ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 691, 2018-08-14 12:15

יעקב מרגי: שלום.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: בבקשה, מנכ"ל משרד החינוך נמצא באמצע הסקירה שלו.

שמואל אבואב: אני לקראת סיום, אני בדברים האחרונים.

שמואל אבואב: כפי שציינו, בזירה הלימודית נמשיך להתמודד עם היעד של חמש יחידות במתמטיקה.

שמואל אבואב: נשים דגש על הפריפריה.

שמואל אבואב: פתחנו 180 מגמות של חמש יחידות במתמטיקה בפריפריה.

שמואל אבואב: אנחנו שמים עכשיו את יהבנו בפתיחת מגמות לחמש יחידות בפיזיקה ובכימיה.

שמואל אבואב: נגיע בפריפריה, להערכתי, ל-40 בתי ספר שבהם נפתח חמש יחידות.

שמואל אבואב: אנחנו לוקחים את השפה העברית והחל מהשנה יוצאים בתוכנית לאומית להעלאת הרמה וההישגים הלימודיים בשפה העברית ובשפה הערבית.

שמואל אבואב: אנחנו רואים בסופו של דבר שחלק ניכר מן הכישלון של הילדים בבחינות הוא לא בשל היעדר פוטנציאל, לא בשל היעדר יכולת ולא בשל היעדר כישורים אלא בשל היעדר שפה.

שמואל אבואב: לכן אנחנו נקפיד באוצר הלשוני, ביכולת הדיבור ובקריאה.

שמואל אבואב: נשאר לי להוסיף באשר ללקויי הלמידה.

שמואל אבואב: כפי שהסברנו, יצאנו בתשתית חדשה, בדרך חדשה לטפל בבעיית לקויי הלמידה.

שמואל אבואב: השנה יהיו לנו כ-180 חטיבות ביניים שבהן נבצע את המהלך של טיפול, מתן מענה לילדים שיש להם לקויות למידה.

שמואל אבואב: איך זה יבוא לידי ביטוי?

שמואל אבואב: לכל ילד שמגיע לכיתה ז' אנחנו עושים מבחן.

שמואל אבואב: מרגע שאנחנו מזהים במבחן את הבעיות, המט"לית (מרכז טיפולי לנוער), המדריכה המקצועית מכוונת את כל המורים איך לעבוד עם הילדים.

שמואל אבואב: בכיתה ט' לא ההורים שולחים את הילד למבחן פרטי אלא אנחנו שולחים את הילד למבחן בשירות הפסיכולוגי שלנו ועל פי הממצאים הוא יקבל את ההקלות.

שמואל אבואב: המהלך הזה יתרחב השנה ל-180 חטיבות ביניים, ובשנה הבאה נרחיב את זה, ואם זה יצליח ונוכל להגיע להרחבה תהיה בזה תשובה משמעותית מאוד לבעיית לקויות הלמידה של ילדים.

שמואל אבואב: אני מסיים בחינוך הבלתי פורמלי, בהמשך לדברי השר.

שמואל אבואב: בשנה הזאת יהיו 570,000 ילדים בתנועות הנוער ובארגוני הנוער.

שמואל אבואב: פתחנו השנה 100 סניפים חדשים ברחבי הארץ של תנועות נוער וארגוני נוער.

שמואל אבואב: לקחנו מפה, מיפינו את המקומות שבהם אין תנועות נוער או אין ארגוני נוער וכיוונו לשם את המשאבים ואת סדר העדיפות.

שמואל אבואב: התוצאה היא עשרות אלפי ילדים נוספים.

שמואל אבואב: המעורבות החברתית בבתי הספר התיכוניים מגיעה לכדי מיצוי ומימוש.

שמואל אבואב: אנחנו יורדים לחטיבות הביניים ולבתי הספר היסודיים.

שמואל אבואב: המגמה, המדיניות, המטרה שבסופו של דבר כל ילד יהיה מעורב במעורבות חברתית, כל ילד יהיה חלק מהפעילות של אזרחות פעילה.

שמואל אבואב: ילד יהיה מעורב באמנות ובאיכות סביבה וברווחה ובבעיות קשישים ובצער בעלי חיים, באלף ואחת בעיות שיש.

שמואל אבואב: הם יביאו מחילם, הם יביאו מהיכולות שלהם, הם יביאו מרצונם ואנחנו נאפשר להם את הזירה הזאת.

שמואל אבואב: על החינוך המיוחד נדבר בהמשך.

שמואל אבואב: תודה.

יעקב מרגי: אני מציע שתתייחס לטובת אלה שנכנסו עכשיו, תיתן את הסקירה שלך על החינוך המיוחד.

שמואל אבואב: עם מה אנחנו יוצאים בשנה הזו בחינוך המיוחד: השנה היו 267,000 ילדים בחינוך המיוחד.

שמואל אבואב: 12% מכלל התלמידים שלנו במערכת הם בחינוך המיוחד.

שמואל אבואב: בשלוש זירות אנחנו נמצא את אפיקי העבודה שלנו במערכת החינוך עם הילדים בחינוך המיוחד: בכיתות של חינוך מיוחד בבתי ספר רגילים; במוסדות חינוך של חינוך מיוחד שכולם באופי ובחותם ובמאפיינים של חינוך מיוחד; והמסלול השלישי הוא של הילדים המשולבים.

שמואל אבואב: השנה אנחנו פותחים 500 כיתות נוספות.

שמואל אבואב: כפי שאמרתי, הגידול הטבעי הרגיל בכלל המערכת הוא 1.7%.

שמואל אבואב: בחינוך המיוחד הגידול הוא 4.8% – פי שלושה.

שמואל אבואב: אחוז הגידול בשנה הזאת בחינוך המיוחד הוא פי שלושה בהשוואה לכלל המערכת.

שמואל אבואב: כפי שהסברתי בחלק הראשון של הישיבה, נשקיע 46 מיליון שקלים בהנגשה פדגוגית, בהצטיידות המיוחדת באייפדים ובמחשבים, ובמחשבים עם מצלמות; בהנגשת הטיולים והשילוב של הילדים; כפי שדיברו פה, במתורגמן להורים שאינם דוברי השפה בכדי שהם יוכלו להבהיר את עצמם ולבטא את מה שהם רוצים ולא יהיה מחסום של השפה; בפעילויות חברתיות – לשלב את הילדים בפעילות חברתיות לא רק בבית הספר.

שמואל אבואב: הזירה הבאה שנשקיע בה היא 1,010 כיתות לכבדי שמיעה.

שמואל אבואב: נשקיע 30 מיליון שקלים.

שמואל אבואב: מיפינו את בתי הספר האלה.

שמואל אבואב: הכספים יעברו לרשויות ואנחנו נעקוב שזה מתבצע.

שמואל אבואב: הדבר הבא, ב-116 בתי ספר ניצור הנגשה פיזית להורים או לילדים שיש להם מוגבלות פיזית.

שמואל אבואב: הדבר הבא, ההסעות – הסברתי בישיבה הקודמת ואני מחדד: נסיע השנה כ-50,000 תלמידים בחינוך המיוחד ב-25,000 מסלולים.

שמואל אבואב: נלווה ילדים על פי הקטגוריזציה המתאימה, 31,000.

שמואל אבואב: השנה לראשונה, אחרי שזה יעבור את האישורים בוועדת החינוך ויקבל את התקינה הראויה, אנחנו מעוניינים ורוצים לצאת לדרך בליווי של ילדים בגני הילדים, בגילאי 3–4.

שמואל אבואב: נשקיע מיליארד שקלים בהסעות של הילדים.

שמואל אבואב: אנחנו מקווים – לא רק מקווים – אנחנו שואפים ומכוונים להוריד את היקף ההסעות של הילדים.

שמואל אבואב: תיכף אסביר איך אנחנו רוצים לעשות את זה.

שמואל אבואב: התקציב גדל מתשע"ה מ-7.4 מיליארד שקלים ל-10.7 מיליארד שקלים.

שמואל אבואב: מהשנה שעברה לשנה הזו יש עוד תוספת של 700 מיליון שקלים.

שמואל אבואב: עיקר הרפורמה שתתבצע לא בשנה הקרובה אלא בשנה שלאחר מכן, או השינוי, יביא לכדי כך שיהיו ועדות זכאות ואפיון.

שמואל אבואב: בכל ועדה יהיה איש מקצוע.

שמואל אבואב: הוא קם בבוקר והולך לישון בלילה כאשר מה שמעסיק אותו, מה שמעניין אותו, כל עולמו הוא העיסוק בילדים של החינוך המיוחד.

שמואל אבואב: הוא לא עושה את זה "על הדרך", הוא לא עושה את זה בין שלל תפקידים נוספים אלא זה תפקידו.

שמואל אבואב: הוא ייבחר בפרופיל של זה.

שמואל אבואב: אחרי שהוא גומר את השיבוץ הוא לא אומר "ניפגש בשיבוץ הבא בשנה הבאה" והולך לתפקידים אחרים.

שמואל אבואב: הוא הולך לבתי הספר, הוא הולך לראות מה קורה עם הילדים: מי השתלב, מי מסתדר, איפה יש קשיים.

שמואל אבואב: הוא בא למשרד החינוך ואומר: "הדברים לא מטופלים כפי שצריך".

שמואל אבואב: הוא יהיה האדם המקצועי שיחבר בין הרשות המקומית, משרד החינוך וכל העולם הזה.

שמואל אבואב: בוועדה הזו יהיו אנשי מקצוע שיביאו לידי ביטוי את כל מה שצריך במורכבויות השונות.

