבר עשיתי את הניתוח, זה פרומילים בודדים של היטלים, זה לא נטל משמעותי שמעלה את יוקר המחיה.

ישראל דנציגר: זה דבר שאני יודע שהוא חדשני, אני יודע שחלקכם מרימים גבה, אבל זה דבר שיכול לעקר מהשורש את המוטיבציה לזרוק פסולת.

יעל גרמן: תמריץ חיובי.

ישראל דנציגר: תמריץ חיובי, קיים בחלק מהמקומות בעולם.

ישראל דנציגר: אני אומר לכם, אני יודע שזה עתידני, אני יודע שחלקכם אומרים ואללה, המנכ"ל השתגע.

ישראל דנציגר: תנשמו עמוק, תחשבו, תראו שזה יכול לפתור הרבה מהבעיות שכולנו פה מתעסקים על למה זה בכלל מגיע אל המקום הזה.

שלומי לנגר: מי צריך להוביל מהלך כזה?

יעל גרמן: הכנסת.

ישראל דנציגר: הכנסת צריכה להוביל, אני יכול להגיד לך שאת הקונספט הזה כבר ביקשתי מהמחלקה המשפטית שלי להתחיל לנתח ומהצוותים המקצועיים לכתוב איזה שהיא טיוטה.

ישראל דנציגר: כשזה בא משני הכיוונים, גם מבחוץ וגם מבפנים, יש לזה סיכוי גדול יותר, אבל תחשבו על הקונספט של לעקר מהיסוד את האינטרס שקיים היום והוא גדול מאוד היום, לזרוק את זה בוואדי.

ישראל דנציגר: היום אני יכול לחסוך, בתור מועצה, על משאית של פסולת, אלפי שקלים בזה שאני אתן את זה לאיזה שהוא עבריין פסולת שיזרוק את זה בוואדי.

שלומי לנגר: אל תבטלו את היטלי ההטמנה.

ישראל דנציגר: זה לא עובד לבד, בסדר.

ישראל דנציגר: זה אחת.

ישראל דנציגר: שתיים, כשמסתכלים על חקיקה, ניטור דיגיטלי של משאיות הפסולת במדינת ישראל הוא דבר שיעזור לנו פלאים לעשות את כל מה שאתם מדברים עליו פה.

ישראל דנציגר: בלתי אפשרי היום, ממשרד המשפטים אוסרים עלינו בגלל חוקי הפרטיות וכו'.

ישראל דנציגר: אם אני אוכל שיהיה לי ג'י פי אס על הייבר של כל משאית ובזה להתנות את הרישיון של אותה משאית אני אוכל באמצעים דיגיטליים, בלי הרבה פקחים, לצמצם משמעותית את השלכת הפסולת בוואדיות.

ישראל דנציגר: זה דבר שהמחוקק צריך לסייע למשרד המשפטים לאפשר לנו לעשות.

ישראל דנציגר: דבר שלישי, היום גם כשאנחנו עושים את 'קשת בענן', דרך אגב, פקחים של המשרד להגנת הסביבה, לקחנו מכל המקומות וריכזנו מאמץ, מצאנו עשרות הפרות, פתחנו בעשרות חקירות ובעשרות תיקים ובכולם אנחנו מאוד מאוד מתקשים בלהביא אותם לכלל מימוש, או קנס, או הפללה.

ישראל דנציגר: אחת הסיבות המרכזיות זה מכיוון שאנחנו לא יכולים להפליל את בעל הקרקע.

ישראל דנציגר: אם אנחנו יכולים להפליל רק את המבעיר, הסיכוי לתפוס מבעיר הוא בלתי אפשרי, הוא אפס, בטוח לא אם אין לי את האמצעים האלקטרוניים שעליהם אני עכשיו דיברתי, בלתי אפשרי.

ישראל דנציגר: אנחנו חייבים להיות מסוגלים להתקדם.

ישראל דנציגר: בי"ת, הרבה מהמפגעים שאתם ראיתם אלה מפגעים שאנחנו רואים אותם.

ישראל דנציגר: ערימה שאני רואה אותה היום, מחר היא תישרף.

ישראל דנציגר: רובם נמצאים בידי רשויות של המדינה, או רשויות מקומיות או מינהל מקרקעי ישראל.

ישראל דנציגר: אני לא מקבל דרך פשוטה ומסלול ירוק להוציא צווי פינוי מפגעים כנגד רשויות מהיועץ המשפטי לממשלה, זה נעצר עוד פעם ועוד פעם, זה תהליך ארוך שאני צריך להוכיח שמיציתי את התהליכים או שלא מיציתי את התהליכים ושיש לי ושאין לי והלכתי והבאתי.

ישראל דנציגר: אני מבזבז את כל המשאבים שלי רק על התיקים שאני צריך לבנות בשביל שיקרה כזה דבר.

