ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 642, 2018-06-20 09:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב לחבריי חברי הכנסת, בתיאבון ליואל, בוקר טוב לאנשי הממלכה, בתוכם המשטרה, לארגונים, למצטרפים, ללשכת עורכי הדין.

ניסן סלומינסקי: נדון היום, לאחר כמה ישיבות שהיו בוועדה, ובהתאם לבקשות של חברי כנסת שהיו, ובהתאם גם לרצון, להגיע להבנות כמה שאפשר עם הייעוץ המשפטי ואחרים, אבקש מגור שיקריא את הנוסח, שהיו עליו למעשה כבר הרבה דיונים.

יואל חסון: ומה אנחנו פה – סטטיסטים?

יואל חסון: לא תפתח את זה לדיון?

ניסן סלומינסקי: אמרתי – הוא יקריא קודם, ואז אתן.

יואל חסון: אני רוצה להתייחס לפני.

יואל חסון: אתה מתעלם מחברי הכנסת שנמצאים פה בכלל.

יואל חסון: כאילו אתה והיועץ המשפטי לבד פה.

ניסן סלומינסקי: אפילו אמרתי לך בתאבון, אז איך אתה אומר שאני לא מתייחס?

יואל חסון: אני לא צריך שתאמר לי בתאבון.

יואל חסון: אני צריך שתתייחס אליי.

יואל חסון: תאבון אקבל, אל תדאג.

ניסן סלומינסקי: אם אתה רוצה לומר משהו לפני הדיון, תבקש, ואתן לך.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

יואל חסון: אני רוצה לומר כמה דברים.

יואל חסון: קודם כל, סדרי הדיון בחוק הזה לא מקובלים עליי, במיוחד מה שאירע בשעות האחרונות, שהנוסח הופץ רק ב-17:00, כאשר הישיבה האחרונה היתה ב-30 במאי.

יואל חסון: כל הזמן הזה לא מצאתם זמן לפרסם נוסח, להציג לחברי הכנסת את הנוסח.

יואל חסון: אתמול בשעה 17:00 לערך קיבלנו זאת לידינו, בלי שניתן לנו זמן ללמוד, לחשוב, לגבש עמדה, לעשות דיון מהותי.

יואל חסון: בעיניי זה נוהל לא תקין.

יואל חסון: אני מתכון לפנות בנושא הזה גם ליושב-ראש הכנסת.

יואל חסון: מבחינתי, הדיון הזה כולו מתנהל בצורה לא תקינה.

יואל חסון: בשום עולם, בשום מקום, בטח לא במקום רציני – ואני כן מתייחס למקום הזה ברצינות, לא נותנים לחברי כנסת, כשהוצג בעל-פה על-ידי היועץ המשפטי של הוועדה נוסח חוק, ששונה ממה שהיה במקור, אבל לא הוצג נייר, לא הונח נייר לחברי הכנסת, ואנחנו מקבלים בשעה 17:00, ואז אנחנו צריכים ב-17:00 גם להביא את השינויים, גם לראות את זה בעיניים סוף-סוף כתוב, גם להיערך להסתייגויות, גם להיערך ולקיים דיונים בין סיעתיים, שיש לנו הזכות המלאה לקיים את הדיונים האלה, וגם להתייחס ברצינות למה שאתם כותבים, וזה בעיניי לא נראה לי דבר שאפשר לקבל אותו ולקיים אותו, ולא ניתן לנו זמן להסתייג.

יואל חסון: אני לא אשב כאן עכשיו ואמציא תוך כדי דיון הסתייגויות כדי לעשות וי שהסתייגתי, אבל ש לי הסתייגויות מהותיות.

יואל חסון: זה חוק מהותי, זה חוק חשוב, ואני רוצה להסתייג בו מהותית – לא רק אני; כל חברי האופוזיציה רוצים להסתייג עליו מהותית, להתייחס אליו באופן מהותי.

יואל חסון: קודם כל עקרונית אני אומר – על זה אני לא אעבור לסדר-היום.

יואל חסון: המחלקה המשפטית – ואני פה לא בא אליך בטענות.

יואל חסון: אתה קבעת דיון ב-09:00, לא יודע מתי הם ידעו את זה, מתי אתה הודעת להם שזה ב-09:00, אבל מבחינתי, המחלקה המשפטית לא יכולה להפיץ נוסח לחברי הכנסת כמה שעות לפני דיון.

יואל חסון: זה לא הגיוני, לא מקובל.

יואל חסון: זה לא קיים בשום מקום.

יואל חסון: אלך להשוואה של כל הפרלמנטים בעולם, ואבדוק מה קורה שם.

יואל חסון: אם אתה – מה שלא נראה לי – עשית את הדברים בלי תיאום, והפתעת אותם פתאום ב-09:00 בבוקר, תגיד את זה פה בוועדה, שיידעו את זה לפרוטוקול, שאתה זה שקיימת דיון בהפתעה ב-09:00 בבוקר, אבל אם לא, אני לא מבין למה מ-30 בחודש עד היום לקח כל כך הרבה זמן.

יואל חסון: אני יודע מה היה מאחורי הקלעים – משאים ומתנים, שיחות, שינויים, הסכמות.

יואל חסון: הכול בסדר.

יואל חסון: זה טוב.

יואל חסון: אולי זה גם מיטיב עם החוק, אבל אי-אפשר להתייחס לכל העולם, אדוני היושב-ראש, להתייחס ברצינות ליועץ המשפטי לממשלה, להתייחס ברצינות למשטרת ישראל, להתייחס ברצינות לכל העולם.

יואל חסון: האחרונים בשרשרת המזון זה חברי הכנסת.

יואל חסון: הם יכולים לקבל את זה כמה שעת לפני הדיון.

יואל חסון: זה בסדר.

יואל חסון: הם כל כך מבריקים ובקיאים בחומר, שהם לא צריכים יותר מכמה שעות בודדות להיערך.

יואל חסון: אדוני, בזה שאתה מאפשר את זה כיושב-ראש הוועדה, אתה פוגע במעמדך, במעמדנו, ואתה פוגע בחברי הכנסת ובכנסת, כי אתה מתייחס יותר ברצינות לגורמי החוץ מאשר התייחסת לחברי הכנסת, לקולגות שלך, כי עם כגורמי החוץ אתה משך עשרים יום מנהל משאים ומתנים.

יואל חסון: הם ראו את הנוסחים לפנינו.

יואל חסון: הם יודעים בדיוק מה כוונתך לפנינו.

יואל חסון: דיברת אתם, ניהלת אתם משאים ומתנים, יוזם החוק היה בטח גם מעורב בעניין.

יואל חסון: כולכם הייתם בעניינים.

יואל חסון: אנחנו לא מעניינים.

יואל חסון: מה זה משנה, חברי ועדת החוקה?

יואל חסון: מה זה משנה, חברי הכנסת בכלל?

יואל חסון: מה זה משנה, הסיעות?

יואל חסון: למה הן צריכות בכלל להיערך לחוק כזה?

יואל חסון: למה צריך לדון אתן?

יואל חסון: הכול במחשכים אגב.

יואל חסון: לא שקיימת פה דיון, וכל הדברים היו פה פתוחים, ויכולת לבוא אליי בטענות אם הייתי או לא הייתי או אחרים היו.

יואל חסון: הכול אתם עושים במסתרים, משאים ומתנים בחדרים סגורים, חברי הכנסת לא מעורבים.

יואל חסון: זה לא תהליך חקיקה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: ככה לא מחוקקים.

יואל חסון: ככה עושים קומבינות.

יואל חסון: לא ככה מחוקקים.

יואל חסון: אני אומר לך בצורה ברורה – על זה לא אעבור לסדר-היום.

יואל חסון: דיברתי עם יושב-ראש הכנסת, אני דורש דיון בראשות יושב-ראש הכנסת.

יואל חסון: אני לזה לא מוכן.

יואל חסון: אתה רוצה לקיים שיח עם גורמי המקצוע - אל"ף, תקיים אותו באופן חשוף וגלוי, ואני רוצה לשמוע את כולם, לפני שאתה מקריא ולפני שאתה מחליט ומצביע.

יואל חסון: לא רק יגידו את זה לכם.

יואל חסון: יש פה כבוד לחברי ועדה וחברי כנסת בכלל, ולחברי סיעות הבית.

יואל חסון: שהם יגיד לי מה היה בחדרי חדרים – מה דיברתם אתם, מה שיניתם, מה הסעיפים שהוספו או הורדו.

יואל חסון: אני רוצה לדעת הכול.

יואל חסון: לא רק אתם תלכו עם זה, מה שנקרא, עד 120 לקבר.

יואל חסון: אני רוצה לדעת.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, אני רוצה להביע התפעלות מנוסח הדיבור שלך, ולהסב את תשומת לבך – זימון הוועדה הזו יצא, וכולם ידעו, לפני יותר משבוע.

יואל חסון: אבל הנוסח.

ניסן סלומינסקי: שנייה.

ניסן סלומינסקי: שנית, לצערי, ובאמת לצערי, לא השתתפת אתנו בישיבות.

ניסן סלומינסקי: הדברים עלו כולם בישיבה, ולאור בקשות של ח"כים על הנושא הזה הגענו בסוף לנוסח שח"כים רצו וביקשו, אלה שהשתתפו בו.

ניסן סלומינסקי: תיקנו את התיקונים שאפשר לאור בקשות ולאור הדיונים שהיו פה.

ניסן סלומינסקי: שום דבר לא היה במחשכים.