שמואל אבואב: אני אומר את זה לא משום צורך האמירה כאן בישיבה הזאת.

שמואל אבואב: הילדים האלה הם בבת עינינו.

שמואל אבואב: אלה הילדים עם הרגישות הכי גדולה, הכי משמעותית מבחינתנו.

שמואל אבואב: אנחנו צריכים לייצג אותם במלוא מובן המילה.

שמואל אבואב: ולכן בוועדות האלה לא יישבו אנשים נוחים אלא יישבו אנשי מקצוע, שיביאו לידי ביטוי את הצרכים האמתיים של הילדים והם ישקפו את זה נכוחה בפני הוועדה.

שמואל אבואב: אין לנו שום כוונה לצמצם שום דבר אלא בכוונתנו לעשות את הדברים הנכונים.

שמואל אבואב: מה צריך לעשות?

שמואל אבואב: צריך לאפשר להורים, עם כל הקושי והמורכבות, לשקף את רצונם.

שמואל אבואב: להורה יש את הזכות הטבעית לדבר על הילד שלו ויש לו את הזכות הטבעית להיאבק על המקום של הילד שלו.

שמואל אבואב: לנו זה קשה, זה לא פשוט.

שמואל אבואב: לכן אנחנו צריכים לשלב בין הצורך הטבעי והרצון שלנו להעניק להורים את הזכות הטבעית שלהם לבין הצורך לדאוג לכך שהילד ישתלב במסגרת הנכונה.

שמואל אבואב: ניצור מַכְוון.

שמואל אבואב: אנחנו לא רוצים שתהיה יותר אוטומטיזציה, שכל ילד שנמצא בקטגוריה מסוימת אוטומטית ייכנס למסלול מסוים, לא.

שמואל אבואב: הדרך תיקבע על פי אופן התפקוד ורמת התפקוד של הילד.

שמואל אבואב: יש מרחב ומנעד גדול מאוד ברמת התפקוד ולכן יהיה מַכְוון בפעם הראשונה.

שמואל אבואב: עד היום לא היה מַכְוון.

שמואל אבואב: יהיה מַכְוון, ואני מקווה שנגיע להסכמות, לא בטוח, אבל נשאף להגיע להסכמות – השר הורה לעשות שולחנות עגולים ולהגיע לשותפות בניסיון להגיע להבנה עם כולם.

שמואל אבואב: אבל בסוף יהיה מַכְוון ועל פי המַכְוון יקבעו את רמת התפקוד של הילד.

שמואל אבואב: מרגע שקבעו, לא צריך לעשות יותר לובי אלא באופן אוטומטי הוא יקבל את הזכות שלו כי זה מגובה בטבלאות שהסדרנו פה.

שמואל אבואב: לכל ילד תהיה הזכות הטבעית המוקנית לו אחרי שהוא עבר את הוועדה ולא יצטרכו לנהל אלף ואחד משאים ומתנים.

שמואל אבואב: ניתן השנה 105 מיליון שקלים למנהלי בתי הספר.

שמואל אבואב: עבור מה?

שמואל אבואב: עבור אותם ילדים שקשה להם היום להימצא בתוך בית הספר.

שמואל אבואב: הם ילדים מורכבים שקשה להם להסתדר בנוף הרגיל של בית הספר.

שמואל אבואב: הכסף הזה יהיה כסף שקלי.

שמואל אבואב: אולי הוא לא מספיק, אולי הוא לא אידיאלי, אולי הוא לא משקף את כל הצרכים, הכול יכול להיות, אבל הוא עבר.

שמואל אבואב: לראשונה יש למנהלי בתי הספר כסף שקלי, שהם יוכלו לקנות אתו שירותים עבור אותם ילדים.

שמואל אבואב: אנחנו משקיעים 135 מיליון שקל בשעות הכלה – מעט שעות, לא מה שצריך, לא מה שמספיק, אבל בפעם הראשונה ניתנות שעות תוספתיות עבור אותם ילדים.

שמואל אבואב: אנחנו נְפתח 250 חדרי הכלה.

שמואל אבואב: נשקיע 20 מיליון שקלים.

שמואל אבואב: נשקיע 8.5 מיליון שקלים בהדרכה ובהסברה בכל חדרי המורים על המשמעות של החינוך המיוחד ושל הילדים המשתלבים.

שמואל אבואב: נפעיל בשנה הזו 3,000 רכזי השתלבות.

שמואל אבואב: בפעם הראשונה יהיו רכזים בהיקף כזה שזה תפקידם וייעודם.

שמואל אבואב: נבנה בכל שנה – לפני שנתיים בנינו 60 כיתות, לפני שלוש שנים בנינו 70 כיתות.

שמואל אבואב: בשנה הזאת, בשנה הבאה ובשנה שלאחר מכן, בכל שנה נבנה 300 כיתות.

שמואל אבואב: למה זה כל כך חשוב?

שמואל אבואב: כי אנחנו נשלים את הפערים של מוסדות חינוך שצריך להנגיש אותם קרוב לילדים, קרוב לאוכלוסיות.

שמואל אבואב: נקווה שנביא בכך איזשהו מרחב, שבכך נשנה ונוסיף רווחה לאותם ילדים ולאותן משפחות.

יעקב מרגי: תודה רבה למנכ"ל משרד החינוך על הסקירה.

יעקב מרגי: בסקירה גם של השר וגם של המנכ"ל הראיתם לנו תמונת מצב שיש מי שעושה במלאכה והמשרד מכוון לעשייה היום-יומית של מערכת החינוך.

יעקב מרגי: אני רוצה לקדם בברכה, נמצאת אתנו קבוצת שגרירים צעירים שמייצגים אותנו גם בארץ וגם בחוץ לארץ.

יעקב מרגי: ברוכים הבאים.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, ניתן לגופי השלטון להתייחס.

יעקב מרגי: ראשית, מרכז השלטון המקומי, שהוא זרוע ביצועית של הממשלה ביישום חלק גדול מן התוכניות במערכת החינוך.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיכל מנקס: אני סמנכ"ל חינוך, רווחה וחברה בשלטון המקומי.

מיכל מנקס: רציתי להודות, ראשית, על שיתוף הפעולה הטוב עם יושב-ראש הוועדה.

מיכל מנקס: זה לא מובן מאליו.

מיכל מנקס: אנחנו מתקנים דברים רבים בין החקיקה והסדרת דברים חשובים נוספים, וכמובן עם משרד החינוך, הרגולטור שלנו.

מיכל מנקס: אני חייבת לומר ששיתופי הפעולה הם מהטובים שהיו עם כל האגפים לקידום מערכתי.

מיכל מנקס: אם יורשה לי, השלטון המקומי, שאין לו חופשות או חגים, אין פתיחה ואין סגירה, עובד לאורך השנה כולה בכל אחד מן הדברים שצוינו כאן כיעדים, כתהליכים ומהלכים: הסעות, חינוך מיוחד, סייעות וכיוצא באלה, בין בחינוך הפורמלי ובין בחינוך הבלתי פורמלי.

מיכל מנקס: עובדים ברשות המקומית סביב השעון, מבוקר ועד ערב, בשיתוף פעולה, בין אם מתוקף חוק, הקיום המשותף של מוסדות החינוך ושל מערכות החינוך, ובין אם, כפי שנאמר כאן, בצורה מקצועית בתוצר המיידי של הקהילה.

מיכל מנקס: ההיערכות לפתיחת השנה היא נמרצת וקשה עוד יותר השנה, בין אם מכיוון שאגפי החינוך ומערכות העירייה כולם עסוקים בהכנת מוסדות החינוך והבטיחות וכמובן גם שדרוג של המוסדות ובין אם בשל הפעלת בתי הספר של החופש הגדול ורישום לצוהרונים.

מיכל מנקס: אך נפתחה השנה וכבר נרשמים לשנה הבאה, אני מניחה שכולם יודעים את זה.

מיכל מנקס: אין החלטה של משרד החינוך שלא משליכה על השלטון המקומי ולכן שיתוף הפעולה ההדוק והנכון בינינו רק ראוי לתודה ולציון.

מיכל מנקס: לא אחזור על דברים שנאמרו כאן.

מיכל מנקס: אנחנו שמחים לקדם מהלכים.

מיכל מנקס: אנחנו מעסיקים של כל נותני השירותים הנלווים בתוך מערכות החינוך ומקיימים את המערכת העל-יסודית שלנו, הבעלות.

מיכל מנקס: צר לי לציין כאן דבר שלא נאמר ומעיב על פתיחת השנה.

מיכל מנקס: כפי שבוודאי שמעתם, קיבלנו אתמול הודעה מפתיעה, כל הגזברויות ברשויות המקומיות, שנגמר תקציב האבטחה במשטרת ישראל ולכן ברבעון האחרון של 2018 לא יועבר תקציב אבטחה.

מיכל מנקס: הודענו כמובן שלא נוכל לפתוח את מוסדות החינוך ללא אבטחה.

מיכל מנקס: אני מקווה שכל הנוגעים בדבר יעשו הכול כדי למצוא את התקציב שנעלם לו.

מיכל מנקס: שתהיה שנה ברוכה ומלאת קידום ועשייה משותפת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יפה בן דויד, בבקשה.

יפה בן דויד: שלום לכולם.

יפה בן דויד: אני רוצה לשלוח את ברכתי ותודתי בראש ובראשונה לעובדי ההוראה שעושים עבודה מסורה ועובדים עם הלב ועם הנשמה.