ישראל דנציגר: אנחנו חייבים למצוא איזה שהוא מסלול ירוק, איזה שהיא הוראת שעה, איזה שהוא מנגנון שמאפשר לי לפעול מהר להוצאת צו ניקוי של מפגעים ואם מישהו לא מממש את צו הניקוי אני אפעיל קבלן שלי ואחר כך אגבה כפל קנס.

ישראל דנציגר: בדיוק כמו שקורה באזבסט.

ישראל דנציגר: אנחנו חייבים להגיע למצב שערימה שראינו אותה היום בשטח, אני לא צריך להיכנס לתהליך משפטי של 12 חודש בשביל לפנות אותה.

ישראל דנציגר: אני יכול לתת צו ותוך שבוע, אם לא פינו, אני מביא את הקבלן שלי שמפנה ואז כפל קנס מושת על מי שלא מחזיק באותה קרקע, בין אם היא פרטית ובין אם היא ממשלתית.

ישראל דנציגר: אלה דברים שהיום מאוד מאוד מפריעים לנו להתקדם בנושא הזה.

ישראל דנציגר: אנחנו צריכים להגיע למצב שבו יש לנו ברירות משפט.

ישראל דנציגר: ברגע שאני רואה משליך או רואה מבעיר או רואה קרקע שמזוהמת אני נותן ברירת משפט והבן אדם בוחר האם הוא רוצה לשלם או האם הוא רוצה לקחת אותי לבית משפט, אבל כמו קנס של בן אדם שתופסים אותו במהירות ולא להיכנס לתהליכים ארוכים שאין לי את כוח האדם לעשות אותם, על תיקי חקירה ושימועים ושני ושלישי ורביעי וחמישי.

ישראל דנציגר: אנחנו צריכים כלי ענישתי מאוד מהיר בשטח ולא משהו שלוקח לי הרבה הרבה זמן.

ישראל דנציגר: אני צריך קנס משמעותי.

ישראל דנציגר: הקנסות הקטנים לא משפיעים על אף אחד.

ישראל דנציגר: הוא מרוויח 1,000 שקל על משאית, אני נותן לו קנס של 200 שקלים, יאללה, שווה, לקחתי 1,800 שקל הביתה.

ישראל דנציגר: אני צריך לתת לו 20,000 שקל, 15,000 שקל, שירגיש את זה בכיס.

ישראל דנציגר: היום זה לא משמעותי לשום דבר.

ישראל דנציגר: הדברים האלה הם כולם יושבים לפתח הוועדה הזו ש - - -

קריאה: ישראל, אם לא תחרים לו את הרכב שום דבר, קנס לא - - -

קריאה: אבל השלכת פסולת זה - - -

יעל גרמן: סליחה, אנחנו כרגע לא מנהלים דיון, אלה הרעיונות, עוד יהיה לנו זמן לדיון.

ישראל דנציגר: יהיה לנו הרבה זמן בכל אחד מהדברים, יעל בטוח תעשה עבודה יסודית בזה ואנחנו נעזור בלגבש תכנית לאומית, אני רק קצת מגרה את האוזן והמחשבה בדברים שהמחוקק צריך לתת עליהם את הדעת.

ישראל דנציגר: יש הרבה דברים תפעוליים שצריך לתת עליהם את הדעת.

ישראל דנציגר: אם אנחנו מדברים על דברים תפעוליים, יש בעיה קשה מאוד של מימון רשויות חלשות לטיפול שוטף בפסולת.

ישראל דנציגר: הם לא מקבלים היום, כחלק ממענק האיזון שלהם ממשרד הפנים, את היכולת לטפל בפינוי הפסולת.

ישראל דנציגר: אנחנו השקענו באשכולות, בשדרוג, תשתיות הפסולת, זאת אומרת שיש עוד פחים ועוד כלי עצירה, אבל אין מימון שוטף, לנו אין את הכסף הזה.

ישראל דנציגר: בשביל שהם יפנו את הפסולת משרד הפנים צריך לתת את הדעת על זה, משרד הפנים צריך לתת את הדעת על אכיפה על רשויות שלא מטפלות בפסולת כמו שצריך.

ישראל דנציגר: עלה הרעיון, ביני ובין מרדכי, לוועדה קרואה לשפ"ע, ועדה קרואה לאגף טיפול בפסולת, במקום שזה לא עובד כמו שצריך למנות מישהו חיצוני.

ישראל דנציגר: משרד הפנים צריך לתת את הדעת על מה עושים עם אותן רשויות שלא מסתדרות, לא מבחינת כסף ולא מבחינת יכולות ניהול לטפל בפסולת של עצמן ובפסולת שנכנסת אליהן מבחוץ, אלה דברים שאנחנו מתקשים איתם.

ישראל דנציגר: אז זה רק כמה רעיונות.