ניסן סלומינסקי: ויותר מזה – בישיבה הקודמת דיברתי אפילו על הבנות שהיו לנו עם היועץ המשפטי, שבאו לידי ביטוי אחר כך גם בכתוב.

ניסן סלומינסקי: כל זה בוועדה, והיו דיונים על זה.

ניסן סלומינסקי: לאור הדברים שאמרו ח"כים – חבל שלא היית; יכולת לומר דברים, הם היו נשמעים, ואולי זה היה משנה, אולי לא, אבל הנוסח הזה גובש על-ידי ח"כים שנאמרו פה.

ניסן סלומינסקי: כך שזה לא משהו שצץ פתאום.

יואל חסון: מה קרה בעשרים היום האחרונים?

ניסן סלומינסקי: כתוצאה מהדיונים בוועדה – וזה הדיון השלישי –

אסף פרידמן: פעם שלישית בהכנה לשנייה-שלישית.

ניסן סלומינסקי: וכתוצאה מהדיונים שהיו פה, כל פעם שמענו את הח"כים, הלכנו, שינינו.

ניסן סלומינסקי: ההפך – זו המטרה של הדיון בוועדה.

ניסן סלומינסקי: במקום לשבח אותנו, שהוועדה לא אמרה: זה הנוסח - אנחנו לא זזים ממנו מההתחלה, אלא להפך – התחלנו שינויים כתוצאה ממה שהח"כים דיברו פה.

ניסן סלומינסקי: זו מטרת הדיונים הרי.

ניסן סלומינסקי: אז איך אתה יכול לומר בלי לדעת?

ניסן סלומינסקי: זה מפתיע, אבל יש לך כישרון.

ניסן סלומינסקי: אבל תדע שהכישרון הזה מנותק מהמציאות.

ניסן סלומינסקי: זו היתה כל עבודת הוועדה.

ניסן סלומינסקי: להפך, חשבתי שאתה רוצה לשבח את הוועדה שהתחילה עם נוסח אחד, ומסיימת, לאור הדיונים שהיו פה והערות של ח"כים, בנוסח שיותר מתאים למה שדובר פה, ובהתאם לזה היו השינויים.

ניסן סלומינסקי: זה להקדמה.

ניסן סלומינסקי: דודי, רוצה?

ניסן סלומינסקי: אבל קצר.

דוד אמסלם: האמת?

דוד אמסלם: שמעתי את יואל, וחשבתי שחלם הלילה איזה חלום.

דוד אמסלם: הוא לא היה פה כמעט בשום דיון, הוא אפילו לא יודע כמה שעות ישבנו פה.

דוד אמסלם: ראיתי אתמול איזה מכתב שכתב.

דוד אמסלם: העברתי בוועדת הפנים כשמונים חוקים.

דוד אמסלם: כמעט אף פעם לא היה מספר כל כך גדול של דיונים כמו שהיה בחוק הזה.

יואל חסון: בסטנדרטים שלך.

דוד אמסלם: אם באמת לדבר לתקשורת – אין בעיה.

דוד אמסלם: אנחנו פה עוסקים בעבודה למען מדינת ישראל - לא בפוליטיקה קטנה.

דוד אמסלם: לכן אני לא מבין על מה אתה מדבר.

דוד אמסלם: לכן אני גם חושב שזה לא יפה – הייתי משתמש במילה קצת יותר חריפה, לאחר כל העבודה הקשה שעשה היושב-ראש וכל הייעוץ המשפטי עם דו-שיח שהלך הלוך וחזור כתוצאה מהבקשות לשינויים.

דוד אמסלם: התחלנו ב-א', סיימנו ב-ת', כולל היועץ המשפטי לממשלה, כולל פרקליט המדינה, כולל צמרת משרד המשפטים והמשטרה.

דוד אמסלם: שרת המשפטים עשתה דיון מיוחד, וכל זה אתה אומר: במחשכים.

דוד אמסלם: למטה.

יואל חסון: לגמרי.

דוד אמסלם: לא רוצים לספר לך כלום.

יואל חסון: אתה חייב לספר.

דוד אמסלם: לא חייב לספר.

דוד אמסלם: אתה רוצה – תשתתף בדיונים.

יואל חסון: אני לא יכול לא להתייחס למה שהוא אמר, במיוחד לתחילת הדברים.

יואל חסון: אני מרכז האופוזיציה – הוא יושב-ראש הקואליציה.

יואל חסון: מרכז האופוזיציה ויושב-ראש הקואליציה מתערבים בהליכי חקיקה גם כשהם לא משתתפים בכל הדיונים.

יואל חסון: זה תפקידנו.

יואל חסון: אז אל תטיף לי, אם אני כן בדיון או לא בדיון.

יואל חסון: אתה גם לא נמצא בדיונים שאתה אחר כך מתערב.

דוד אמסלם: אני לא מתערב.

דוד אמסלם: תגיד לי איפה.

ניסן סלומינסקי: דודי, אני לא רוצה שזה יהיה הנושא.

יואל חסון: זה תפקידך, ואתה מתערב.

ניסן סלומינסקי: בוא נחזור לנושא עצמו.

יואל חסון: אני חייב להסביר את מה שהוא אמר, כי הוא לא יכול לפנות אליי, להתייחס אליי, ואני לא יכול להגיב על זה.

ניסן סלומינסקי: אפשר.

ניסן סלומינסקי: הוא התייחס למה שאמרת.

ניסן סלומינסקי: זה לא פינג-פונג שלא יסתיים לעולם.

יואל חסון: אם בסופו של דבר, כל התהליך של ההתייעצות שהיה ביניכם, שבעיניי היה בסדר גמור - טוב שיש דבר כזה, יהיה עכשיו - אני רוצה לומר מה היו הסיכומים, אני רוצה לדעת מה היו השינויים.

יואל חסון: אני רוצה לדעת מה היה מאחורי הקלעים.

ניסן סלומינסקי: אין מאחורי הקלעים.

ניסן סלומינסקי: זה הצעת החוק.

ניסן סלומינסקי: קח את הצעת החוק שהיתה בהתחלה, קח את הדיונים בוועדה.

יואל חסון: עשיתי את ההשוואה.

יואל חסון: מה גורמי המקצוע אומרים, למה זו היתה דעתם.

יואל חסון: זה צריך להיות כאן בפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: אבל זה היה בישיבות הקודמות.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר לחזור על ישיבות קודמות רק כי אתה עכשיו רוצה לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: בוא נתחיל להקריא, ונשמע את ההערות וכו'.

גור בליי: אקריא, ואז ארצה להתייחס בכמה מילים.

יואל חסון: תתייחס עכשיו, כי גם לך כיועץ משפטי יש אחריות לתהליך שהיה.

ניסן סלומינסקי: פנית ליועץ המשפטי לכנסת, וענה לך מה שענה לך.

יואל חסון: לא, הוא לא ענה לי.

יואל חסון: שיענה לי פה, לא בטלפון; שיירשם בפרוטוקול מדוע היועץ המשפטי אפשר כמה שעות בודדות לחברי הכנסת להתייחס לנוסח שאתם מניחים.

יואל חסון: למה נראה לך הגיוני ותקין מבחינת סדרי דיון שאתה שם ב-17:00 אחר הצהריים וב-09:00 מקיים דיון.

יואל חסון: למה אתה חושב שבסדר פרלמנטרי זה הגיוני?

יואל חסון: אני רוצה שהוא יגיד את זה לפרוטוקול, לא אליי בטלפון.

גור בליי: אני חייב לומר שדיברתי אתמול גם עם יואל ואני יודע שהיועץ המשפטי לכנסת איל ינון דיבר אתו בעניין הזה.

גור בליי: בהקשר הזה אני חושב – אני אומר את דעתו על דעתו של איל, של היועץ המשפטי, וגם על דעתי, שבמצב הזה אני לא חושב שיש פגם בעובדה שנוסח שהופץ – ושוב, זה לא נוסח חדש – הנוסח הסופי לדיון שהופץ אתמול אחר הצהריים, הוא נוסח לדיון הבוקר.

גור בליי: הנוסח הזה, זה הדיון החמישי בהצעת החוק; הדיון השלישי בהכנה לשנייה-שלישית.

גור בליי: הנוסח שמוצע פה עבר שינויים וריכוכים של הרגע האחרון, אבל בגדול, הוא די דומה לנוסח שנדון בוועדה לפני שבועיים וחצי.

גור בליי: הוא לא מפתיע והוא לא חדש מבחינת חברי הכנסת.

גור בליי: נעשו שינויים מסוימים.

גור בליי: יכול להיות – וזה אני כן לוקח עלינו – שיכולנו לשחרר את זה אתמול יותר מוקדם.

גור בליי: אני לוקח על זה אחריות.

גור בליי: אני לא רואה בזה פגם, אבל זה היה מקל על חברי הכנסת.

גור בליי: אני מקבל את זה על עצמי.

גור בליי: אבל אסביר למה – הסיבה לעיכוב הזה של כמה שעות במהלך היום היה כי אנחנו עוד ניסינו לערוך שינויים וריכוכים ודברים מהסגנון הזה לקראת הישיבה היום, ולא רציתי להיות במצב שאני מוציא נוסח ובא בדיון ואומר: הנוסח שהפצתי אתמול - אני משנה כך או אחרת.

גור בליי: אז רציתי להביא את הנוסח הכי עדכני לחברי הכנסת.

גור בליי: יכול להיות שבאיזון בין שני הדברים האלה יואל יגיד: אני מעדיף לקבל את זה 95% בשעה 09:00 בבוקר – ואני מקבל את זה.