יפה בן דויד: זה הגוף היחיד שלא מתוגמל על השעות הרבות שאנשיו מקדישים עבור התלמידים.

יפה בן דויד: אני רוצה להתחיל דווקא מן הדברים הטובים ואחר כך אגע בדברים הטובים פחות, כדי שהדברים הלא טובים יטופלו.

יפה בן דויד: אני באמת רוצה לברך את השר על שיתוף הפעולה שקיים והתעצם בין הסתדרות המורים לבין משרד החינוך.

יפה בן דויד: השר מאוד מאוד קשוב לבעיות שאנחנו מעלים בפניו, וחלק מן הבעיות הוא גם הביא לפתרונן, דבר שלא נעשה הרבה בשנים הקודמות.

יפה בן דויד: כמובן גם למנכ"ל, שמואל אבואב, שאחת לשבועיים אנחנו נפגשים לפגישות עבודה ואנחנו מעלים ומציפים גם את הבעיות וגם את הפתרונות, ואכן נעשתה עבודה יותר מטובה מאוד בפתרון הבעיות.

יפה בן דויד: יש עדיין בעיות שלא הגיעו לפתרונן ואנחנו חייבים לשים אותן בפרונט ולטפל בהן.

יפה בן דויד: בראש ובראשונה אני רוצה להתחיל עם בעיית האלימות.

יפה בן דויד: לצערי הרב אנחנו ממשיכים לקבל, מגיעות לפתחי תלונות רבות על אלימות – אם זה אלימות מילולית ואם זה אלימות פיזית.

יעקב מרגי: כלפי צוות ההוראה?

יפה בן דויד: כלפי ציבור עובדי ההוראה, בוודאי, לעתים מתלמידים ולעתים מהורים.

יפה בן דויד: אני חושבת שהבעיה הזאת טרם הגיעה לפתרונה.

יפה בן דויד: אם אנחנו יחד לא נשב ונתחיל להיכנס לעומקה של הבעיה ולהביא פתרון המצב ילך ויחמיר, ובפרט במסגרות של החינוך המיוחד.

יפה בן דויד: בפרט שם, צריך לתת שם דגש ולפתור את הבעיה.

יפה בן דויד: אני רוצה להציג דוגמה קטנה, ואני מפנה אותה גם להורים, בנושא של התערבות ההורים.

יעקב מרגי: תפני אליי, שזה לא יראה כאילו את מצפה לתשובה.

יעקב מרגי: זה לא דיון.

יפה בן דויד: אני לא מצפה לתשובה.

יפה בן דויד: אני מציגה דוגמה כדי שיבינו על מה אני מדברת, דוגמה אפילו שולית.

יפה בן דויד: כאשר מנהלת בית ספר או מורה מזמינה את ההורה שייקח את הילד, כתוצאה מהשתוללות שלו או דבר כזה או אחר, קורה שההורה אומר שהוא בעבודה, שהוא לא יכול, אבל כאשר התלמיד, הבן, הילד מתקשר להורה ואומר לו: "אבא, תקשיב, המורה אמרה כך וכך, תגיע" – ההורה עוזב את הכול ומגיע לבית הספר.

יפה בן דויד: לכן אני אומרת, יש בעיה קשה מאוד שגורמת לצערי לעזיבה של מנהלים מצוינים ושל עובדי הוראה מצוינים.

יפה בן דויד: אל"ף, כתוצאה כמובן מן השחיקה, אבל בי"ת, כתוצאה מן ההתערבות של ההורים.

יפה בן דויד: אנחנו בעד מעורבות.

יפה בן דויד: אנחנו מכבדים את המעורבות.

יפה בן דויד: אנחנו רוצים את המעורבות, אנחנו רוצים את שיתוף הפעולה עם ההורים, אבל לא יעלה על הדעת שתהיה התערבות של ההורים מי יהיה המנהל, מי יהיה המורה.

יפה בן דויד: לכן אנחנו בהסתדרות המורים מקימים גוף ביחד עם אנשי האקדמיה – ואנחנו פונים כמובן גם לנציגי משרד החינוך – כדי לעשות אמנה.

יפה בן דויד: חייבת להיות אמנה שתקבע את גבולות ההתערבות של ההורים.

יפה בן דויד: אני רוצה לציין שיש, על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, עלייה בהיקף העזיבה של מורים צעירים, למעלה מ-28% יותר מאשר בשנים קודמות, עזיבה בחמש השנים הראשונות לעבודתם.

יפה בן דויד: כאשר אנחנו נפגשים עם אותם מורים מצוינים, שבאים מתוך שליחות, שעוזבים הייטק, עוזבים מקצועות ונכנסים לתוך מערכת החינוך, הם באמת אידיאליסטים ברמות ש"חבל על הזמן", הם אומרים: "לא למערכת הזו פיללנו.

יפה בן דויד: " גם בנושא של ההתערבות וכמובן גם בנושא של השכר.

יפה בן דויד: אנחנו נמצאים במשא ומתן על שכר המורים כי ההסכם הקיבוצי שלנו יסתיים בשנת 2019 ואנחנו נשב, וכמובן גם בנושא של החינוך המיוחד, שגם שם עם הרפורמה צריך להיות הסכם קיבוצי.

יפה בן דויד: אני רוצה לברך על האוזן הקשבת וגם על הפתרון של המנכ"ל ושל השר בנושא האוטונומיה של המנהלים.

יפה בן דויד: אני רוצה להדגיש, נושא האוטונומיה של מנהלים היה בעיקר באשר לעומסים, לריבוי טפסים שצריך למלא, שגרם להם להתעסק יותר ב"טופסולוגיה" ולצערי פחות בפדגוגיה.

יפה בן דויד: אם בעבר הייתה יותר "טופסולוגיה" ופחות פדגוגיה אז היום יש יותר פדגוגיה ופחות "טופסולוגיה".

יפה בן דויד: יישר כוח.

יפה בן דויד: ישבתי עם אנשי המשרד בנושא האוטונומיה – היא מבורכת מאוד.

יפה בן דויד: יש כמה דברים שצריך לחדד אותם אבל בסך הכול מגיע יישר כוח גדול.

יפה בן דויד: אני רוצה להתייחס גם לדיאלוג.

יפה בן דויד: יש דיאלוג מצוין עם משרד החינוך ועם גורמים נוספים – גם עם אנשי כוח אדם, גם באשר לכספים, וגם עם האנשים שמתעסקים בפדגוגיה.

יפה בן דויד: הדיאלוג הזה חשוב מאוד ואני שמה לב שהוא מתעצם במשך הזמן.

יפה בן דויד: גם על זה יישר כוח לאנשים פה.

יפה בן דויד: אני רוצה להתייחס לשני דברים נוספים.

יפה בן דויד: האחד הוא הרפורמה בגנים, הסייעת השנייה.

יפה בן דויד: היא רפורמה מצוינת, אבל הרפורמה לא קיימת בימי שישי.

יפה בן דויד: זאת אומרת, יש סייעת שנייה במשך חמישה ימים אבל ביום השישי לילדים הרכים לא השתנה כלום.

יפה בן דויד: אנחנו חייבים לעגן את הדבר הזה כי הוא גורם לעומס יתר על הגננות וגם פוגע בנושא של הכיתות הקטנות.

יפה בן דויד: הרפורמה בנושא הכיתות הקטנות – זו רפורמה מצוינת אבל לצערי היא פגעה בנושא של שעות הפיצול בכיתות א' ו-ב'.

יפה בן דויד: אני מבקשת מאדוני, כבוד שר החינוך, להחזיר את שעות הפיצול.

יפה בן דויד: בהתחלה זה היה עשר שעות של פיצול בכיתות א' ו-ב', כפול שתי מורות, כפול שתי קבוצות, זה חמש שעות; בשנה הקודמת זה היה שלוש שעות; והשנה זה בוטל.

יפה בן דויד: השעות הללו יקרות מפז.

יפה בן דויד: הן נותנות את ההזדמנות למורה להגיע לכל תלמיד ותלמיד.

יפה בן דויד: לכן אני מבקשת, אדוני, לשקול בחיוב להחזיר אותן.

יפה בן דויד: באשר לרפורמה בחינוך המיוחד, אני מבקשת להודות לך, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך, על השעות הרבות ועל הישיבות הרבות בנושא החינוך המיוחד.

יפה בן דויד: גם ההחלטה לעשות פיילוט ולא מיד את הרפורמה הזאת, שהוצעה גם מהצרכים של השטח וגם מהבקשה של הסתדרות המורים, אין ספק שהרפורמה הזאת היא שינוי גדול, ואנשים פוחדים משינוי.

יפה בן דויד: גם אנחנו חוששים, אנחנו לא יודעים איך זה יהיה.

יפה בן דויד: גם ההורים לא יודעים איך זה יהיה.

יפה בן דויד: אבל מה שצריך להיות זה, אל"ף, לעשות את הפיילוט, כפי שציינת, במחוז קשה ומורכב.

יעקב מרגי: ציינתי על פי בקשתך.

יפה בן דויד: נכון, זו הבקשה שלי ואני מודה לך על כך שגם אתה דחפת שהבקשה הזאת תמומש.

יפה בן דויד: יחד עם זה, גם לשים מעקב בשנה של הפיילוט, שאז ילמדו את הדינמיקה, איך זה עובד, ומשם להשליך כדי שיהיה טוב יותר.

יפה בן דויד: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני ניגש עכשיו לסדר הקבוע, שידברו לסירוגין חברי כנסת ואורחים.