ישראל דנציגר: בנושא של יהודה ושומרון, וציינתם את זה פה, היום טיפול בשריפות הוא דבר שנעשה על בסיס קשר אישי בין מח"ט לבין ראש רשות, לבין ישראל דנציגר, לבין בני, זה חייב משר הביטחון להגיע בתור צי"ח מרכזי של כל היחידות הפועלות בשטח.

ישראל דנציגר: כל פעם זה פתוח למשא ומתן ולכן צריך לשבת פה גם מנכ"ל משרד הביטחון.

ישראל דנציגר: צריך לתת על זה את הדעת.

ישראל דנציגר: אותו הדבר לגבי המשטרה הכחולה ברחבי מדינת ישראל, אותו דבר לגבי כב"ה.

ישראל דנציגר: הדברים האלה חייבים להיות מוסדרים והדרישה צריכה לצאת ממני ומהמחוקק.

ישראל דנציגר: ודבר אחרון, ציינתם, אני לא אציין עוד פעם, כוח אדם.

ישראל דנציגר: עם כל הדברים האלה אנחנו נגביר בעוד כוח אדם בגיוס הבא שנעשה, אבל עדיין המשאבים פה הם דלים מאוד.

ישראל דנציגר: אז לסכם, לפני שאני עובר לדברים ששאלתם עליהם.

ישראל דנציגר: זה עלה לתשומת לב, התקדמנו צעדים קטנים, עכשיו אנחנו צריכים להתקדם צעדים גדולים ובשביל שזה יתקדם בצעדים גדולים אנחנו צריכים להביא מסביב לשולחן רמות מנכ"לים של כל המשרדים שאותם ציינו ולעבוד על תכנית סדורה כשאנחנו עוקבים פעם בחודש, פעם בשבועיים, איך שאת תקבעי, יושבת ראש הוועדה.

יעל גרמן: פעם בשבוע.

ישראל דנציגר: פעם בשבוע.

ישראל דנציגר: אני הולך איתך, אני מוכן אפילו פעם ביום להתקשר ולבדוק מה קורה, כי זה צו השעה.

ישראל דנציגר: אי אפשר לחכות, כל יום שאנחנו מחכים עוד תינוק, עוד ילדה, עוד מישהו נפגע ולכן הדבר הזה, אי אפשר לחכות ואנחנו צריכים להניע כזו תכנית.

ישראל דנציגר: אז מפה אני קורא לכל הנציגים של המשרדים האחרים להעלות את זה כלפי מעלה, אני קורא לכם, חברי הוועדה, לעזור לנו להניע תכנית לאומית למניעת שריפות שפוגעות בבריאות תושבי מדינת ישראל.

ישראל דנציגר: אלה הדברים הגדולים.

ישראל דנציגר: עלו פה כמה דברים.

ישראל דנציגר: שיתוף עם המשרד להגנת הסביבה, עלתה פה ביקורת על זה.

ישראל דנציגר: כואב לי מאוד לשמוע את זה, אני צריך לשמוע על כל מקרה כזה.

ישראל דנציגר: צר לי מאוד לשמוע על מקרים שאין שיתוף פעולה, ג'מילה, אמרתי לך את זה גם לפני כן.

ישראל דנציגר: אני מבקש לדעת על כל דבר כזה, ההנחיות אצלי, ואני חוזר עליהן עוד פעם ועוד פעם, זה על שקיפות מלאה, שיתוף מלא של דברים.

ישראל דנציגר: אם מסיבה כזו או אחרת מישהו לא מקיים את זה במשרד שלי אז גם מנהל המחוז וגם אני צריכים לדעת את זה כי זה דבר שצריך לתקן.

ישראל דנציגר: המשרד חייב להיות משרד שקוף.

ישראל דנציגר: ישנם מקרים שאי אפשר לחלוק מידע, ישנם מקרים שמבחינה חוקית אם אנחנו נחלוק מידע על צו מסוים וכו' אז מבחינה משפטית לא נוכל להשתמש בזה, אז אי אפשר לחלוק, אבל צריכים להגיד לך את זה, צריכים להגיד לך: ג'מילה, אי אפשר לתת לך את זה ואת זה כי מכוח תקנה זו וזו זה יפגע בסמכויות האכיפה שלנו.

ישראל דנציגר: אז אם יש כאלה מקרים במשרד שלי, אני ממש מצטער, זה לא צריך להיות ככה.

ישראל דנציגר: קמפיין.

ישראל דנציגר: העליתם את זה מספר פעמים, אמרתי לכם שאנחנו נבחן את זה, גם מבחינת משאבים וגם מבחינת כדאיות.

ישראל דנציגר: אחת, מבחינת משאבים, ואמרתי לכם את זה, לא היה לנו בשנת 2018 את המשאבים לעשות קמפיין.

ישראל דנציגר: שתיים, אני לא חושב שאנחנו נמצאים בשלב הזה של קמפיין בתכנית שבה אנחנו נמצאים.