גור בליי: להבא, אם זה מבחינתך הדבר היותר משמעותי, כך אנחנו ננהג, ואני בהחלט לוקח.

יואל חסון: זמן סביר להתייחסות.

גור בליי: שוב – אני לא חושב שזה ברמה של פגם של הדבר הזה.

גור בליי: הרבה פעמים מפיצים דברים בערב לפני.

גור בליי: ברמה של השירותיות של זה, יכול להיות ואני בהחלט מקבל, שלהבא עדיף שגם אם הנוסח לא סגור, עדיף להביא אותו בבוקר, ככל הניתן.

יואל חסון: אתה צריך לזכור שאתה לא חי בעולם משלך.

יואל חסון: בסוף יש חברי הכנסת, שצריכים לקבל זמן סביר להתייחס למה שאתה עושה.

יואל חסון: העבודה שלך בטוח חשובה, אבל אתה לא יכול לתת לנו כמה שעות.

גור בליי: קיבלתי.

גור בליי: אקריא את הצעת החוק, ואז אומר עליה כמה מילים.

גור בליי: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 84) (מחיקת רישום פלילי בהיעדר ראיות), התשע"ח-2018.

גור בליי: תיקון סעיף 62.

גור בליי: 1.

גור בליי: בחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 62 במקום סעיף קטן (ב) יבוא – (ב) על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר לחשוד הודעה בכתב ללא ציון עילת הסגירה, ויצוין בה כי החשוד רשאי לברר את עילת הסגירה באמצעות הגעה לכל תחנת משטרה, וכן בכל דרך נוספת שתפורט בהודעה, ככל שתקבע על ידי המשטרה.

מיכל רוזין: אתה מקריא את הנוסח המשולב?

גור בליי: לא, אני מקריא את הנוסח להצבעה.

גור בליי: בעמוד השני יש הנוסח המשולב.

מיכל רוזין: אני לא מבינה.

מיכל רוזין: מה הנוסח שאנחנו מצביעים עליו?

גור בליי: הנוסח שאני מקריא.

גור בליי: הם זהים.

יואל חסון: זה פגיעה בזכויות עובדים.

מיכל רוזין: אני רוצה להבין בכל זאת, מה אתה מקריא?

גור בליי: האמת שזה כמעט אותו דבר.

גור בליי: מה שיש בעמוד הראשון ובחצי הראשון של העמוד השני זה הנוסח כפי- -

יעל גרמן: אולי תסביר לנו את העיקרון?

יעל גרמן: בדיון הקודם דיברנו.

ניסן סלומינסקי: הסברנו.

מיכל רוזין: יש פקק רציני של מכוניות בכניסת ח"כים.

מיכל רוזין: ממש.

מיכל רוזין: רבע שעה עמדנו.

ניסן סלומינסקי: הסברנו כבר.

ניסן סלומינסקי: נקריא ונסביר את זה שוב.

גור בליי: לשאלה של מיכל, הנוסח הזה הוא זה שיעבור במליאה.

גור בליי: הוא כמעט זהה לנוסח המשולב.

גור בליי: במקום לומר: במקום המילה הזו, תהיה המילה הזו – העתקנו את הסעיפים מחדש.

יעל גרמן: ניסן אומר שהסברתם.

ניסן סלומינסקי: נקריא ונסביר.

גור בליי: אפשר לעקוב אחרי זה גם בנוסח המשולב כי זה כמעט אותו דבר.

גור בליי: התאריך של אתמול.

גור בליי: אקריא שוב.

גור בליי: (ב) על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר לחשוד הודעה בכתב ללא ציון עילת הסגירה, ויצוין בה כי החשוד רשאי לברר את עילת הסגירה באמצעות הגעה לכל תחנת משטרה, וכן בכל דרך נוספת שתפורט בהודעה, ככל שתקבע על ידי המשטרה.

גור בליי: (ג) על אף האמור בסעיף קטן (ב), לחשוד בעבירת מין או אלימות, כהגדרתה בחוק זכויות נפגעי עבירה, התשס"א–2001, תימסר ההחלטה שלא להעמיד לדין בציון עילת הסגירה.

גור בליי: (ד) בעת מסירת עילה לפי הוראות סעיפים קטנים (ב) או (ג), שעניינה שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להעמדה לדין – זה העילה שפעם היו קוראים לה חוסר עניין לציבור - תימסר העילה בנוסח שבחלק א' בתוספת השביעית.

יעל גרמן: תוכל לקרוא לנו את חלק א' של התוספת השביעית, כדי שנדע במה מדובר?

נועה ברודסקי-לוי: זה אותו תיקון שעשינו לפני מספר חודשים, לגבי העילה של נסיבות העניין אינן מתאימות להעמדה לדין.

נועה ברודסקי-לוי: עשינו בזמנו נוסח כדי שיהיה יותר מתאים להעביר אותו באותו נוסח לנפגע וגם לחשוד.

נועה ברודסקי-לוי: לכן נשאיר אותו נוסח שעבדנו עליו בדיון הקודם.

גור בליי: החשוד יהיה רשאי לפנות לתובע שסגר את התיק בבקשה מנומקת לשנות את עילת הסגירה; תיק שנסגר בשל חוסר אשמה, יימחק רישומו מרישומי המשטרה.

גור בליי: כמובן – זה לא השתנה.

מיכל רוזין: את ההסתייגויות אנחנו אומרים תוך כדי או אחרי?

ניסן סלומינסקי: אחר כך.

מיכל רוזין: אבל יש לי הרבה, אז תקצב לי שתי דקות – לא יספיק לי.

מיכל רוזין: הם עבדו עד 23:00 בלילה.

מיכל רוזין: אז או אומרים הסתייגות סביב כל סעיף, או אתה נותן אחר כך זמן לנמק את כל ההסתייגויות.

מיכל רוזין: או-או.

מיכל רוזין: תחליטו.

גור בליי: עוד אסביר את זה, ותהיה התייחסות לזה.

יואל חסון: חבל שלא שומעים את גורמי המקצוע.

מיכל רוזין: יש לי ניסיון פה של שלוש שנים, אז אני לא רוצה שהוא יגיד לי אחר כך: יש לך שתי דקות לנמק הכול.

יואל חסון: לא יהיה דבר כזה.

יואל חסון: מעניין אותי גם לדעת, מה השינויים שהיועץ המשפטי לממשלה הסכים להם, ומשטרת ישראל.

מיכל רוזין: הגורמים הרלוונטיים נגד.

מיכל רוזין: לא הבנת, יואל חסון?

מיכל רוזין: כל מי שיושב בצד הזה, נגד הצעת החוק הזאת.

יואל חסון: היו כאן אמירות שהיו פה משאים ומתנים והסכמות.

יואל חסון: אני רוצה לדעת.

מיכל רוזין: קוראים לזה כיפופי ידיים.

מיכל רוזין: לא הסכמות.

יואל חסון: אני לא מבין למה מקריאים ולא נותנים לגורמי המקצוע לדבר.

יעל גרמן: שאלה.

ניסן סלומינסקי: יעל, אנחנו לא רוצים שוב להיכנס למשחק שמושכים זמן.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, הוא באמצע הקראה.

ניסן סלומינסקי: הסברנו את הדברים.

ניסן סלומינסקי: אתן לך לדבר אחר כך.

יעל גרמן: תאמין לי שהשאלה היא קצרה והוויכוח שלנו יהיה ארוך הרבה יותר.

יעל גרמן: השאלה שלי היא לא לגבי הנוסח.

יעל גרמן: בזמנו היה לנו פה דיון מאוד ארוך – מה קורה – האם החשוד צריך להגיע לאותה תחנת משטרה?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שהחשוד יכול להגיע לכל תחנת משטרה.

ניסן סלומינסקי: כנ"ל המתלונן יכול להגיע.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: זה לא מה שסוכם.

מיקי לוי: לא סוכם שיכול להגיע לכל תחנת משטרה.

מיכל רוזין: מיקי הסביר למה אי-אפשר להגיע לכל תחנה.

ניסן סלומינסקי: אבל לאור ההערות פה הגענו כן להבנה.

מיכל רוזין: הוא לא נותן זכות דיבור.

מיכל רוזין: אין פה דיונים.

ניסן סלומינסקי: ממש .

ניסן סלומינסקי: חמש ישיבות פה ואין דיונים.

מיכל רוזין: מתעלמים מה שסוכם, ומביאים נוסח אחר.

ניסן סלומינסקי: הערתם הערה לגבי המתלונן.

ניסן סלומינסקי: מצאנו דרך, והדרך היא שמתלונן- - -

מיכל רוזין: למה לא להסביר?

מיכל רוזין: זה לא כתוב.

ניסן סלומינסקי: כתוב.

ניסן סלומינסקי: שוב אומר - הדוגמה ששאלה יעל, זה מקריית שמונה, הוא לא יצטרך לנסוע לירושלים.

ניסן סלומינסקי: הוא יבוא לתחנת המשטרה בקריית שמונה, עיר מגוריו.

ניסן סלומינסקי: הם יזהו אותו, כי כל הבעיה, שהם לא רוצים למסור מידע.

ניסן סלומינסקי: ברגע שהמשטרה מזהה, הם מחברים אותו לתחנה, ומקבל את המידעים.

ניסן סלומינסקי: הוא לא צריך לנסוע לירושלים.

ניסן סלומינסקי: הורדנו את זה, ולכן זה נהפך.

זאב בנימין בגין: קיבלנו את ההערה.

זאב בנימין בגין: התקבלה ההערה.

ניסן סלומינסקי: ביקשתם וקיבלנו.