יעקב מרגי: אבל נגמרו הנאומים הארוכים – יהיו שלוש דקות מקסימום לחבר כנסת ושתי דקות לאורח.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת יוסי יונה.

יעקב מרגי: שעון החול התחיל לעבוד.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: אני רוצה בראש ובראשונה לפנות לשר החינוך נפתלי בנט ולומר לו את הדבר הבא:

יוסי יונה: התייחסת בתחילת דבריך – ואני מעריך את זה – לנושאים שחורגים מעבר לתוכניות או מעבר להיערכות של מערכת החינוך לפתיחת שנת הלימודים הבאה.

יוסי יונה: דיברת על סולידריות, על חשיבות הערבות ההדדית בחברה הישראלית ואני חושב ששיקפת בצורה יפה מאוד עמדה ממלכתית.

יוסי יונה: אמרת את הדברים האלה בדין, אתה שר החינוך, ולכן אני פונה אליך בבקשה, ואולי אפילו בדרישה, שתגנה גם את כל הביטויים, את כל הפרקטיקות הבזויות שיש בחברה הישראלית לאחרונה וציד מכשפות שעושים לאלופי צה"ל, שבאמת את מרב שנותיהם הטובות, ולעתים גם את חייהם, הם מקדישים לחברה הזו ולביטחונה.

יוסי יונה: לכן יש צורך חד-משמעי שתאמר דברים בעניין.

יוסי יונה: את שאר הדברים אומר בדרך טלגרפית, אדוני היושב-ראש, בגלל קוצר הזמן.

יוסי יונה: דבר אחד, אדוני היושב-ראש, שר החינוך ומנכ"ל משרד החינוך, הצגתם פה תוכניות באמת שאפתניות, יפות וחיוביות.

יוסי יונה: האתגר שבפניו אנחנו עומדים הוא מאוד כבד-משקל.

יוסי יונה: אנחנו יודעים שעדיין קיימת קורלציה מבהילה ומקוממת בין אזור מגוריו של התלמיד לבין הישגיו.

יוסי יונה: העיקרון של שוויון הזדמנויות אינו זוכה, לפחות הלכה למעשה, בחברה הישראלית לביטוי נכון והפערים ממש מדהימים והם קובעים את סיכויי חייו של התלמיד.

יוסי יונה: ולכן יש כאן צורך בהיערכות ובמתן פתרונות הרבה יותר דרסטיים מאלה שאתם מציעים.

יוסי יונה: דבר נוסף שאני רוצה לציין, לפני כמה ימים התפרסמה כתבה בעיתון "דה מרקר" על כך שכיתות מב"ר ו"אתגר", במקום להיות מיועדות לתלמידים מוחלשים, מוצאות את דרכן לתלמידים שמאכלסים בתי ספר מבוססים.

יוסי יונה: אשמח לשמוע את עמדתכם בנושא הזה.

יוסי יונה: דבר נוסף, החולה הרעה הנוספת, ועדיין לא קיבלנו מענה- - -

יעקב מרגי: משפט סיכום.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני עושה את זה באמת טלגרפית, לא מתרחב.

יעקב מרגי: מה לעשות, יש לנו הרבה דוברים ואתה תשמע את התלונות שלהם בסוף הדיון על כך שלא שמעו אותם.

יוסי יונה: הדבר הנוסף הוא העניין של מורה קבלן במערכת החינוך.

יוסי יונה: אני מצפה ממך, אדוני שר החינוך, לשים סוף לתופעה הבזויה הזאת.

יוסי יונה: מורה אסור שיהיה עובד קבלן.

יוסי יונה: לדברים שאמרה יושבת-ראש הסתדרות המורים – אחד הדברים שעומדים בפניכם הוא פגיעה במושג של הפרופסיה של המנהל ושל המורה ולכן גם הזילות הזו שאנחנו רואים.

יוסי יונה: ושתי שאלות נוספות: אחת בעניין הדיפרנציאלי.

יוסי יונה: שמואל אבואב, העלית את הסוגיה הזאת.

יוסי יונה: כשאתה אומר "דיפרנציאלי" – מה הכוונה?

יוסי יונה: האם אנחנו מדברים על כך שיש סל לתלמיד והדיפרנציאלי זה סל פלוס?

יעקב מרגי: זה לא שאלה.

יעקב מרגי: זה נאומים.

יעקב מרגי: תעשה את זה בקצרה וביעילות.

יוסי יונה: אני שואל שאלה.

יוסי יונה: האם הסל הדיפרנציאלי זה קביעת סל פלוס, או שקביעת הסל- - -

שמואל אבואב: זה סל פלוס.

יוסי יונה: שאלה אחרונה, דיברתם כאן על החינוך המיוחד.

יוסי יונה: מצד אחד, מדובר על כך שזה יופעל כפיילוט.

יוסי יונה: מצד שני, אתה מדבר על פעולות רבות מאוד שנעשות בתחום הזה.

יוסי יונה: האם אתה יכול להסביר לנו את יחסי הגומלין בין העובדה שאנחנו הולכים ליישם פיילוט לבין זה שאתה מדבר הלכה למעשה על פיתוח של התוכניות הללו באופן כל כך נרחב?

יוסי יונה: לא כל כך ברור היכן הדברים עומדים.

יעקב מרגי: התוכניות הללו לא קשורות בכלל לרפורמה.

יוסי יונה: אני מבקש לקבל הסבר.

יוסי יונה: ונקודה אחרונה, לגבי אוכלוסיות כמו יוצאי אתיופיה, דור שני, או אוכלוסיות אחרות.

יוסי יונה: האם יש תוכניות מיוחדות כדי לשפר את הישגי התלמידים?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אבי קמינסקי, בבקשה.

אבי קמינסקי: קודם כול, אני מצטרף לברכות.

אבי קמינסקי: אני יושב-ראש איגוד מנהלי מחלקות החינוך ברשויות המקומיות.

אבי קמינסקי: אני רוצה להצטרף גם לברכות על העשייה הכל כך מכובדת, שיתופי פעולה לאורך כל השנים עם משרד החינוך, נושאים שמשרד החינוך העלה, והם בהחלט נושאים חשובים שנמצאים בסופו של דבר מאחורי השולחן של אותו מנהל אגף חינוך שרואה את התלמיד מבוקר ועד ערב, לאו דווקא רק בהסעות אלא בכלל העשייה שלו, גם בתחומים האחרים.

אבי קמינסקי: לא פעם ולא פעמיים יש בהחלט דיונים בין האיגוד לבין אנשי המקצוע שנמצאים בשטח לבין משרד החינוך, אבל בסופו של יום יושבים ומסדירים את הדברים.

אבי קמינסקי: אני רוצה לברך מעומק הלב על השותפות, על דרך החשיבה, על הרצינות שיש בתוך העשייה של משרד החינוך ביחד עם השלטון המקומי וביחד עם איגוד מנהלי מחלקות החינוך לטובת התלמידים.

אבי קמינסקי: האנשים מגיעים בטוב, וכשמגיעים בטוב אז בסופו של דבר זה מתקדם לטוב.

אבי קמינסקי: אי אפשר שלא לראות את המנהיגות האחראית מאוד של משרד החינוך סביב העשייה החינוכית.

אבי קמינסקי: אני רוצה לשים מספר דגשים נוספים שאני חושב שיש מקום לתת עליהם את הדעת.

אבי קמינסקי: הנושא האחד הוא מעונות היום, מלידה ועד גיל שלוש.

אבי קמינסקי: צריך לעשות על השולחן הזה בכנסת, בבית הזה, את כל שניתן לעשות כדי לקדם את נושא מעונות היום, בראייה הכוללת של משרד החינוך, על כל המשתמע מכך.

אבי קמינסקי: יש לזה משמעות רבה מאוד, בדיוק למקומות של החינוך המיוחד, במיוחד לנושא של הגיל הרך.

אבי קמינסקי: נושא נוסף שכדאי לציין הוא הסייעות.

אבי קמינסקי: המערכת מלאה מאות סייעות, יש הרבה מאוד סייעות במערכת, וצריך לגעת בנושא של השתלמויות, ביחד עם משרד הפנים, ביחד עם השלטון המקומי, ביחד עם משרד החינוך, כולם ביחד.

אבי קמינסקי: גם לך, כבוד יושב-ראש הוועדה, תודה רבה על שיתוף הפעולה המלא.

אבי קמינסקי: אם יש ועדה שפועלת במשך כל השנה – זה ועדת החינוך, גם בנושא הסכם השכר שלנו.

אבי קמינסקי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: כבוד היושב-ראש, השר והמנכ"ל וכל בכירי מערכת החינוך, אני גם מוצא לנכון להודות לכולכם.

מרדכי יוגב: עצם שיתוף הפעולה הוא ההוכחה היותר טובה וכך גם השינויים הרבים לטובה בכל המערכת.

מרדכי יוגב: אדגיש בקצרה ארבע נקודות שאני חש שאולי ראוי להתייחס אליהן.

מרדכי יוגב: אתחיל דווקא משורש מסוים שאני פוגש בצפון ובדרום, בדרום בעיקר.

מרדכי יוגב: בדרום יש פער גדול של חוסר הכשרה – ופה זה נקודה למל"ג – של המקצועות הפרה-רפואיים הטיפוליים הנדרשים להשלמה בחינוך המיוחד, אם זה קלינאיות תקשורת, אם זה ריפוי בעיסוק.

מרדכי יוגב: פה אני ממקד את הבקשה שלי.