ישראל דנציגר: אנחנו צריכים לעשות עוד כמה שלבים קדימה, להתקדם עוד קצת, עם התשתיות שעליהן דיברתי פה וחלק ציינתי, לפני שאנחנו נכנסים לקמפיין.

ישראל דנציגר: אנחנו עכשיו בדיונים על תקציב של שנת 2019, ושוב נשאלת שם השאלה מתי התזמון הנכון לצאת בקמפיין בנושא של שריפות בשטחים פתוחים.

יעל גרמן: האם תתקצב קמפיין רק ב-2019?

ישראל דנציגר: גיתית יושבת שם, היא הדוברת שלי, היא עוד לא ישבה איתי על התקציב ל-2019, אז אני לא רוצה להתחייב פה, אבל זה אחד הנושאים שאנחנו צריכים להם לעשות תעדוף.

ישראל דנציגר: אני בהחלט חושב - - -

ארז קנדיוטי: ישראל, סליחה שאני מתפרץ, לא קיבלתם 50 מיליון שקל בתוספת בתקציב האחרונה?

ארז קנדיוטי: אמרתם שזה יהיה חלק מקמפיין.

ישראל דנציגר: למי שלא מכיר את עבודת הממשלה, כל משרד מוגבל בקמפיינים בשמונה מיליון שקל לכל המשרד לשנה.

ישראל דנציגר: אז זה לא משנה כמה כסף יש לי לטפל בבעיה, סך הכול התקציב שמותר לי להוציא לקמפיינים לכל המשרד על הסברה ותקשורת הוא לא עולה על שמונה מיליון שקלים, עם תכנית לאומית להפסקת זיהום אוויר מתחבורה ומקורות אנרגיה ועידוד פאנלים סולריים וכו' וכו'.

ישראל דנציגר: אז ב-50 מיליון האלה בגג אני יכול להשתמש בשמונה לשריפות בשטחים פתוחים אם אני אחליט לעשות שום דבר בשום מקום אחר.

ישראל דנציגר: אז זה לא שה-50 כולם מוקצים לדבר הזה.

ישראל דנציגר: והדבר השני, אני באמת לא חושב שכרגע קמפיין יהיה אפקטיבי.

ישראל דנציגר: מה נקרא?

ישראל דנציגר: לעשות מה?

ישראל דנציגר: מה תהיה הקריאה לפעולה?

ארז קנדיוטי: לא לשרוף, לשפוך לפח.

ישראל דנציגר: אבל מי יקשיב לך?

יעל כהן-פארן: כאילו אתה מחכה שיהיה איזה כלי שתפרסם אותו: מעכשיו יהיו קנסות כאלה וכאלה?

ישראל דנציגר: אני אתן לך דוגמה, אנחנו יצאנו - - -

יעל כהן-פארן: כי אפילו החוק - - -

קריאה: נגד תחנות הכוח יוצאים עם קמפיין של שבעה מיליון שקל.

קריאה: קח את הקמפיין הזה, תעביר אותו גם לטיפול הבעיה.

קריאה: שבעה מיליון שקל מדינת ישראל מקצה לקמפיין - - -

יעל כהן-פארן: לא נגד תחנות הכוח, בעד תחנות הכוח.

ישראל דנציגר: אני נראה לך משרד האנרגיה?

קריאה: לא, אבל תיקח משבעה המיליון האלה.

ישראל דנציגר: אבל הם לא שלי.

קריאה: ישראל, מה שאתה אומר זו גישה מאוד חדשנית לנושא.

קריאה: אתה יודע?

קריאה: אתה מפתיע אותנו.

ישראל דנציגר: אני שמח.

קריאה: אני רק רוצה להגיד שאם יהיה תקציב - - -

יעל גרמן: לא, לא, אנחנו רוצים לסיים ואין לנו זמן.

יעל גרמן: שמענו את התשובה, נשתדל לשנות את דעתו.

יעל גרמן: אני מבקשת לדעת לגבי מרכז החירום ששמענו שאין תשובות שם.

ישראל דנציגר: אוקיי, אבל דקה, אני לא פוסל בכלל את נושא ההסברה.

ישראל דנציגר: צריך לעשות הסברה, אין לי ספק בזה, מתי אנחנו יכולים לדבר?

ישראל דנציגר: אני פתחתי פה והרמתי להנחתה שבואו נעשה תכנית לאומית ביחד בפורום הזה, שזה יהיה גם אחד מנושאי הדיון.

ישראל דנציגר: אם נקבע שאנחנו רוצים לצאת לזה ברבעון אחד או רבעון שני של השנה הקרובה וכולנו נסכים אני איתכם, אנחנו עושים פה עבודה משותפת לבנות תכנית.

ישראל דנציגר: בטוח צריך הסברה, השאלה שלי מתי התזמון ומה מקור המימון, זו שאלה אחת.