ניסן סלומינסקי: מצאנו פתרון.

גור בליי: אסיים להקריא ואסביר את זה, ואולי זה יענה על חלק מהשאלות.

ליאורה סולטן: זה לא בכל מצב.

ליאורה סולטן: נגיב על זה.

ליאורה סולטן: אדוני מקריא קודם את הנוסח, ואנחנו לא רוצים להפריע.

יעל גרמן: עומדת פה הממלכה, ואומרת שלא כך.

ניסן סלומינסקי: יעל, אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: אם רוצים להיכנס בדרך הזאת, אני יכול לגייס רוב, נצביע, נגמור את הסיפור.

ניסן סלומינסקי: אבל אני לא רוצה לעשות כך.

ניסן סלומינסקי: אז בבקשה.

ניסן סלומינסקי: תמשיך.

מיכל רוזין: עוד שאלה.

מיכל רוזין: הסעיף שאומר – תיק שנסגר בשל חוסר אשמה, יימחק רישומו מרישומי המשטרה – זה הצעת חוק שכבר עברה בכנסת, או אתם דוחפים את זה פה?

גור בליי: זה הנוסח הקיים כיום של חוק סדר הדין הפלילי.

ניסן סלומינסקי: חוסר אשמה.

גבריאלה פיסמן: נעלם לחלוטין.

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: אני מדברת על זה שהיה כל העניין של החוק של עפר שלח שלא עבר – הזכות להישכח.

מיכל רוזין: זה לא היה חלק מזה?

גבריאלה פיסמן: אין קשר.

גבריאלה פיסמן: זה סעיף קיים.

דוד אמסלם: חבל שזה קיים.

דוד אמסלם: ..

מיכל רוזין: חבר הכנסת אמסלם, לא רק אתה דואג לזכויות אזרח.

מיכל רוזין: גם אנחנו.

דוד אמסלם: ראינו.

דוד אמסלם: סיסמאות.

מיכל רוזין: אני עשיתי הרבה יותר ממך למען זכויות אזרח וזכויות חברתיות, וכל מה שהעברתי פה בכנסת – הרבה יותר ממה שאתה העברת.

דוד אמסלם: לא מכיר שמאל כמוכם בעולם.

דוד אמסלם: עלק שמאל.

מיכל רוזין: אם לא היו חוסמים אותי פה, היו פה עוד עשרים כאלה שהעברתי.

דוד אמסלם: עלק שמאל.

דוד אמסלם: דואג לזכויות אדם.

מיכל רוזין: תשאל את הפרקליטות ואת הפרקליטות מי העביר מאתנו יותר זכויות אדם פה.

דוד אמסלם: עלק שמאל.

דוד אמסלם: דואג לזכויות אדם.

יעל גרמן: מה זה העלבון הזה?

יעל גרמן: והיא צודקת.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תמשיך.

גור בליי: בסעיף 63 לחוק העיקרי, במקום האמור בו יבוא – (א) על החלטה שלא לחקור תימסר למתלונן הודעה בכתב בציון טעם ההחלטה; על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר למתלונן הודעה בכתב ללא ציון טעם כאמור; בהודעה יצוין כי המתלונן רשאי לברר את עילת הסגירה באמצעות הגעה לכל תחנת משטרה, וכן בכל דרך נוספת שתפורט בהודעה, ככל שתקבע על ידי המשטרה; (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), הייתה התלונה על עבירת מין או אלימות כהגדרתה בחוק זכויות נפגעי עבירה, התשס"א–2001, יצוין בהודעה טעם ההחלטה.

גור בליי: (ג) בעת מסירת עילה לפי הוראות סעיפים קטנים (א) או (ב), שעניינה שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה או להעמדה לדין – תימסר ההודעה לפי הנוסח שבחלק ב' בתוספת השביעית, לפי העניין.

גור בליי: "

יעל גרמן: אפשר לקבל את חלק ב' בתוספת השביעית?

גור בליי: בסעיף 65 לחוק העיקרי, במקום "תוך שלושים ימים" יבוא – סוכם עם המציעים – תוך 60 ימים - כמה זמן ערר יש – במקום 30 ימים, יהיה 60 ימים ערר.

גור בליי: מבחינת הוראת התחילה, ההצעה היא שהתחילה תהיה תוך ששה חודשים מיום הפרסום.

גור בליי: זו ההצעה לדיון.

גור בליי: אומר כמה מילים להסביר, כי עלו שאלות.

גור בליי: כפי שאמרתי קודם, זה הדיון השלישי בעצם שאנחנו מקיימים בהצעת החוק במסגרת ההכנה לשנייה ושלישית.

גור בליי: בישיבה הקודמת, בתחילתה מרבית המרכיבים של הנוסח הוצגו, אבל היו הערות לגבי חלק מהנושאים.

גור בליי: בעקבות זאת עשינו ניסיון – גם המשטרה בתוכה וגם בדיבור שלנו אתה, בניסיון לתת מענה לחלק מהדברים שעלו.

גור בליי: ברור שבאופן בסיסי – התייחסנו לזה בישיבות הקודמות – הצעת החוק מעוררת שאלות לא פשוטות, גם לגבי החשוד.

גור בליי: זו לא סיטואציה טריוויאלית, שלמדינה יש מידע מסוים עליך, והיא לא מוסרת לך אותו, כי אתה מבקש שלא ימסרו, ואתה צריך לפעול אקטיבית כדי לקבלו.

גור בליי: גם אתה רוצה להגיש ערר – אתה צריך לברר למה נסגר לך התיק.

גור בליי: אבל יש רציונלים אחרים, שהיוזמים עמדו עליהם, לגבי שמו הטוב של אדם וכן הלאה, שבגללם לא רצו המסירה תהיה אוטומטית אלא שהמסירה תהיה ללא עילת סגירה, למעט במצבים שבהם פונים לקבל את זה.

גור בליי: בעקבות ישיבות הוועדה הוחרג מהנושא הזה עבירות מין ואלימות, שבהם החשוד מקבל את העילה המלאה, אפילו בלי שצריך לפנות.

גור בליי: עלה הנושא השני, נושא המתלונן.

גור בליי: גם פה סברנו, שבעיקרון, ראוי שכל מתלונן יקבל את העילה המלאה בגלל זכותו לערר על הסגירה – הוא רוצה לערור על שסגרו, וגם בגלל הקושי הנפשי שיכול להיות שמישהו שנפגע, שצריך שוב ללכת ולרדוף אחרי גורמי האכיפה.

גור בליי: בסופו של דבר יוזם החוק והיושב-ראש דעתם היתה שהמקום שבו הדבר הזה הכי משמעותי זה בעבירות מין ואלימות.

גור בליי: לכן עבירות מין ואלימות הוחרגו - הם מקבלים את העילה, ומתלוננים אחרים- - -

יעל גרמן: כולל רצח.

גור בליי: בטח.

גור בליי: גם עבירות מין וגם אלימות.

גור בליי: הם יקבלו את העילה.

גור בליי: בעבירות אחרות המתלונן יקבל מכתב שיגיד לו רק כשהתיק נסגר.

גור בליי: אם הוא ירצה לברר מה נסגר התיק כלפי אותו חשוד, הא יצטרך ללכת לתחנת משטרה.

מיקי לוי: מה בעניין טוהר המידות שהעליתי?

גור בליי: רק אשלים – בישיבה הקודמת עלתה, כמו שאמרתי, קושי שהעלו נציגי המשטרה, שאמרו: אי-אפשר שהמתלונן ייגש לכל תחנת משטרה.

גור בליי: החשוד כן יוכל לקבל בכל תחנת משטרה – המתלונן – לא.

גור בליי: הוועדה אמרה שלא יכול להיות שהמתלונן ייפגע בצורה כזו, שצריך לרדוף אחרי היחידה החוקרת, והמשטרה – היא תכף תתייחס לזה – בסופו של דבר אמרנו שהיא כן תסדיר את זה, עד כמה שהם יגידו, חוץ מאשר במקרים מאוד חריגים, ברמה שייכנס לחוק שבכל תחנת משטרה המתלונן יוכל לבוא ולקבל את זה.

מיקי לוי: זה לא מה שנאמר.

ליאורה סולטן: יש לנו כמה הערות, לכל סעיף וסעיף.

ליאורה סולטן: נעשה את זה באופן מסודר.

גור בליי: זה נושא אחד.

גור בליי: הדבר האחרון בהקשר הזה, שאני רוצה לציין – בנושא העלות התקציבית, עלה מהמשטרה בישיבה הקודמת, שבנוסח הקודם דיבר על כך שהצעת החוק היא תקציבית.

גור בליי: לפי מה שהם מסרו לנו – תכף הם יאשרו את זה בעצמם – לאור השינויים שנעשו פה, גם ההחרגה של עבירות מין ואלימות וגם העובדה שבעצם אין דיבור מראש אלא האדם פונה בעקבות המכתב, העמדה שלהם כרגע, שהם תכף יאשרו את זה – שהצעת החוק אינה תקציבית, כהגדרת הדבר הזה בחוק יסוד: משק המדינה.

גור בליי: עד כאן מבחינת ההסברים.

יואל חסון: אפשר לשמוע את גורמי המקצוע?

יואל חסון: אני רוצה לדעת מה היה בחדרי-חדרים.

יואל חסון: אני רוצה לדעת מה דיברתם עם היועץ המשפטי לממשלה, משטרת ישראל – מה דעתם היום על הנוסח שהונח היום על שולחן חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: הם יכולים לומר את ההערות שיש להם.