מרדכי יוגב: אוניברסיטת הנגב סירבה עד היום להכשיר והיא לא מכשירה, אין סטאז' בבית החולים סורוקה.

מרדכי יוגב: הנגב סובל יותר מהצפון, הוא הסובל ביותר.

מרדכי יוגב: אני מכיר אישה שהגיעה לאילת והעלתה את היקף הריפוי בעיסוק ב-100% כי היא הגיעה כקלינאית תקשורת וריפוי בעיסוק.

מרדכי יוגב: הייתה שם אחת והיא השנייה ולכן זה הגדלה ב-100%.

מרדכי יוגב: זה דבר מרכזי מאוד.

מרדכי יוגב: כנ"ל במכללת ספיר.

מרדכי יוגב: אני מדבר באופן מאוד ממוקד.

מרדכי יוגב: אם יתאפשר לימוד של ריפוי בעיסוק זה יאפשר את הסיוע לאותם ילדים שנדרשים לזה.

מרדכי יוגב: היום הם חסרים את זה.

מרדכי יוגב: ההתייחסות השנייה, אשאר עדיין בחינוך המיוחד – אני מברך על כל מה שהצגתם פה.

מרדכי יוגב: המספרים מדברים וידברו בעד עצמם, אין ספק שזה ייתן את אותותיו.

מרדכי יוגב: אבל החששות של ההורים מנגד – אני מציע לשמר גם את אותו קו פתוח.

מרדכי יוגב: אני אומר פה גם לרחלי אברמזון, המפקחת על החינוך המיוחד, היא יודעת בדיוק למה אני מתכוון: הדגש הזה צריך לחלחל גם במחוזות.

מרדכי יוגב: אין ספק שרחלי אברמזון, אני עובד מולה כבר כשנתיים, והדברים באמת מדהימים כפי ששיבחתם.

מרדכי יוגב: לא אזכיר פה כרגע, כדי שלא יהיה פה לשון הרע, מקום כזה או אחר, אבל החששות הם בהיקף רחב.

מרדכי יוגב: כולנו פה קיבלנו פניות מהורים שונים, חששות על מה יהיה, על שיבוצים שלא מגיעים עד אחרי פתיחת שנת הלימודים, והגדרתה בתקן של הסייעת, כפי שהזכירה פה יפה בן דויד והזכירו אחרים, הכשרת המורים והמנהלים במשלֵב עד תש"פ.

מרדכי יוגב: חשוב שזה יבוצע.

מרדכי יוגב: החששות שם גדולים, ואתם מכירים את זה.

מרדכי יוגב: אתה ציינת, אדוני השר, שדאגתך בסוף היא לתלמיד הבודד, כי בסוף זה 100% אותו ילד, והוריו שלא יוצאים לעבודה בגלל קשייו וזה מדרדר את המשפחה.

מרדכי יוגב: שתי התייחסויות אחרונות הן לגבי מעמד המורה, כפי שהזכירו פה.

מרדכי יוגב: אני מודע מהשטח לכך שמורים בשלבים הראשונים עוזבים, כפי שאמרה פה יפה בן דויד, כי שכרם נמוך.

מרדכי יוגב: הם משלבים, הם עובדים שבוע בהדרכה ב"תגלית" או ב"מסע ישראלי" ושכרם הוא שכר חודש של מורה מתחיל, ואז הם נוטשים את מערכת החינוך הפורמלית, וחבל.

מרדכי יוגב: שם צריך כן לתת לזה יד, לחזק את מעמד המורה.

מרדכי יוגב: אסתפק בזה, דיינו.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: יושבת-ראש מועצת התלמידים החדשה, שזה הזמן לברך אותה, ליאל מלכביץ', בבקשה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

ליאל מלכביץ': קודם כול, אני באמת מתרגשת להיות כאן.

ליאל מלכביץ': באנו כדי להציג את הדברים החשובים.

יעקב מרגי: תוכיחי לחברי הכנסת שאת עומדת בלוחות הזמנים.

ליאל מלכביץ': אשתדל לעמוד בהם.

ליאל מלכביץ': אני יושבת פה כיושבת-ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית, נבחרתי רק לאחרונה.

ליאל מלכביץ': אנחנו הגוף הנבחר הרשמי והמייצג של כלל בני הנוער בישראל.

ליאל מלכביץ': אנחנו פועלים בכל המגזרים, בכל הקהילות, בכל שכבות האוכלוסייה ואנחנו בעצם כאן הקול שלהם.

ליאל מלכביץ': מועצת התלמידים והנוער הארצית חרתה על דגלה לקדם מספר ערכים.

ליאל מלכביץ': אנחנו מנסים לקדם את ערך השוויון, את ערך האחריות החברתית וכמובן המעורבות בתוך הקהילה.

ליאל מלכביץ': השילוב של כל הערכים האלה, וערכים נוספים, מתבטא בפעולות בתוך החינוך הפורמלי ובתוך החינוך הבלתי פורמלי.

ליאל מלכביץ': כתלמידים אנחנו מאמינים שהכוח שלנו הוא לשנות את המערכת, לחיוב כמובן, להשפיע על המערכת ולגרום לכך שדברים יזוזו, דברים ישתנו ודברים יתחדשו לקראת הקִדמה, לקראת איך שבני הנוער משתנים.

ליאל מלכביץ': כמועצה הארצית הצבנו לעצמנו מספר מטרות לשנה הנוכחית, כמו את צמצום האלימות בתוך מערכת החינוך, השיח המכיל והמכבד בין התלמידים וכן בין המורים לתלמידים, השימוש האסור בחומרים נרקוטיים שגואה בתוך בתי הספר וכן הלאה.

יעקב מרגי: ולסיכום – את הרי תהיי אתנו כאן במשך כל השנה.

ליאל מלכביץ': אתייחס גם לדברים של השר.

ליאל מלכביץ': מאוד חשוב לי, גם ברמה האישית, לקדם השנה את תחושת המיצוי והמסוגלוּת של בני הנוער בישראל.

ליאל מלכביץ': זאת אומרת שכל נער בישראל יבין שהוא יכול לשנות, יכול לדבר ולהרים את הקול שלו.

ליאל מלכביץ': אתחבר לדברים ואגיד: גם שלוש יחידות מתמטיקה זה לא בושה.

ליאל מלכביץ': גם מי שלומדים שלוש יחידות מתמטיקה יכולים לעשות, יכולים לשנות.

ליאל מלכביץ': כאן השאלה שלי אל השר, איך בשנה הנוכחית תקדם גם את התלמידים בשלוש יחידות מתמטיקה ובמגמות ההומניות?

יעקב מרגי: תודה לליאל מלכביץ'.

יעקב מרגי: טבילת האש הראשונה, עמדת בה בגבורה.

יעקב מרגי: רשות הדיבור לחברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: זה בדיוק בזמן, כי גם אני עשיתי שלוש יחידות מתמטיקה והכול בסדר.

מירב בן ארי: קודם כול, אני רוצה להגיד לכם תודה רבה.

מירב בן ארי: שנה רביעית שאתם מתכנסים, גם המנכ"ל וגם שר החינוך.

מירב בן ארי: כל מה שהצגנו פה היה משמעותי.

מירב בן ארי: אנחנו רואים מהפכה בחינוך, אנחנו מלווים את זה בוועדה.

מירב בן ארי: לא סתם יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מרגי, מגויס.

מירב בן ארי: כפי שבוודאי שמעת הוא גם יודע להגיד לשרים אחרים שהוא לא עובד אצלם.

מירב בן ארי: אתה בטח יודע שבמקרה הזה יושב-ראש הוועדה מגויס כי באמת יש שותפים טובים.

מירב בן ארי: אז ברכות לכם, ברכות לצוות של משרד החינוך.

מירב בן ארי: פעמים רבות בוועדות מגיעים נציגים שלכם, של המשרד.

מירב בן ארי: לעתים יש חברי כנסת שמשתלחים בהם לא לעניין, לא בצורה מכובדת.

מירב בן ארי: יש חברי כנסת ששומרים על כבודם.

מירב בן ארי: לכן אני רוצה להגיד תודה לאנשי משרד החינוך שמגיעים באופן קבוע, לאנשי השלטון המקומי, למיכל מנקס שנמצאת באופן קבוע בוועדה.

מירב בן ארי: אני רוצה גם להגיד תודה להורים שנמצאים כאן, לוועד ההורים הפעיל, חברים שלנו.

מירב בן ארי: יש לנו כמובן גם ויכוחים.

מירב בן ארי: וכמובן למועצת התלמידים.

מירב בן ארי: אגיד לך: אתם חייבים להיות פעילים יותר.

מירב בן ארי: לא הייתם מעורבים מספיק.

מירב בן ארי: דיברת על כמה דברים.

מירב בן ארי: קחו את העסק ברצינות ותרימו קול, כי זה לא היה.

יעקב מרגי: השנה האחרונה הייתה חלשה.

יעקב מרגי: בשנים עברו הייתם מעורבים יותר.

מירב בן ארי: יש לי תחושה שאת יודעת מה לעשות.

מירב בן ארי: עד כה בירכתי ועכשיו אני רוצה להגיד מה היה חסר לי.

מירב בן ארי: הייתה חסרה לי התייחסות לחינוך הטכנולוגי.

מירב בן ארי: חבר הכנסת מרגי ואני מובילים כאן באמת מהפכה ביחד, קודם כול, של ההורים, של המוסד, בהבנה.

מירב בן ארי: הייתה כאן ישיבה נהדרת עם התעשייה הישראלית, עם שרגא ברוש.