ישראל דנציגר: לגבי המוקד, מוקד החירום של הגנת הסביבה אכן קרס בתחילת שנת 2018, מכל מיני סיבות, כוח אדם, משאבים וכו', מאז הכנסנו מנהלת חדשה, הוא מתפקד היום בסדרי גודל הרבה יותר טובים מהאירועים שסיפרו לכם פה, גם בנושא האזבסט וגם בנושא השריפות.

ישראל דנציגר: הוא עדיין לא מספיק טוב ואנחנו היום נמצאים בחוזה מיקור חוץ שיאפשר לנו לתגבר את כוח האדם שלנו ולשדרג אותו.

ישראל דנציגר: היום, אם היינו בשלוש עלינו לשש ועכשיו משש צריך לעלות לעשר, זו פחות או יותר הסקלה של ההתקדמות.

יעל כהן-פארן: לפחות אתה מודה שהייתם בשלוש.

ישראל דנציגר: את מכירה אותי, אני איש ישר ו - - -

קריאה: - - - המוקד של משרד הבריאות.

ישראל דנציגר: דיברתי עם המוקד של משרד הבריאות ואת המודל שלהם, אותו אנחנו מנסים ליישם עכשיו, כי זה מודל לתפארת מדינת ישראל.

ישראל דנציגר: 'קול הבריאות', פשוט פאר היצירה, לא ידעתי אם את עשית את זה או לא.

יעל גרמן: לא אני.

יעל גרמן: אני ליוויתי אותו.

יעל גרמן: לא, חברים, אנחנו לא נכנסים לזה.

ישראל דנציגר: לא ניכנס למוקדים.

יעל גרמן: יהיו לנו עוד ישיבות רבות, לוח זמנים זה גם חלק מישיבה.

יעל גרמן: ישראל, תודה.

יעל גרמן: אני לא יכולה לומר שאני יצאתי מאוד מעודדת ממה ששמעתי, הרעיונות שלך הם אדירים, אבל זה מה שנקרא שיר מזמור לעתיד רחוק, לטווח רחוק, ואנחנו רוצים פתרונות כאן ועכשיו ופתרונות לכאן ועכשיו לא שמענו.

יעל גרמן: במיוחד בנושא גם של הקמפיין, שאפשר היה לבוא ולומר בואו נתחיל בקמפיין כדי להתחיל ממודעות ואז להמשיך.

ישראל דנציגר: שיעשה מה?

ישראל דנציגר: עשיתי הרבה קמפיינים בחיים שלי.

יעל גרמן: מודעות, מודעות של אנשים, מודעות - - -

ישראל דנציגר: מודעות ואז מה?

יעל גרמן: בוודאי שאני לא מדברת על קמפיין לשם קמפיין, ודאי שצריך לשבת ולחשוב על המטרות שלו, על היעדים שלו.

יעל גרמן: ודאי, קמפיין זה לא דבר שסתם אתה זורק בשביל קמפיין, אלא כדי להעלות את המודעות, כחלק מהמלחמה בנושא הנורא הזה.

יעל גרמן: וגם הנושא של מוקד החירום, אני מצפה לקבל תשובה של לוח זמנים מתי המוקד יפעל וגם אנחנו - - -

ישראל דנציגר: הוא פועל היום.

יעל גרמן: אז אנחנו רוצים לקבל תשובות, כמה תלונות מגיעות - - -

ישראל דנציגר: הסיפור שיניב סיפר לך הוא סיפור מלפני שנה.

יניב בלייכר: לא, לא נכון.

יעל גרמן: מה שטל סיפרה.

ישראל דנציגר: בואו נתקשר ביחד למוקד עכשיו.

יעל גרמן: סליחה, אנחנו לא - - -

יעל כהן-פארן: תאמין לי, עשו את זה בוועדה עם הקו של הבריאות ויצאה פדיחה נוראית.

יעל גרמן: אנחנו לא נעשה את זה.

יעל גרמן: חברים יקרים, אני בכל זאת חייבת לסכם את הישיבה.

יעל גרמן: כמו שאמרתי, הישיבות תתקיימנה פעם בשבוע, אנחנו נודיע לכם ואנחנו נתאם.

יעל גרמן: אנחנו כרגע מסכמים.

יעל גרמן: יש את מספר הטלפון, יש את המיילים, כל מה שמישהו רוצה לומר ולא הספיק הוא יכול בהחלט להתבטא במייל ובווטסאפ.

יעל גרמן: אני רוצה לומר מספר דברים לפני שאני אקריא את הסיכום, שחלק ממנו הכנתי וחלק כמובן אני הוספתי.

יעל גרמן: ראשית, אני רוצה לומר תודה למי שיזם, וזה ליושב ראש הוועדה, ליואב קיש.

יעל גרמן: יואב קיש הוא זה שבאמת שמע על הבעיה, לקח אותה לתשומת לב והחליט למנות את ועדת המשנה.