מיכל בירן: אנחנו רוצים לשמוע.

ניסן סלומינסקי: גבי, בבקשה.

מיקי לוי: אולי תתחילו מהסיפור של תחנת המשטרה.

מיקי לוי: לפי מה שאני מכיר, זה קושי אמתי.

גבריאלה פיסמן: יש שם קושי אמתי.

ליאורה סולטן: קודם כל, ההערה הראשונה שלנו תהיה לגבי הנוסח עצמו, שנבקש לתקן אותו, וזה מתקשר עם ההערה עצמה שהערתי.

ליאורה סולטן: הנוסח עצמו היום אומר: באמצעות הגעה לכל תחנת משטרה.

ליאורה סולטן: אני מדברת על 62, ובהתאמה – אבל 63 הוא הבעיה.

ליאורה סולטן: זה צריך להיות באמת אותו דבר.

ליאורה סולטן: בעצם, במקום שזה יהיה: על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר לחשוד הודעה בכתב, החשוד רשאי לקבל את עילת הסגירה באמצעות פנייה למשטרה באחת הדרכים שייקבעו על-ידה, ואשר תפורט בהודעה.

ליאורה סולטן: כלומר מבחינתנו, אנחנו מבקשים להשמיט את המילים הגעה לכל תחנת משטרה.

ליאורה סולטן: הסיבה, שיכול להיות שנצליח בעצם להעביר את ההגעה הזאת לדרכים מקוונות, ואנחנו לא רוצים שזה יהיה סגור, שתהיה חובה לכל תחנת משטרה.

גור בליי: אתם פה גורעים מהדבר הזה.

גור בליי: אתם פוגעים בו.

ליאורה סולטן: ממש לא.

ליאורה סולטן: אנחנו רוצים בעצם, שאותו אזרח, יקבל את ההודעה הראשונה, ללא עילת הסגירה, כפי שאמרנו.

ליאורה סולטן: בהודעה עצמה יפורטו כל הדרכים האפשריות לקבל את אותה עילת סגירה.

גור בליי: אבל בנוסח הנוכחי המוצע כתוב, שלכל הפחות אתם נותנים לו שהוא ניגש לכל תחנת משטרה, וכן בכל דרך נוספת.

גור בליי: אתם יכולים לומר: הוא צריך לשלוח מכתב, צריך ללכת לשם.

איילת אורנשטיין: כבר היום קיימת אפשרות, למעט מקרים חריגים, להגיע לכל תחנת משטרה, גם למתלונן, בשונה ממה שנאמר בפעם הקודמת - ולקבל את עילת הסגירה.

איילת אורנשטיין: זה כבר היום.

איילת אורנשטיין: כלומר האפשרות הזו קיימת כבר כיום – בדקנו, וידאנו, הכול בסדר.

איילת אורנשטיין: אבל כיוון שאנחנו חיים בעולם מתפתח, ואנחנו רוצים להקל, מחר נהיה בעולם מקוון – חבל לחייב בחוק, אלא אפשר בנהלים/ תקנות, להכניס את זה לחוק.

איילת אורנשטיין: עלול לפגוע במתלונן.

מיקי לוי: אני מבקש מאדוני לקבל את הבקשה של המשטרה.

מיקי לוי: זה לא יעבוד.

מיקי לוי: אני אומר לכם.

ניסן סלומינסקי: מיקי, על מה אתה מדבר?

ניסן סלומינסקי: הם אומרים לך שמה שכתוב פה, קיים כבר היום.

ניסן סלומינסקי: הם רוצים להוסיף עוד אופציות.

גור בליי: הבעיה היא שאתם גורעים מהזכויות של חשודים ומתלוננים, כי אם כתוב – באמצעות הגעה לכל תחנת משטרה וכן בכל דרך נוספת שתפורט.

גור בליי: אם תשאירו את זה פתוח, אולי לא תיתנו אופציה.

איילת אורנשטיין: אבל אז אולי במקרים החריגים לא נוכל- - -

ניסן סלומינסקי: רבותיי, לא ככה.

ניסן סלומינסקי: יהיה כתוב בנוסח הנושא של בכל תחנת משטרה, ובכל דרך אחרת שתיתנו.

ניסן סלומינסקי: אם תיתנו לאדם אופציה נוחה יותר מזה, בבקשה.

איילת אורנשטיין: יש מקרים חריגים - תיקים רגישים, למשל, שלא יכול להגיע לכל תחנה.

נועה ברודסקי-לוי: את מדברת על מתלוננים עכשיו.

איילת אורנשטיין: לא.

ליאורה סולטן: בואו נעשה את זה בצורה מסודרת.

ליאורה סולטן: שוב אומר – ברגע שאותו אדם, חשוד/ מתלונן, מקבלים את אותה הודעת סגירה, ההודעה היא כמו ההודעה הקיימת כיום – הודעה לחשוד או מתלונן.

ליאורה סולטן: במקום שיהיה חוסר ראיות או חוסר אשמה – זה מה שאנחנו חושבים שנכון – בעצם יהיה כתוב:

ליאורה סולטן: נסגר התיק נגדך באותה עבירה שתהיה מצוינת.

ליאורה סולטן: מתחת לזה היום כבר מפורטות דרכים מסוימות, איך הוא יכול להגיש ערר.

ליאורה סולטן: אנחנו נוסיף על כך, וכמובן, נפנה אותו להגעה למשטרה כדי לדעת מה עילת הסגירה - לכל תחנת משטרה, נדגיש את זה.

ליאורה סולטן: בהודעה למתלונן – ובזה אני עונה במיוחד לגברתי – נוסיף שאם מדובר בתיק שהוא חסוי או רגיש, ואי-אפשר יהיה להגיע לאותה תחנה, נדע לזהות את זה.

ליאורה סולטן: זה יהיה לאותו מתלונן, ואז הוא יצטרך להגיע לתחנה שבה מסר את התלונה.

ליאורה סולטן: לכן הוא לא יכתת את הרגליים לכל תחנת משטרה.

ליאורה סולטן: כך נמנע את זה, וביררתי את זה אתמול.

מיכל רוזין: מה הנוסח שאת רוצה?

ליאורה סולטן: נשב על זה.

ליאורה סולטן: אני מדברת רק על ההודעות.

מיקי לוי: אנחנו רוצים לסייע.

ליאורה סולטן: לא הספקנו לשבת על ההודעה עצמה.

ניסן סלומינסקי: ליאורה, זה לא הולך ככה.

ליאורה סולטן: למה?

ליאורה סולטן: את התיקון נבקש לתקן כאן.

ליאורה סולטן: גם לנו היה לחץ.

ליאורה סולטן: אקרא את הנוסח: ב.

ליאורה סולטן: על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר לחשוד הודעה בכתב ללא ציון עילת הסגירה.

ליאורה סולטן: החשוד יהיה רשאי לקבל את עילת הסגירה באמצעות פנייה למשטרה באחת הדרכים שייקבעו על-ידה, ואשר תפורט בהודעה, ושם אנחנו בעצם – התחלתי לומר מהן האפשרויות.

ליאורה סולטן: אחזור: אחת, להגיע לתחנה, כמו שבאמת יקרה, ואז הוא יקבל את עילת הסגירה בצורה מסודרת – גם החשוד וגם המתלונן; את ההחרגה של המתלונן באופן רגיש הסברתי; ויוכל גם אותו חשוד לבקש פלט זכות עיון לאזרח.

ליאורה סולטן: שם הוא יוכל לראות את עילת הסגירה.

ליאורה סולטן: הוא יבקש במש"ל – מרכז שירות לאזרח.

ליאורה סולטן: הוא מגיע לחוקר במש"ל.

יואל חסון: כמה מש"לים יש?

ליאורה סולטן: בכל תחנת משטרה בישראל יש מש"ל.

ליאורה סולטן: כל הדרכים האפשריות ייכתבו, כולל האפשרות להגיש ערר, ואיך בעצם מבצעים.

ליאורה סולטן: למי שולחים את הערר.

מיכל רוזין: הכוונה טובה, אבל יש פה סרבול מאוד גדול.

ניסן סלומינסקי: שנייה.

ניסן סלומינסקי: הנוסח שאמרת, שכולל, ואת אומרת שהוא יותר טוב, ובכל מקרה בכל תחנה – כתוב שאנשים – גם בחוק יהיה כתוב את זה, למרות שגם היום זה בחוק.

מיכל רוזין: לא, כי אם זה בכל תחנה, אחר כך יבוא המתלונן או החשוד ויגיד: כתוב בחוק: בכל תחנה – אז תדאגו להעביר את זה לתחנה שליד הבית שלי.

ליאורה סולטן: למה שנכשיל אותם?

ליאורה סולטן: ממילא אנחנו גורמים להם להגיע.

מיכל רוזין: בעיניי, אתם יוצרים סרבול בעייתי.

מיכל רוזין: אנשים יקבלו את המכתב.

מיכל רוזין: לא כולם משפטנים.

מיכל רוזין: יקבלו את המכתב הזה, הם ייכנסו לבלבלות.

מיכל רוזין: ילכו לתחנה, איפה שהתלוננו, ויגידו להם: לא, כתוב לך שאתה צריך לבדוק שם.

מיכל רוזין: זה יהיה ממש אנדרלמוסיה.

איילת אורנשטיין: מרבית החשודים והמתלוננים – התיקון הוא גם על 63 וגם על 62 - יירשם להם: תוכלו להגיע לכל תחנת משטרה לקבל את עילת הסגירה, נקודה.

זאב בנימין בגין: רק בתיקים רגישים.