מירב בן ארי: היה חסר לי לראות את זה.

מירב בן ארי: דיברנו הרבה כאן על החינוך, גם על החינוך המיוחד, שכבודו במקומו מונח, אבל החינוך הטכנולוגי עובר מהפכה בשנים האחרונות.

מירב בן ארי: לא ראיתי התייחסות לזה.

מירב בן ארי: חשוב מאוד לומר, זה דבר מהותי בעיניי.

מירב בן ארי: לא אאריך בדברים כי אין לנו זמן.

מירב בן ארי: לגבי הדברים החשובים שאמרה יפה בן דויד, אני רוצה להגיד שני דברים.

מירב בן ארי: אחד, במצגת בשנה הבאה בעזרת השם כאשר נשב פה, אני מקווה מאוד, נדבר גם על איזשהו גרף מדידה בעניין נטישה.

מירב בן ארי: דיברת יפה מאוד על עניין הנטישה.

מירב בן ארי: אתם יודע שהדברים מחוברים.

מירב בן ארי: במשך 10 שנים עבדתי עם נוער בסיכון לפני שהגעתי לכנסת.

מירב בן ארי: עניין הנטישה של מורים לא פחות חשוב.

מירב בן ארי: התערבות לעומת מעורבות – זה עניין סופר קריטי בעיניי.

מירב בן ארי: חשובה מאוד המעורבות של ההורים – הורים שאנחנו רואים אותם גם בוועדה – אבל צריך להבדיל בין התערבות למעורבות, זה דבר מהותי.

מירב בן ארי: דבר אחרון שליוויתי אותו במהלך השנה זה ארגוני הנוער.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר, דיברת על זה בדקה אבל זה אירוע מדהים בעיניי.

מירב בן ארי: מארגונים שפעלו בתקציב של 150,000-200,000 שקל לארגונים שתקציבם צומח למיליוני שקלים.

מירב בן ארי: רק לפני חודש העברנו עוד 6 מיליון שקלים, 3 מיליון שקלים ממשרד האוצר ו-3 מיליון שקלים ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: הפסקנו כבר לספור מיליונים.

מירב בן ארי: זה היה נראה כבר טריוויאלי אז אף אחד לא כתב על זה.

מירב בן ארי: דיברנו על הארגון "אחריי!" אבל גם "איגי", ויש את החרדים.

מירב בן ארי: מדהים שיש 17 ארגונים, כאשר מצד אחד יש את החרדים ומצד שני רואים את החבר'ה מ"איגי", והם יושבים ביחד ומדברים.

מירב בן ארי: כמובן גם "לתת" ו"אחריי!" ו"נועם", ולא אכנס לפירוט, כולם.

מירב בן ארי: אנחנו מזרימים מיליוני שקלים.

מירב בן ארי: אגב, זה התחיל ממיכל מנקס ועבר לשמואל אבואב, ובצדק.

מירב בן ארי: אמרו: אם אנחנו פותחים את ארגוני הנוער לעוד ועוד אוכלוסיות – אני שמחה מאוד שיש לי חלק קטן בעניין, אבל הרוח הזאת, של להוביל את ארגוני הנוער, וההבנה שהם לא פחות מתנועות הנוער, זה חשוב.

מירב בן ארי: תודה.

קריאה: סליחה, אני יכולה לדבר בשם הורים?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: כאשר אתן לך את רשות הדיבור, אם יהיה לנו זמן, אז תוכלי לדבר, אבל כרגע את לא יכולה לדבר.

קריאה: באתי במיוחד בשביל זה.

יעקב מרגי: מה לעשות, כולם הגיעו במיוחד.

יעקב מרגי: לא כולם ידברו, אני אומר לך כבר עכשיו, כי הדיון עומד להסתיים ואנחנו רוצים לשמוע את השר.

יעקב מרגי: זו פתיחת שנת לימודים.

יעקב מרגי: אתם מוזמנים בכל השנה להיות מעורבים בדיונים.

יעקב מרגי: כעת זה לא דיון.

יעקב מרגי: תהיו מעורבים גם במיילים, גם בנוכחות בוועדה.

קריאה: אנחנו מעורבים במיילים אבל אף אחד לא עונה.

יעקב מרגי: אני לא רואה פה את יושב-ראש ארגון המורים.

מירב בן ארי: אגב, איפה ארגון המורים?

מירב בן ארי: ארבע שנים אני כאן ואין נציג של ארגון המורים.

מירב בן ארי: זה לא בסדר.

מירב בן ארי: הוא לא רוצה לבוא כי לא מתאים לו, אבל כבר ארבע שנים הוא לא מגיע גם לוועדת החינוך.

מירב בן ארי: איזה מין דבר זה?

מירב בן ארי: אם הוא לא מסוגל – שיביא מישהו אחר.

מירב בן ארי: למה נציג הסתדרות המורים מגיע ונציג ארגון המורים אף פעם לא מגיע?

מירב בן ארי: זה מעצבן.

מירב בן ארי: זה ארגון המורים.

מירב בן ארי: הם צריכים לשבת פה.

קריאה: לבת שלי אין מסגרת של בית ספר.

יעקב מרגי: אבקש להושיב אותה.

יעקב מרגי: אטפל בך אם תשלחי לנו את הפרטים.

יעקב מרגי: לא להפריע.

יעקב מרגי: אוציא אותך.

יעקב מרגי: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: גם אני רוצה לברך את השר ואת המנכ"ל על המצגת המפורטת מאוד ומעניינת שראינו כאן.

יעל כהן-פארן: רק להעיר שחלק מן ההערכות היו לעתיד, אז הלוואי ונהיה בסדרה גיאומטרית עולה בדיוק כפי שתיארתם בשיפור בחינוך בפריפריה.

יעל כהן-פארן: אני עשיתי חמש יחידות במתמטיקה.

מירב בן ארי: עכשיו שכל מי שידבר יגיד כמה נקודות במתמטיקה הוא עשה.

מירב בן ארי: ..

יעל כהן-פארן: לא.

יעל כהן-פארן: גם לזה אני רוצה להתייחס.

יעקב מרגי: רציתי לומר וחשוב לומר, כשמדברים על שיתופי פעולה, בקדנציה הזו התקיימו מספר שולחנות עגולים כדי לקדם נושאים במערכת החינוך, שזה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: הייתי שר – בדרך כלל כל שר רוצה לגבש את המדיניות שלו ולשלוט בה.

יעקב מרגי: נכונות לדיונים פתוחים, לשולחנות עגולים – התודה והברכה היא סביב הנקודות האלה.

יעקב מרגי: זה דבר חשוב ולא מובן מאליו, צריך לומר.

יעקב מרגי: ברשותך, אני רוצה לומר: רבותיי, הזמן קצר.

יעקב מרגי: הוקצבו שעתיים לדיון.

יעקב מרגי: מראש אני אומר, תקבלו בהבנה.

יעקב מרגי: זה פתיחת שנת לימודים.

יעקב מרגי: באנו לשמוע על ההיערכות.

יעקב מרגי: יהיו עוד 3–4 דוברים ונרצה לסכם את הדיון בצורה מכובדת.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להתפרץ.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעל כהן-פארן: אחזור על הצורך בצמצום הפערים בחינוך – והדגשת את המספר – של חברות באוכלוסייה שהן פחות מצליחות.

יעל כהן-פארן: ההצגה של הדברים הייתה בראייה קדימה, איך מוודאים שאכן צמצום הפערים שהתחיל ממשיך באותה סדרה גיאומטרית.

יעל כהן-פארן: על צמצום מספר התלמידים בכיתות, ציינת שבתך נמצאת בכיתה עם 27 ילדים אבל היעדים שלכם הם בין 32 ל-34.

יעל כהן-פארן: הלוואי שהבת שלי, שעולה לכיתה ב', תלמד בכיתה של 30 ילדים.

יעל כהן-פארן: כולם צריכים ללמוד בכיתות של פחות מ-30 תלמידים, בטח בכיתות א'-ב', לדעתי, בשאיפה גם לפחות מ-25 תלמידים בכיתה.

יעל כהן-פארן: איך אנחנו בונים את התקציב ואת הראייה קדימה כדי להגיע לשם?

יעל כהן-פארן: עשיתם רפורמה, נכון, זה כבר לא 40 תלמידים בכיתה, אבל בכיתות א', ב' ואולי גם ג' צריך לרדת ל-25 תלמידים בכיתה.

יעל כהן-פארן: אני מבקשת להעלות שני נושאים מאוד נקודתיים.

יעל כהן-פארן: אחד, פניות ציבור.

יעל כהן-פארן: אני בטוחה שלמשרד יש פניות ציבור ומתקבלות שם פניות.

יעל כהן-פארן: מן הסתם נמצאים כאן גם הרבה נציגים שרצו להביא את סיפורם האישי.

יעל כהן-פארן: גם מגיעות אליי פניות כחברת כנסת, ומן סתם אל הרבה מאוד חברי כנסת, פניות ציבור שלא מקבלות מענה, של מקרים קשים מאוד של אלימות שלא מקבלים מענה מן הפיקוח, של מקרים של ילד שהידרדר ונשאר בחינוך ביתי כי אין לו מענה במסגרות.

יעל כהן-פארן: איך אנחנו משפרים את פניות הציבור?

יעל כהן-פארן: ודבר אחרון, לקראת פתיחת שנת הלימודים בעוד שבועיים וחצי אני מקבלת לא מעט פניות על סביבה לא בריאה בבתי הספר.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להציג כאן שתי דוגמאות.