יעל גרמן: אני שמחה שהוא נתן אמון בכל חברי הוועדה.

יעל גרמן: אני רוצה להודות לחברי הוועדה, שוב להודות ללאה הנפלאה, לשימי - - -

קריאה: אבל צריך לומר שהרעיון היה שלהם, כן?

יעל גרמן: מיד, איזה שאלה.

יעל גרמן: זה יואב.

יעל גרמן: אבל, חברים יקרים, זו דוגמה לחברה אזרחית.

יעל גרמן: החברה האזרחית, שחלק מהנציגים יושבים פה, לקחה את הנושא לידיים ולקחה פעמון גדול ותמרור אזהרה אדום וצלצלה בפעמון והעלתה את התמרור ואמרה: חברים, אי אפשר, לא עוד.

יעל גרמן: כל מה שדובר פה היום סביב השולחן, גם חברי הכנסת וגם משרדי הממשלה וגם מה ששמענו, הכול התחיל באמת מהתושבים שזעקו את הזעקה האמיתית שלהם ואנחנו כאן כדי לתת באמת את המענה הזה.

יעל גרמן: ועכשיו אני רוצה להגיע לאיזה שהוא סיכום.

יעל גרמן: אני שמעתי את ההערה לגבי טרמינולוגיה.

יעל גרמן: אני חייבת לומר שאני מתנגדת לכך.

יעל גרמן: אני מתנגדת לכך מהרבה סיבות, אבל בעיקר מפני שאני רוצה שאנחנו נתנהג בצורה מאוד מאוד מדויקת וברורה.

יעל גרמן: הטרמינולוגיה של מה שקורה זה סכנת חיים, כל מה שקורה זה סכנת חיים.

יעל גרמן: אני לא קוראת לתאונות דרכים טרור, שהן גם סכנת חיים, ואני לא קוראת למחלות טרור ואני גם לא אקרא לזה טרור.

יעל גרמן: אני חייבת להודות שאני, באופיי, מנסה לשתף כמה שיותר מגזרים ואנשים ותחומים ולפייס ולמצוא את המשותף, אם אנחנו נתחיל לנקוט בטרמינולוגיה שיש לה קונוטציות כאלה ואחרות נראה לי שאנחנו נרחיק ולא נקרב.

יעל גרמן: אז, ברשותך, הטרמינולוגיה - - -

שלומי לנגר: אף אחד לא דיבר על טרור והדגשתי שלא מדובר בטרור, מדובר פה בחבלה.

יעל כהן-פארן: כן, אבל כשאומרים מחבל זו הקונוטציה שיש.

שלומי לנגר: חבלה, אף אחד לא יכול להתכחש לזה שמדובר פה בחבלה.

יעל כהן-פארן: זו הקונוטציה שיש לה בחברה הישראלית.

שלומי לנגר: אז עם הקונוטציה אנחנו נמשיך להיות מורעלים ונמשיך לנשום את ה – בגלל החיבוק הזה, נמשיך לחבק אותם ונמשיך לנשום את העשן הזה.

יעל כהן-פארן: זה לא טרור.

יעל גרמן: יעל, אל תעזרי לי.

יעל כהן-פארן: אני מסכימה איתך, יעל.

יעל גרמן: לא, זה לא משנה אם מסכימים או לא מסכימים, מה אפשר לעשות?

יעל גרמן: אני יושבת ראש הוועדה, יש לי את הסמכויות שיש לי ואנחנו בהחלט נשתמש בסכנת חיים.

יעל גרמן: אני חושבת שיש לזה משמעות מאוד מאוד חריפה ואמיתית, זו סכנת חיים.

יעל גרמן: אני כבר אמרתי את זה כמה פעמים, ארגון הבריאות העולמי הכריז על זיהום אוויר כעל גורם מסרטן שמסכן את החיים ואנחנו עוסקים היום בנושא ובגורם שמסכן את החיים, זה מספיק חזק כדי שכולנו נירתם.

יעל גרמן: אני מבקשת מהוועדה להוציא קול קורא לכל ראשי הרשויות, יש לנו למעלה מ-250, וכמובן להודיע בכל אמצעי התקשורת, באינטרנט, בכל מקום, שגם תושבים וגם ראשי רשויות, קודם כל יביאו לפנינו את כל המפגעים שקיימים.

יעל גרמן: אנחנו לא נוכל לבקר וגם היום קיצרנו את הביקור, אבל לפחות יהיה לנו את המושג על הממדים של הבעיה ולהערכתי, כמה שאנחנו יודעים על הממדים, הממדים הם הרבה יותר גדולים ומקבלי ההחלטות חייבים לדעת את הממדים כדי שבאמת יירתמו, כמו שישראל רוצה.

יעל גרמן: אני מבקשת לקבל נתונים ממשרד הבריאות על רמת התחלואה באזורים השונים בארץ ולהעביר את זה אלינו.