איילת אורנשטיין: במיעוט התיקים שבהם לא ניתן לקבל את העילה בכל תחנת משטרה, החשוד והמתלונן יקבלו בהודעה.

איילת אורנשטיין: יירשם להם: נא לגשת לתחנה בה מסרת את התלונה – סליחה, המתלונן.

איילת אורנשטיין: אבל כיוון שבתיקים האלה, המתלונן לא יכול לגשת לכל תחנה, לא ניתן לכתוב בחוק לכל תחנה, כי אז נטעה את אותו מיעוט.

מיכל רוזין: הוא באילת עכשיו - שם בא לו לבדוק את זה, והוא גר בתל-אביב.

ניסן סלומינסקי: זה לא צריך להפריע.

איילת אורנשטיין: כל מתלונן יכול, למעט באותם תיקים שיש בהם, שמעגל המורשים שחשופים לפרטים ולעילת הסגירה הוא מצומצם – תיקי רצח רגישים, - - - חלקם.

איילת אורנשטיין: תלוי בתיק וברמת הסיווג שלו.

גור בליי: אבל עבירות מין ואלימות ממילא מוחרגות.

איילת אורנשטיין: תיקי לה"ב, תיק שחיתות ציבורית מסוים שנחקר בלה"ב, והתחנות אינן פתוחות לתיק או לתקצירו.

איילת אורנשטיין: במקרה כזה המתלונן צריך להגיע ללה"ב, לקבל את עילת הסגירה.

איילת אורנשטיין: לכן אם נכתוב בחוק: בכל תחנת משטרה, אנחנו מטעים אותם מתלוננים.

מיכל רוזין: לא רק מטעים.

מיכל רוזין: הם יכולים לבוא בטענות.

איילת אורנשטיין: נכון.

גור בליי: אבל החשוד.

ניסן סלומינסקי: ודאי שכן.

גור בליי: אז הנוסח שהצעתם, לא רלוונטי לחשודים.

גור בליי: החשוד יוכל בכל מקום.

גבריאלה פיסמן: החשוד זכאי לקבל מידע אודות עצמו לפי חוק המרשם הפלילי.

גבריאלה פיסמן: ממילא הוא מקבל את התדפיס, הוא יכול לפנות לכל תחנת משטרה.

גבריאלה פיסמן: אין פה שום קושי לגבי החשוד.

גבריאלה פיסמן: הקושי שהעלתה המשטרה הוא רק לגבי המתלונן.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: תשנה את זה.

יואל חסון: אבל הבעיה, שרשימת האופציות של המשטרה היא דבר שחייבים לדעת אותה לפני.

יואל חסון: לא שהם יגידו מתישהו.

גבריאלה פיסמן: חבר הכנסת חסון, יש מהלכים שנעשים מכוח החלטת הממשלה.

גבריאלה פיסמן: יש החלטת ממשלה של ישראל דיגיטלית.

גבריאלה פיסמן: הממשלה עוברת הליך של מחשוב.

גבריאלה פיסמן: גם הזכויות והנגישות של החשוד אמורה להשתפר במהלך השנים הקרובות.

גבריאלה פיסמן: לכן דווקא לסנדל את עצמנו מראש כרגע בנוסח כלשהו, שיגביל את דרכי המסירה של ההודעה, כשיש כוונה דווקא להנגיש את זה לאזרחים, זה יהיה לא נכון.

יואל חסון: משטרת ישראל היום – נאמר, חשודים, מתלוננים - מה כן יש להם היום באופן דיגיטלי?

יואל חסון: מה הם יכולים לדעת דרך המחשב היום בבית?

ליאורה סולטן: יש המון דברים.

ליאורה סולטן: למשל, אם אדם רוצה לקבל תעודת מידע פלילי, דרך הבית הוא יכול לבקש בקשה.

ליאורה סולטן: מה זה אומר – לבקש אישור לוויזה, למשל.

ליאורה סולטן: הוא נכנס דרך הבית, מגיש את הבקשה.

ליאורה סולטן: אם הכול בסדר, המטה הארצי שולח את אותה תעודה חתומה לאותה קונסוליה.

ליאורה סולטן: הוא לא צריך להגיע בכלל לתחנת המשטרה.

ליאורה סולטן: יש גם אפשרות לקבל אישור משטרה לגבי עבירות מין.

ליאורה סולטן: אם יש מפעל שיש מעל 50 אנשים, שצריכים לקבל את אותה תעודת אישור משטרה, שאין להם עבירות מין, אותו מעסיק יכול לבקש את זה באמצעות אתר האינטרנט, ואנחנו שולחים את זה לאותו מקום.

ליאורה סולטן: יש המון הנגשות היום, שהן יותר ידידותיות למשתמש.

ליאורה סולטן: ויש כל מערכת מנע כמובן.

יואל חסון: עדיין תלונה במשטרה מחייב הגעה – זה הגיוני.

ליאורה סולטן: ודאי.

יואל חסון: שאלה קטנה.

יואל חסון: נאמר שרוצים להתריע על אירוע מסוים – זה היום רק טלפונית?

יואל חסון: איפה יושב מוקד 100?

גור בליי: נקריא את הנוסח שמשקף את הח"כים עם ההסתייגויות שלהם?

ניסן סלומינסקי: כן.

נועה ברודסקי-לוי: אני משלבת את מה שאמרה ליאורה עם זה שיהיה אפשר לגבי החשד.

יואל חסון: תקראי מההתחלה.

נועה ברודסקי-לוי: על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר לחשוד הודעה בכתב ללא ציון עילת הסגירה, ויצוין בה כי החשוד רשאי לברר את עילת הסגירה באמצעות פנייה למשטרה באחת הדרכים שייקבעו על-ידה ושתפורט בהודעה, וכן באמצעות הגעה לכל תחנת משטרה.

מיכל רוזין: אז למה צריך "וכן"?

יעל גרמן: לרבות.

ניסן סלומינסקי: וכן לרבות.

גור בליי: זה לגבי החשוד.

נועה ברודסקי-לוי: זה מוסיף.

נועה ברודסקי-לוי: זה לא גורע.

נועה ברודסקי-לוי: זה מחייב את המשטרה גם למצוא דרך נוספת וגם לאפשר את התחנה.

גור בליי: גם האופציה של תחנת משטרה וכל דבר נוסף.

ניסן סלומינסקי: זה קיים היום.

נועה ברודסקי-לוי: זה מחייב אותם גם למצוא דרך אחרת וגם תמיד- -

מיכל רוזין: אני דואגת למתלונן.

ליאורה סולטן: עם החשוד זה בסדר, לרבות.

גור בליי: לא, זה לא לרבות.

גור בליי: זה וכן.

גור בליי: זה בנוסף.

גור בליי: לפחות יש לו האופציה של תחנת משטרה.

גור בליי: אתם רוצים לתת לו גם אופציות מקוונות – מצוין, אבל בטוח הוא יכול להגיע לתחנת משטרה, ושם לקבל.

גור בליי: זה לגבי החשוד.

גור בליי: עכשיו לגבי המתלונן.

גור בליי: אנחנו בעצם מציעים לעשות אותו דבר, אותו נוסח, לומר: וכן תחנת משטרה.

גור בליי: אפשר לומר: למעט מקרים חריגים, שבהם יפורטו דרכים אחרות בהודעה.

ליאורה סולטן: באמצעות פנייה למשטרה באחת הדרכים.

יואל חסון: אני לא מבין, למה הם עושים את ההבדלים האלה.

גור בליי: נועה תקריא את הנוסח המוצע לגבי המתלונן.

נועה ברודסקי-לוי: לגבי המתלונן.

מיכל רוזין: מה ההבדל בין הנוסח שהקראת בהתחלה, לבין עכשיו מה ששינינו, לרבות?

מיכל רוזין: זה אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: יש תוספת.

ניסן סלומינסקי: הוספנו שם, אם יש אמצעים טכנולוגיים טובים יותר, אז תהיה לו האפשרות גם להשתמש בהם.

ניסן סלומינסקי: תקראי את הנוסח השני.

נועה ברודסקי-לוי: אני מקריאה את סעיף 63(א).

נועה ברודסקי-לוי: על החלטה שלא לחקור תימסר למתלונן הודעה בכתב בציון טעם ההחלטה; על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר למתלונן הודעה בכתב ללא ציון טעם כאמור; בהודעה יצוין כי המתלונן רשאי לברר את עילת הסגירה באמצעות הגעה לכל תחנת משטרה, וכן בכל דרך נוספת שתפורט בהודעה.

נועה ברודסקי-לוי: פה נוסיף שבמקרים חריגים תפורט- -

ליאורה סולטן: למה?

ליאורה סולטן: זה להקשות.

יעל כהן-פארן: היה מתלונן, הוא עבר דירה.

יואל חסון: מה עשיתם בעשרים יום, אדוני היועץ המשפטי?

ניסן סלומינסקי: דיברנו על זה.

יעל כהן-פארן: למה להקשות?

ניסן סלומינסקי: וההודעה?

לירון אשל: המקרים החריגים הם המיעוט.

ליאורה סולטן: נפגעי עבירה – אנחנו מדברים על עבירות מין.

ליאורה סולטן: הם יקבלו את זה.

לירון אשל: הם בכל מקרה יקבלו.

לירון אשל: אני רק אומרת עקרונית – הרבה פעמים הם לא מקבלים את המכתב, אז יכול להיות שאם כן יצוין, להגיע לכל תחנה, למעט במקרים חריגים- - -

ליאורה סולטן: בכל מקרה, אם הוא לא יקבל את המכתב, יבוא.