יעל כהן-פארן: אתמול הייתי בסיור ביחד עם חברת הכנסת גרמן בכפר ג'דיידה-מכר בגליל המערבי.

יעל כהן-פארן: יש שם ארבעה בתי ספר ושני גני ילדים – אזור שהוא מזעזע, עם פסולת שמציתים אותה.

יעל כהן-פארן: בבתי הספר פשוט נושמים אוויר רעיל.

יעקב מרגי: מפגע סביבתי.

יעל כהן-פארן: זה בטיפול של המשרד להגנת הסביבה אבל אני פונה גם אליך כשר החינוך, שבתי הספר שיש לצדם מפגע כזה נוראי, עד שהוא לא מטופל אפילו שלא יפתחו את שנת הלימודים.

יעל כהן-פארן: יש עוד מקומות, כמו קריית חיים, שם נמצאים באופן קבוע שני בתי ספר, אחד של החינוך המיוחד, במרחק של 150 מטר ממכלי דלק אדירים ומסרטנים.

יעל כהן-פארן: אני פונה אליך באמת שנטפל במפגעים סביבתיים ליד בתי ספר.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בקצרה, מפורום הנהגת ההורים, בבקשה.

זאב גולדבלט: אני מייסד ומנכ"ל פורום ועדי ההורים היישוביים.

זאב גולדבלט: המצגת המרשימה שהציגו השר והמנכ"ל מוכיחה שיש קשר לשטח ולהורים והמערכת פועלת בצורה שיטתית לתיקון, ובעיקר לשיפור של עצמה ושל החינוך בישראל.

זאב גולדבלט: עלינו לפעול ביחד לקעקע את האלימות הפושה בחברה הישראלית ולמנוע את זליגתה לתוך מוסדות החינוך.

זאב גולדבלט: לא לאלימות של סגל הוראה כלפי ילדים, דבר שאנחנו נחשפים אליו בתקשורת חדשות לבקרים, ולא לאלימות של הורים וילדים כלפי סגל ההוראה, לא פיזית ולא מילולית.

זאב גולדבלט: עלינו ליישם את החלטת משרד החינוך להרחבת בית הספר של החופש הגדול והחגים גם לגני הילדים, שם הבעיה חמורה במיוחד.

זאב גולדבלט: עלינו לפעול ביחד להחזרת שעות הפיצול של כיתות א'-ב', שנעלמו בטענות שווא לדעתנו.

זאב גולדבלט: אני רוצה רק להזכיר שבלי התערבות ומעורבות של ההורים לא הייתה עד היום סייעת שנייה, כי אנחנו יצאנו להפגנות בנושא הזה; המורים היו ממשיכים ללמד 40 תלמידים בכיתה, ואנחנו יצאנו למאבק הזה.

זאב גולדבלט: כן, זו בפירוש התערבות; לא היו מתבצעים בחלק מן הרשויות המקומיות שיפוצים, כי אנחנו פועלים בעניין זה מול הרשות המקומית; לא היה ריסון של מערכת התנועה בקרבת מוסדות החינוך, כי אנחנו פועלים בנושא הזה.

זאב גולדבלט: אנחנו מברכים על הכוונה של הסתדרות המורים לעשות אמנה, ובתנאי שנהיה חלק מגיבושה כי אנחנו צריכים ליישם אותה.

זאב גולדבלט: אני רוצה לאחל שנה ברוכה לכל התלמידים, לגני הילדים, לעובדי ההוראה, לעובדי המשרד ולנו ההורים.

זאב גולדבלט: אנחנו מצפים שמשרד החינוך יפעל מולנו ויהיה קשוב גם למחאות שלנו, כולל בנושא תשלומי הורים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אודליה אלבו, בבקשה, בקצרה.

אודליה אלבו: אני יושבת-ראש העמותה הישראלית לאלרגיות למזון.

אודליה אלבו: אני מבקשת לברך את חבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש הוועדה, על השותפות וההכלה ואת מנכ"ל משרד החינוך, מר שמואל אבואב, על תחילתו של תהליך שלו אנו שותפים.

אודליה אלבו: כבוד השר, אני מבקשת להתייחס למה שאמרת.

אודליה אלבו: דיברת על זכויות, דיברת על יציבות, דיברת על אחריות ודיברת על יעדים.

אודליה אלבו: התלמידים שסובלים מאלרגיות למזון במוסדות החינוך נמצאים היום ללא ביטוח תאונות אישיות.

אודליה אלבו: הם מוחרגים מביטוח תאונות אישיות ומוחרגים מזכאות למימון אמבולנס כשהם נחשפים לאלרגן בבית הספר.

אודליה אלבו: זה באשר לזכויות.

אודליה אלבו: ואם לא די בכך, באשר לאחריות – רק ביום חמישי האחרון הצהירה הסתדרות המורים שהיא לא תעניק עזרה ראשונה לתלמידים הסובלים מאלרגיות למזון.

אודליה אלבו: באשר ליציבות, כבוד השר – גם התלמידים שסובלים מאלרגיות למזון זקוקים ליציבות כדי שהם יוכלו להגיע להישגים.

אודליה אלבו: היעד שלנו כהורים הוא לקבל בחזרה את הילדים שלנו בריאים ושלמים בסוף היום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פיצ'י דובינר, בבקשה.

יעקב מרגי: פיצ'י הוא מוסד.

פיצ'י דובינר: כבוד השר, אנחנו נפגשים הרבה מול הבית שלך.

יעקב מרגי: למה לא אמרת לי?

יעקב מרגי: לא הייתי נותן לך לדבר...

נפתלי בנט: הוא לא לבד, יש שם עוד כמה חבר'ה...

פיצ'י דובינר: אנחנו נתאחד כנראה, חכה.

נפתלי בנט: זה ההייד פארק הלאומי.

נפתלי בנט: ..

יעקב מרגי: רבותי, הזמן יקר.

יעקב מרגי: נגמר ההומור.

פיצ'י דובינר: קודם כול, אני באמת רוצה להגיד לך תודה, כבוד יושב-ראש הוועדה, יעקב מרגי, על כל העזרה ועל השותפות שיש עם הוועדה.

פיצ'י דובינר: התודה החשובה ביותר, לדעתי, שצריך לתת מפה היא לצוות המורים, למנהלים, שעושים עבודת קודש יום-יום.

פיצ'י דובינר: כשמדברים על שרים או על ראש ממשלה שיהיה גנרל – אני חולם על היום שיהיה לנו ראש ממשלה מורה בישראל.

פיצ'י דובינר: זה בנושא הזה.

פיצ'י דובינר: לגבי תשלומי ההורים, שזה הנושא שלי – כבוד השר, אנחנו יכולים להביא הרבה טבלאות, הרבה מספרים.

פיצ'י דובינר: זה מזכיר לי את הסיפור על היהודי שהולך לרב ואומר לו: "כבוד הרב, אשתי בהריון בפעם החמישית.

פיצ'י דובינר: אני רוצה לעשות הפלה.

פיצ'י דובינר: תן אישור.

פיצ'י דובינר: " הרב אומר לו: "הפלה?

פיצ'י דובינר: השתגעת?

פיצ'י דובינר: למה?" אומר היהודי: "קראתי בעיתון שכל ילד חמישי בעולם הוא סיני".

פיצ'י דובינר: ..

פיצ'י דובינר: הטבלאות האלה יפות מאוד אבל לצערי הרב המצב עגום וקשה ועל פערים לא ניתן לדבר כל עוד אנחנו מאפשרים כל תשלומי התל"ן.

פיצ'י דובינר: גביית תל"ן, חברים יקרים, גם בפורום ההורים, זה פשע מאורגן, מה גם שאין על זה שום פיקוח.

פיצ'י דובינר: כל אחד לוקח כמה שהוא רוצה.

פיצ'י דובינר: התל"ן צריך להיעלם מן העולם.

פיצ'י דובינר: לגבי יתר התשלומים, יש על מה לדבר.

פיצ'י דובינר: מי שמתפרנס יכול לתת את 200 או 300 השקלים הללו.

פיצ'י דובינר: את יתר האנשים, שמקבלים סיוע ממשרד הרווחה- - -

יעקב מרגי: אני יכול להתחייב לך שהתחלתי את הטיפול בנושא הזה ואני לא מתכוון להרפות.

פיצ'י דובינר: שם אני רוצה את שיתוף הפעולה.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נציג פורום המוכש"ר, בקצרה.

דוד שרפר: אני ראש פורום מוכש"ר.

דוד שרפר: אדוני השר וכבוד היושב-ראש, כפי שאמרת, אנחנו ערב פתיחת שנת הלימודים הרביעית מאז שנכנסת לתפקיד.

דוד שרפר: לפני כשנתיים ישבנו במשרדך.

דוד שרפר: בפגישה שמעת מהנהלת המחוז החרדי שאצלנו יש את שיתוף הפעולה המלא עם הפיקוח של משרד החינוך, יש נכונות מלאה ללמוד לימודי ליבה, דיברנו על הבנות, ואנחנו אפילו עושים מבחני מיצ"ב.

דוד שרפר: היית מופתע, שאלת באופן טבעי: "אז למה אתם מתוקצבים ב-40%?

דוד שרפר: " אני מאמין שלא שאלת את זה סתם אלא זה באמת הפריע לך.

דוד שרפר: שלחת אותנו למנכ"לית, שסיימה את תפקידה לפני זמן מה.

יעקב מרגי: הקציתי לך דקה וחזרת למיכל כהן?