יעל גרמן: אני מבקשת לקבל נתונים מהמשרד להגנת הסביבה בשני מישורים.

יעל גרמן: במישור אחד אני מבקשת לקבל את כל הנתונים לגבי הפרויקט של 'סביבה שווה', כמה הוציאו, לְמה הוציאו, כמה נשאר, כמה מפגעים באמת חוסלו.

יעל גרמן: ואני מבקשת לקבל מכם את הנתונים המדויקים לגבי כל ההתראות והתלונות שהתקבלו מרחבי הארץ, לא משנה אם זה מתושב או מראש רשות, לגבי מפגעים, מה נעשה לגבי המפגעים, כמה מפגעים באמת טופלו ואם לא טופלו מדוע.

יעל גרמן: פשוט נתונים, כדי, כמו שאמרתי, שיהיה לנו קודם כל מושג על התופעה.

יעל גרמן: אני מבקשת מהממ"מ מחקר על מה שאני קוראת תעשיית הפסולת השחורה - - -

קריאה: מה זה ממ"מ?

יעל גרמן: מרכז המחקר והמידע של הכנסת, אחד ממרכזי המחקרים והמידע המשובחים שיש.

יעל גרמן: הם עושים עבודה נהדרת, כל מחקר שלהם הוא לעומק.

יעל גרמן: גם מחקר השוואתי של מה שקורה בעולם וגם מחקר על מה שקורה כאן בארץ.

יעל גרמן: אני קוראת לזה תעשיית הפסולת השחורה המסכנת חיים.

יניב בלייכר: נעשה מחקר בנושא בוועדה משותפת של דב חנין.

ישראל דנציגר: אז הם ימצאו את זה.

יניב בלייכר: מ-2010.

יעל גרמן: אנחנו כבר תשע שנים אחרי עוד מעט, עוד שלושה חודשים אנחנו כבר ב-2019.

יעל גרמן: והכוונה היא גם לסכומי הכספים המתגלגלים בשחור כתוצאה מהטמנת הפסולת באתרים מורשים וגם הערכת הנזקים הסביבתיים והבריאותיים.

יעל גרמן: דיון משפטי.

יעל גרמן: אני מבקשת להקים צוות מיוחד לכל הנושא המשפטי, לרבות הרעיונות היפהפיים שלך וכמובן של דב, שהוא אמר, אבל לא רק.

יעל גרמן: בצוות הזה אני מבקשת לדון בחזקת האחריות על בעל המקרקעין, באיסור על הובלת פסולת לשם העברתה, מה שנקרא לא יוביל אדם פסולת אלא אם הוא מוביל מורשה והוא מוביל את הפסולת לאתר מורשה, וזה מהרעיון שלכם.

יעל גרמן: לבחון את מכרזי הפסולת ולחייב את הרשויות או לבחון אם אפשר לחייב את הרשויות שהתשלום ייעשה רק לאחר קבלת אישור מהאתר על הכמות שהוטמנה.

קריאה: זה קיים היום.

יעל גרמן: יפה, מה שקיים, בוא נראה למה זה לא מיושם.

ישראל דנציגר: הרבה מהרשויות שיש לך בעיות איתן יש פאושלי.

יעל גרמן: פאושלי זה בכלל נורא.

יעל גרמן: הקבלנים יחויבו במשאיות עם איתורנים ובדיקת משקל, קבלני פינוי הפסולת יחויבו לשקול את המשאית פעמיים, פעם ביציאה מהעיר, פעם בכניסה לאתר המורשה.

יעל גרמן: ועוד רעיונות שיש לי גם מהתקופה שאני טיפלתי בנושא ואני מצפה לקבל גם מכם.

יעל גרמן: על כל פנים זה יהיה הצוות.

יעל גרמן: בצוות הזה אני מבקשת שתהיה כמובן קודם כל נציגת משרד המשפטים, היועצים המשפטיים של המשרד להגנת הסביבה, דניאל, שהיא היועצת המשפטית המאוד מוכשרת שהיא, ואם תרצו להוסיף עוד מישהו, אדרבא ואדרבא.

יעל גרמן: הצוות של הייעוץ המשפטי יישב במיידי, אחרי יום הכיפור שבא עלינו לטובה וגמר חתימה טובה כמובן.

קריאה: יעל, את לא צריכה את רמ"י בסיפור הזה?

יעל גרמן: יכול להיות שעם הזמן אנחנו נוסיף גם את רמ"י.

קריאה: הם אלה שהפילו את העניין הזה בפעם הקודמת.

יעל גרמן: נכון, ואין ספק, יכול להיות שבהחלט נצטרך וגם את הנציגים, כמובן, של היועץ המשפטי לממשלה שאני מבינה שגורם לבעיות רבות.