יואל חסון: עולה פה הערה, שהמשטרה, שכנראה מכירה את עצמה הכי טוב מכולם, חוששת ממצב שיבוא אותו מתלונן ולא יידעו מה לעשות, וייתן לו תשובה, ולא ייתן לו תשובה, והאדם יטורטר.

ליאורה סולטן: נכון.

ליאורה סולטן: אנחנו לא רוצים שזה יקרה.

יואל חסון: המשטרה מכירה את עצמה יותר משאנחנו מכירים אותה.

יואל חסון: אנחנו צריכים כן להקשיב לדבר הזה, כי אחר כך בחוק אתה גורם נזק למתלונן, שיבוא למשטרה, אף אחד לא יידע מה הוא רוצה, לא יידעו לטפל בו, יידחק לשוליים.

איילת אורנשטיין: זה לא נכון.

יואל חסון: שאלה.

יואל חסון: חוקר אמור לתת לו את המידע הזה, נכון?

איילת אורנשטיין: חוקר המש"ל.

יואל חסון: קרה משהו.

איילת אורנשטיין: לא, אנחנו לא מקבלים את הביקורת הזו.

יואל חסון: אם את טוענת שאת עומדת בזה, אין בעיה.

איילת אורנשטיין: ודאי שאני עומדת בזה; אני רק לא רוצה להטעות את אותם מקרים יוצאי דופן.

גור בליי: ננסח אחרי זה – אבל למעט במקרים חריגים, שבהם הוא יוכל לפנות בהתאם לאופן שיפורט בהודעה בלבד.

גור בליי: כלומר הכלל יישאר כמו שזה כתוב בנוסח.

גור בליי: הכלל הוא שהוא יוכל לקבל בכל תחנת משטרה ובכל דרך אחרת, למעט במקרים חריגים, שבהם זה יהיה רק בדרכים אחרות, שיפורטו בהודעה.

מיכל רוזין: איבדתם אותנו.

יואל חסון: נראה שאנחנו לא רלוונטיים פה.

יואל חסון: הוא מדבר אתם, ואני פה קהל.

יואל חסון: אני מעדיף להיות קהל בהופעה יותר מעניינת.

יואל חסון: אני רוצה לדעת מה אתם מציעים לנסח פה.

ניסן סלומינסקי: נקרא שוב את הנוסח, פעם שנייה.

נועה ברודסקי-לוי: נחזור גם על החשוד וגם על המתלונן?

מיכל רוזין: אני מודה – התנתק לי חוט המחשבה.

מיכל רוזין: איבדתי אתכם.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

נועה ברודסקי-לוי: אקרא שוב את סעיף 62(ב), על החשוד.

נועה ברודסקי-לוי: על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר לחשוד הודעה בכתב ללא ציון עילת הסגירה, ויצוין בה כי החשוד רשאי לברר את עילת הסגירה באמצעות פנייה למשטרה, באחת הדרכים- -

מיכל רוזין: שנייה, אני רוצה לכתוב.

מיכל רוזין: הרי אנחנו אמורים לקבל נוסח כתוב.

מיקי לוי: אני מבקש דיון בוועדת הכנסת על נוסח חדש.

מיקי לוי: זה נוסח חדש.

מיקי לוי: אני מבקש לעצור את הישיבה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: אני מוריד את זה.

ניסן סלומינסקי: נישאר עם הנוסח הקיים.

איילת אורנשטיין: אנחנו מתנגדים.

ניסן סלומינסקי: תתנגדו, אז מה?

ניסן סלומינסקי: אתמול בערב הסכמתם לנוסח הזה.

ניסן סלומינסקי: ישבו אתכם.

ניסן סלומינסקי: פעם הבאה זה לא יקרה, שיושבים אתכם, מסכמים אתכם, ופתאום הבוקר זה כך.

מיקי לוי: מותר להם לומר.

זאב בנימין בגין: אין הפרש גדול.

זאב בנימין בגין: תעזוב את זה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, בני, אבל אם הם מתעקשים, נעזוב את זה.

ניסן סלומינסקי: הדו-שיח עכשיו בין הח"כים.

ניסן סלומינסקי: דברי עם ניצב לשעבר מיקי לוי.

ניסן סלומינסקי: אם הוא רוצה לעשות תרגילים על חשבון האנשים – בבקשה.

מיקי לוי: איזה תרגילים?

מיקי לוי: יש לי כלים פרלמנטריים.

זאב בנימין בגין: אתה חתום על הצעת החוק - ככה קראתי.

מיקי לוי: אתה נדבק בדיוק למה שדודי אמסלם אומר.

מיקי לוי: סבר פרקליט מחוז - מה שאני הבאתי, שביקשתי לסגור תיקים קלים של מה בכך כגון מכות בכניסה לבית קולנוע, ושפוגעים באנשים לקראת הגיוס.

מיקי לוי: לכן הסרתי את שמי מהצעת החוק.

מיקי לוי: מה שאני ביקשתי, לאן שזה הגיע – שמיים וארץ.

מיקי לוי: אז את האגדה של דודי אמסלם, תוריד.

ניסן סלומינסקי: כרגע הנוסח שהוקרא – אל"ף, אני אוריד את התוספות.

מיכל רוזין: אפשר לחזור רגע?

מיכל רוזין: היא היתה באמצע הקראה, ואני באמצע כתיבה.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי את ההקראה, ואז נראה.

נועה ברודסקי-לוי: באמצעות פנייה למשטרה באחת הדרכים שייקבעו על-ידה, ושתפורט בהודעה, ובאמצעות הגעה לכל תחנת משטרה.

נועה ברודסקי-לוי: זה החשוד.

ניסן סלומינסקי: זה מקובל על כולם.

נועה ברודסקי-לוי: עכשיו אעבור למתלונן.

מיכל רוזין: תוכלי להסביר לי, למה החלפתם באמצעות הגעה לכל תחנת משטרה - קודם?

נועה ברודסקי-לוי: הסדר זה לא העניין.

גור בליי: המהות היא שחשובה.

גור בליי: בהקשר הזה ההצעה של המשטרה פה לדעתי, היא אינה שונה ממה שהיה כתוב.

גור בליי: זה כמעט אותו דבר.

גור בליי: ההבדל היחיד, שזה מחייב את המשטרה לתת דרכים נוספות חוץ מהגעה לתחנת משטרה.

גור בליי: נכתוב את זה כך או אחרת.

נועה ברודסקי-לוי: בגלל הסיפא – ככל שתיקבע על-ידי המשטרה, כך היא מחויבת לכתוב דרכים.

נועה ברודסקי-לוי: הסדר לא משנה.

נועה ברודסקי-לוי: עצם זה שהם ככה מחויבים לקבוע דרכים.

מיכל רוזין: תודה על ההסבר.

גור בליי: לגבי המתלונן, נקריא את זה גם.

גור בליי: המהות נשארת כפי שהיתה במובן הזה שיוכל לקבל את זה בכל תחנת משטרה ובדרכים נוספות שהמשטרה תמצא, שהיא חייבת למצוא דרכים נוספות, חוץ ממקרים חריגים שבהם אין החובה הזו של תחנת משטרה אלא רק בדרכים האחרות.

גור בליי: זה הרעיון.

יעל גרמן: מה זה המקרים החריגים?

איילת אורנשטיין: מיעוט התיקים שבהם עילת הסגירה לא פתוחה בכל תחנת משטרה.

איילת אורנשטיין: לא כל מש"ל.

מיכל רוזין: כמה את מעריכה, באחוזים?

איילת אורנשטיין: לא רוצה לנחש.

איילת אורנשטיין: לא רוצה להטעות.

איילת אורנשטיין: אני יכולה להעביר את הנתון.

ליאורה סולטן: התיקים שבדרך כלל נסגרים ביחידות ארציות, הם התיקים שלא פתוחים למעגל מורשים, ולכן אם אותו מתלונן בדוגמה שנתת, שבא לו לבדוק באילת, אנחנו לא רוצים להטעות אותו.

ליאורה סולטן: לכן חשוב לציין בפניו שיוכל להגיע לאותה תחנה שבה הגיש את התלונה.

יעל גרמן: האם כשאת מדברת על תיקים רגישים, את מדברת על תיקים בחקירות פליליות כלפי נבחרי ציבור?

ליאורה סולטן: גם.

יעל גרמן: כלומר דווקא בתלונות שלנו מאוד חשובות, של טוהר המידות, שעליהן אנחנו מדברים, דווקא במקרה הזה מתלונן על טוהר במידות, דווקא הוא יטורטר.

יעל גרמן: זו המשמעות.

זאב בנימין בגין: אבל בדרך כלל המדינה תובעת על טוהר המידות.

יואל חסון: אתם מחלישים את המתלונן.

ניסן סלומינסקי: בתחומים האלה אין מתלונן; זה המדינה שתובעת.

יואל חסון: לא נכון.

יואל חסון: יכול להיות שזה נולד ממתלונן.

ניסן סלומינסקי: המדינה תובעת.

ניסן סלומינסקי: אין לזה משמעות.

ניסן סלומינסקי: אם המדינה לא מחליטה- - -

ליאורה סולטן: מעט מאוד.

ניסן סלומינסקי: כי ברוב המקרים זה המדינה.

ניסן סלומינסקי: יעל, את באה למשטרה - מדווחת על חשד.

ניסן סלומינסקי: המשטרה בודקת.

ניסן סלומינסקי: אם היא מחליטה, המדינה מגישה את זה.