דוד שרפר: בכל שנת לימודים שעוברת עשרות אלפי תלמידים משלמים מחיר על פער עצום שחסר להם בחינוך.

דוד שרפר: בקשה אחת קטנה, יש משהו שבמגרש שלך, משהו שהשותפות הקואליציוניות כבר הסכימו עליו ונמצא בהסכם הקואליציוני ועד היום לא מומש: תיקון תקנות המוכש"ר.

דוד שרפר: הדבר הזה יהיה צעד ראשון שיגרום לכך שתלמידי המוכש"ר יקבלו 75% אמתיים, כפי שמקבל כל תלמיד אחר.

יעקב מרגי: אתה רוצה שהוא יהיה יותר צדיק מחבר הכנסת גפני שהעביר תקנות אחרות?

יעקב מרגי: מה אתה רוצה ממנו?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני גם מצטרף לקריאה שלך.

תמר יהל: אני מנכ"לית ארגון חוש"ן שהוא ארגון החינוך וההסברה של הקהילה הגאה.

תמר יהל: אני רוצה בהתחלה לציין לחיוב את הקשר החיובי מאוד שיש לנו לאורך שנים עם משרד החינוך, בפרט עם אגף שפ"י, וקשר חיובי מאוד עם חברת הכנסת מירב בן ארי.

תמר יהל: באמת יש דברים שהתקדמו.

תמר יהל: עדיין אנחנו מתחילים שנת לימודים נוספת בלי התקדמות משמעותית מאוד כלפי הקהילה הגאה.

תמר יהל: יש פה התייחסות נרחבת מאוד לחינוך המיוחד.

תמר יהל: יש פה 12% חינוך מיוחד.

תמר יהל: הקהילה הגאה מונה- - -

יעקב מרגי: בואי לא נעשה תחרות בין אוכלוסיות.

תמר יהל: אני לא עושה תחרות.

תמר יהל: אני רק אומרת שיש 200,000 ומשהו תלמידים שלא מקבלים היום התייחסות מספקת במערכת החינוך.

תמר יהל: אנחנו נכנסים לשנה נוספת שבה אין עדיין התייחסות בחוזר מנכ"ל לשילוב תלמידים להט"בים.

תמר יהל: זה אומר שבחמ"ד מורים ומורות עדיין, בלי שום הנחיה מסודרת, יכולים לשלוח תלמידים לטיפולי המרה; זה אומר שעדיין תלמידים ותלמידות טרנסג'נדרים נדרשים לא לצאת מן הארון בפני בית הספר בגלל שזה לא מתאים למערכת; עדיין יש הכשרות מורים בצורה מאוד-מאוד מצומצמת וסלקטיבית והרבה מורים הם חסרי כלים לחלוטין איך להתמודד עם להט"בופוביה במערכת החינוך.

היידי מוזס: זה חשוב.

יעקב מרגי: זה חשוב ולכן נתתי לה לדבר.

תמר יהל: אני רוצה להגיד דבר אחרון.

תמר יהל: כל אחד ואחת מאתנו יכולים ללכת כרגע במסדרון של בית ספר, לספור עד עשר ולשמוע את הקללה "יא הומו".

תמר יהל: להט"בופוביה היא דבר נורא הנוכח במערכת החינוך וצריך לתת לזה התייחסות מספקת.

יעקב מרגי: האמיני לי, השר הבין.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כבוד השר, מספר משפטי סיכום.

קריאה: הורים לילדים חולים – יש 17,000 ילדים חולים – לא נתתם להם לדבר.

יעקב מרגי: גברתי, את מפריעה לי.

קריאה: למה הבן שלי לא - - -?

קריאה: אתה שר החינוך של כל ילדי ישראל.

קריאה: כובלים אותי- - -

יעקב מרגי: גברתי, לא אתן לך לדבר יותר בוועדות.

יעקב מרגי: את מגיעה לכאן וכל פעם מקבלת רשות דיבור.

יעקב מרגי: אל תפריעי.

יעקב מרגי: את מפריעה לי.

יעקב מרגי: אני מבקש להוציא אותה.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי.

יעקב מרגי: בבקשה, כבוד השר.

נפתלי בנט: הדיאלוג כאן כמובן יימשך, זה לא סוף פסוק, ולכן אני כבר אומר – לא כולם הצליחו להתבטא.

נפתלי בנט: בעוד שבועיים וחצי תיפתח שנת לימודים.

נפתלי בנט: יש פה ילדה, ארבל אסרף.

נפתלי בנט: את עולה לכיתה א', נכון?

נפתלי בנט: ואתמול נפלה לך שן?

נפתלי בנט: מזל טוב.

נפתלי בנט: הפיה הגיעה?

נפתלי בנט: לא? אבא, מה קורה?

מאיר אסרף: אנחנו לא מאמינים בפיות.

נפתלי בנט: קודם כול, אני באמת מאחל לך המון הצלחה.

נפתלי בנט: גם הבן הקטן ביותר שלי, דוד, עולה לכיתה א'.

שרונה נמר: אשמח אם תתייחסו להורים לילדים חולים.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי, גברתי.

יעקב מרגי: שרונה נמר, במשך כל השנה לא תקבלי רשות דיבור.

יעקב מרגי: את מקבלת תמיד אוזן קשבת.

קריאה: אבל לא התייחסתם בכל הדיון לילדים חולים.

יעקב מרגי: אני מבקש להוציא את שתי הנשים הללו.

יעקב מרגי: אל תפריעי לשר.

נפתלי בנט: ביחד עם ארבל אסרף יעלו לכיתה א' עוד רבבות רבות של ילדים.

נפתלי בנט: כולנו נרגשים.

נפתלי בנט: מערכת החינוך, וניכר מקיר אל קיר פה, גם אם יש עוד המון מה לעשות, אבל בהחלט שמנו את האצבע על הנקודות החשובות ביותר של תנאי הלימוד, טיפול באוכלוסיות מיוחדות, צמצום פערים.

נפתלי בנט: זו משימה אין סופית כמובן אבל אני גאה מאוד לעמוד בראש מערכת שהיא בעצם מקור התקווה לחברה הישראלית.

נפתלי בנט: כפי שפתחתי ואמרתי, לפעמים כשפותחים רדיו וטלוויזיה נקלעים לחרדות ולפיצולים.

נפתלי בנט: מערכת החינוך היא מערכת ממלכתית ואני אעמוד על כך שהיא תישאר מערכת ממלכתית, שמקבלת באהבה את כל הילדים במדינת ישראל מכל המגזרים באותה אהבה ובאותה אמונה ביכולת של הילדים.

נפתלי בנט: אולי מילה אחרונה כי כמה פעמים דיברו פה על חמש יחידות מתמטיקה.

נפתלי בנט: גם בהקשר הזה אנחנו לא מסווגים ילדים, כפי שאמרתי, לא לפי אמונותיהם, לא לפי נטיותיהם, לא לפי מקום מגוריהם ולא לפי מספר היחידות שהם עושים או לא עושים.

נפתלי בנט: אנחנו בהחלט חותרים למצוינות בכל התחומים וכל ילד הוא עולם ומלואו.

נפתלי בנט: יש ילד שיצטיין בתחום המדעי, יש ילד שיצטיין דווקא בתחום הספורטיבי, וילדה שתצטיין במנהיגות חברתית ובסוף עוד תהיה חברת כנסת מדהימה כמו מירב בן ארי.

נפתלי בנט: כל אחד ואחד הוא עולם ומלואו.

נפתלי בנט: המשימה שלנו היא להביא לידי ביטוי את הנשמות המופלאות הללו.

נפתלי בנט: משפט אחרון ברמה אישית: השנה הילד הקטן שלי, דוד, עולה לכיתה א'.

נפתלי בנט: אגש ביחד אתו בעוד שבועיים וחצי בביטחון רב במערכת הזאת, בידיעה שיש מורים מצוינים ומסורים.

נפתלי בנט: יש לנו עוד הרבה עבודה, יפה בן דויד, אבל עדיין יש לנו מורים נהדרים.

נפתלי בנט: אנחנו מגבים את המנהלים את המורים של מדינת ישראל בראש ובראשונה.

נפתלי בנט: אנחנו שמחים על שיתוף פעולה עם הורים.

נפתלי בנט: אנחנו מגבים את המנהלים ואת המורים במדינת ישראל, וכמובן את הגננות.

נפתלי בנט: אני מאחל לכולם שנה מוצלחת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני מסכם את הישיבה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לשר החינוך, למנכ"ל ולצוות המשרד על הסקירה המפורטת של תוכניות משרד החינוך לשנת הלימודים הקרובה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל המשתתפים היום בישיבה, למשרדי הממשלה, לארגונים האזרחיים, לכל מי שהשתתף ולכל מי שרצה להביע דעה ולא הספיק, אז גם התנצלות.

יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לשתף פעולה עם המשרד.

יעקב מרגי: כמו כן, אני אומר גם להנהלת המשרד וגם לכבוד השר, אנחנו לא יוצאים לחופשה.

יעקב מרגי: אנחנו מיד מתחילים את עבודת המעקב, את עבודת הפיקוח, את העבודה שלנו כפי שאנחנו מחויבים לה.

יעקב מרגי: שוב, יש עוד הרבה לעשות, כפי שאמר השר, אבל היד עוד נטויה, גם לשנות וגם לטפל בבעיות.

יעקב מרגי: תודה רבה גם לשלטון המקומי.

נפתלי בנט: שנה מוצלחת.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.