יעל גרמן: אבל אני מבקשת שהצוות יתחיל להתכנס ממש במיידית, עוד לפני שאנחנו נקבע את שאר הישיבות, כי זה צוות נפרד שיביא לוועדת המשנה את המסקנות ונדון בהן אחרי שאתם תשבו.

יעל גרמן: בנושא האכיפה, אני מבקשת לקבל תשובה מדוע אין אכיפה, פקחים, סיירת ירוקה, בשישי שבת ובחגים.

קריאה: משטרה ירוקה.

יעל גרמן: משטרה ירוקה.

יעל גרמן: מדוע המשטרה הירוקה לא פועלת ואיך אנחנו באמת מכניסים אותם, מפני שמה ששמעתי בכאבול בצפון זה שמחכים לשישי שבת ואז מביאים, ועכשיו בוודאי בערבי חגים.

ישראל דנציגר: צריכים את נציב שירות המדינה - - -

יעל גרמן: נציבות שירות המדינה, וגם משרד העבודה, יודעים לתת פטור להרבה מאוד פקחים שיעבדו.

יעל גרמן: אפילו פקחים שעובדים בחופי הים קיבלו פטור ומצילים קיבלו פטור, אז בוודאי שאפשר גם כאן.

יעל גרמן: אני מבקשת לפתוח קו חם לתלונות על אתרים פיראטיים לריכוזי פסולת.

יעל גרמן: בצוות המשפטי, לדון בהעלאת הקנסות על עברייני הפסולת.

יעל גרמן: דיברנו כבר על לבקש פירוט התשלומים ודיווח של המשרד על עלות הטיפול של המשרד, כמה זה עולה לכם, ושל הרשויות השונות, בפינוי פסולת שלא בהכרח יוצרה בתחומן.

יעל גרמן: אל תשכחו שאנחנו ממהרים להטיל את האחריות על הרשויות, אבל פעמים רבות הרשויות לא אשמות, הן צריכות להוציא מכספי התושבים על משהו שאף אחד מהם לא אחראי למה שקרה.

יעל גרמן: זהו, עד כאן.

יניב בלייכר: אם אפשר לבקש לקבל, את תחליטי אם כן או לא, דוחות מכיבוי אש על כמה שריפות פסולת יש.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: עוד שני דברים שאני מבקשת זה להיפגש עם מח"ט יהודה ושומרון ולעשות פגישה נפרדת עם כיבוי אש כדי לברר איך אנחנו מכניסים לנוהל קבוע שלא תלוי ברצון הטוב והנפלא, ותודה רבה לכם, אלא זה יהיה מחויבות שלכם, אתם תדעו שזו תהיה מחויבות.

חיים תמם: אני לא התייחסתי, רק משפט אחד, אנחנו ככלל מטפלים בכל אירוע שריפה של שטחים פתוחים, מטפלים בזה, זאת אומרת לא שמשאירים את זה.

יעל גרמן: אני מתנצלת, לא ניכנס לזה עכשיו.

יעל גרמן: אני מבקשת ישיבה נפרדת, לא של הוועדה, לחוד עם מח"ט יהודה ושומרון, לחוד עם כיבוי אש, לחוד עם המשטרה, ישיבות נפרדות.

יניב בלייכר: את צריכה ליווי - - -

יעל גרמן: מעירים לי כאן, עם כל המח"טים.

ישראל דנציגר: עם אלוף הפיקוד את צריכה - - -

יעל גרמן: אז את אלוף הפיקוד, אוקיי.

יניב בלייכר: כל מה שיש למשרד להגנת הסביבה כמה אירועים צריך גם לבקש מיחידת פיצוח של משרד החקלאות שמטפלת בשריפות גזם, כמה דוחות הם נתנו, בכמה אירועים הם טיפלו, איזה ללא אישור.

יעל גרמן: אני מקבלת את זה, לבקש גם מיחידת הפיצוח של משרד החקלאות את הדיווח המלא של כמה דוחות הם נתנו ובכמה אירועים הם טיפלו.

יעל כהן-פארן: ומשרד הבריאות, איזה שהיא תמונת מצב של תחלואה, בעיקר תחלואה נשימתית.

יעל גרמן: ביקשתי, זאת הייתה הנקודה הראשונה.

קריאה: ניטור ציינת?

יעל כהן-פארן: זה רחב מאוד.

יעל גרמן: על ניטור אתה מדבר?

קריאה: אם יש שריפה, לדעת אם אני יכול לשלוח את הילדים שלי לבית ספר או לא.

יעל גרמן: לא, לא ציינתי.

יעל גרמן: תכתוב לי את זה, אני רוצה לנסח את זה יותר מאשר ככה סתם.

יעל גרמן: יש לנו מלאכה רבה, אנחנו ממוקדים במטרה ואני מאמינה שכאשר ממוקדים במטרה בסופו של דבר גם מגיעים ליעד.

יעל גרמן: אז תודה רבה לכולכם, גמר חתימה טובה.