יעל גרמן: עמותת אומץ, העמותה לאיכות השלטון- -

ניסן סלומינסקי: לכן אומרים – במקרים הבודדים שישנם, כי הנושא הזה בודד, ובתוך זה שהמדינה לא היא התובעת, זה עוד יותר מבודד.

יעל גרמן: אבל למעשה כאן

יעל גרמן: אנחנו מגיעים לסיבה שאנחנו מתנגדים לכך.

יעל גרמן: אנחנו רוצים שדווקא במקרים כאלה תהיה שקיפות לציבור.

יעל גרמן: שהציבור יידע למה התיק נסגר.

יעל גרמן: כלומר דווקא במקרים האלה, שלנו הם מאוד חשובים, התיקים של טוהר השלטון, של שחיתות- - -

דוד אמסלם: ולנו הם לא חשובים?

יעל גרמן: גם לך.

ניסן סלומינסקי: מה הבעיה?

ניסן סלומינסקי: אם זה חשוב, אל"ף, יהיו אמצעים נוספים.

יעל גרמן: אני פונה לניסן.

יעל גרמן: אני רוצה להסביר, מה מטריד את כולנו.

יעל גרמן: אני מדברת על המקרים של טוהר במידות.

יעל גרמן: במקרה כזה, כשהמדינה הגישה את התביעה, והיא נסגרה, המדינה לא תבקש את הסיבה, למה היא נסגרה, אבל אני ואתה ודודי, כולנו רוצים לדעת למה זה נסגר.

יעל גרמן: איך אדע?

יעל גרמן: אני יוצאת מתוך הנחה שיכול להיות שמהתשובה ומהעילה הוא ייצא לגמרי זכאי, כי יהיה כתוב: מחוסר ראיות.

יעל גרמן: למה אתה יוצא מתוך הנחה, שאם נדע, נשים את סימן השאלה?

דוד אמסלם: כי רוב עילות הסגירה, זה-זה.

ניסן סלומינסקי: יעל, זה מהות החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: על זה דיברנו כבר כמה ישיבות, אז לא נתחיל שוב, וחוץ מזה, אם זה תיק מיוחד, היועץ המשפטי יפרסם חוות דעת.

ניסן סלומינסקי: הוא יכול לעשות את זה.

יואל חסון: אבל אתה מחליש את המתלונן.

ניסן סלומינסקי: אבל זה הדיון שעשינו כבר כמה ישיבות.

יואל חסון: יש פה שינוי.

יואל חסון: אתה לא יכול לפתוח צד אחד, וכשאנחנו פותחים, אתה אומר: זה נידון.

יואל חסון: זה לא נידון.

יואל חסון: אני שואל, יש כאן מצב- -

ניסן סלומינסקי: בדיוק הפוך – אנחנו נותנים עוד יותר אופציות ממה שהיה בהתחלה.

יואל חסון: אם אתה גורם למצב כזה שלא מקבל את השירות באופן אפקטיבי- - -

ניסן סלומינסקי: מקבל את זה באופן הכי אקטיבי.

גבריאלה פיסמן: אני רוצה לומר, שהצעת החוק לא עוסקת בסמכותו של היועץ המשפטי לממשלה לפרסם הודעות לציבור; היא עוסקת רק בעילת הסגירה לחשוד ולמתלונן.

גבריאלה פיסמן: בהקשר הזה יש אינטרס ציבורי שמעוגן.

גבריאלה פיסמן: האינטרס הציבורי ביחס לחשוד ולמתלונן היא שעילות הסגירה ובכלל סגירת התיקים יגיעו באמת רק ליעד שאליו הן אמורות להגיע – היעד הוא אותו חשוד או מתלונן.

גבריאלה פיסמן: אין לנו אינטרס שהמידע הזה יזלוג לציבור.

גבריאלה פיסמן: באותם מקרים שעומדת זכות הציבור לדעת, ויש כן אינטרס ציבורי בפרסום העניין, יש לתפישתנו, סמכות של היועץ המשפטי לממשלה ושל גורמים אחרים, להביא לידיעת הציבור את עצם הסגירה של התיק ואת ההנמקות לאותה סגירת התיק.

גבריאלה פיסמן: הדברים הללו יובאו כפי שהם מובאים גם היום.

יעל גרמן: זה כתוב כאן?

יואל חסון: לא רק מה שבעיני היועץ המשפטי, יש לו עניין לציבור, הוא באמת עניין לציבור.

יואל חסון: היועץ המשפטי יתעסק, סביר להניח, בדברים הגדולים.

יואל חסון: אתן לך דוגמה – נגיד, יהיה מתלונן מסוים על חבר מועצת עיר בעיר קטנטנה.

יואל חסון: את היועץ המשפטי זה לא כל כך מעניין.

יואל חסון: הוא גם לא ראה את התיק הזה, ואולי משנה של המשנה טיפל בתיק הזה.

יואל חסון: אותו מתלונן רוצה לדעת בצורה טובה, ובלי לעבור טרטור – הוא רוצה לדעת.

יואל חסון: היועץ המשפטי לא בתמונה בכלל.

ניסן סלומינסקי: הוא לא המתלונן; המדינה היא המתלוננת.

יואל חסון: לא נכון.

יואל חסון: יש מקרים כאלה.

יואל חסון: יש מקרה של אדם תושב עיר לדוגמה – הלך והתלונן נגד חבר מועצת עיר על משהו מסוים.

יואל חסון: הוא התלונן נגדו.

יואל חסון: התחיל תהליך, ומשהו קרה.

יואל חסון: היועץ המשפטי בכלל לא בתמונה.

גבריאלה פיסמן: למתלונן יש זכות לקבל את עילת הסגירה, כפי שהוצג פה.

יואל חסון: באיזו דרך?

יואל חסון: אני דואג שהוא מטורטר בדרך.

גבריאלה פיסמן: הדרך תהיה, עקרונית, תפורסם בהודעה שתימסר למתלונן, כפי שהיא נמסרת לחשוד.

גבריאלה פיסמן: תהיה לו, כנראה, יותר מדרך אחת; יוכל גם להגיע גם לתחנת המשטרה וגם לקבל את זה אולי בדרכים אחרות.

יואל חסון: אולי.

ליאורה סולטן: אם הוא יפנה בכתב, הוא יקבל תשובה בכתב.

ליאורה סולטן: הוא לא חייב ללכת.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, די.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: מיכל, ביקשת לנמק את ההסתייגויות שלך.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: כל מי שרוצה להגיש בכתב את ההסתייגויות, יגיש עכשיו, ויוכל לנמק אותן.

יואל חסון: קודם כל, אני מודיע שסיעת המחנה הציוני מצטרפת להסתייגויות שלך מרצ, ואם יהיו הסתייגויות ליש עתיד, נצטרף גם אליהם, והם יצטרפו אלינו.

יעל גרמן: אנחנו הצטרפנו אליכם, ואתם מצטרפים.

דוד אמסלם: אני גם מצטרף להסתייגויות של כולכם, כי אני רוצה לדבר גם – כמו זכויות הדיבור של כולכם, כולל כל הליכוד, של כל המפלגות.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

איתי נעמן: בוקר טוב.

איתי נעמן: איתי נעמן, ממונה על תחום נפגעי עבירות מין בסיוע המשפטי.

איתי נעמן: אמנם המשפחה הזאת הוחרגה מהתיקון, אבל יש לי כמה הערות כלליות, בשלושה משפטים.

איתי נעמן: אחת, לגבי הכותרת.

איתי נעמן: אני לא מבין איך אחרי כל השינויים שהחוק הזה עבר, למה הכותרת נשארה – נקיטת רישום פלילי בהיעדר ראיות.

נועה ברודסקי-לוי: הכותרת הזאת משתנה כשמניחים לשנייה-שלישית.

נועה ברודסקי-לוי: הכותרת של הצעת חוק תמיד משתנה.

יואל חסון: לא סיימתם את העבודה?

ניסן סלומינסקי: באמת.

ניסן סלומינסקי: עזבו.

יואל חסון: מה אתה אומר להם עזבו?

יואל חסון: עם כל הכבוד ליושב-ראש.

יואל חסון: אם אני שואל שאלה, הם צריכים להסביר לי.

יואל חסון: אם אני טועה, צריכים לתקן אותי.

יואל חסון: אם אני צודק, צריכים לומר הללויה.

איתי נעמן: הערה שנייה, אין מחלוקת לכולי עלמא שמה שהצעת החוק הזו מציעה זה הרעת מצבו של המתלונן לגבי מצבו היום.

איתי נעמן: לכן, אל"ף, אני מבקש לוודא – יש מתלוננים שבכל מקרה נוח להם לפעול דרך האינטרנט, כי זו הקדמה, אבל יש מתלוננים שזה לא המצב, והם ירצו דווקא להגיע לתחנת משטרה.

איתי נעמן: לכן לוודא, כפי שעלה פה בין השורות, שבכל מקרה האופציה של הגעה למשטרה, תהיה.

איתי נעמן: גם לגבי התיקים הרגישים – אמנם זה מיעוט שבמיעוט, אבל אם זה מיעוט שבמיעוט, באותם מקרים תתכבד המשטרה, המתלונן יבוא לתחנה שהוא רוצה להגיע אליה.

איתי נעמן: הנטל על המשטרה יהיה לארגן לו את התשובה, ולשלוח אליו.

איתי נעמן: למה לטרטר אותו למקומות אחרים?

איתי נעמן: הערה שלישית.

איתי נעמן: קציבת הזמן של 45 או 60 יום.

איתי נעמן: היום הוא מקבל הודעה בדואר עם העילה ומתחילים לספור לו את הימים.

איתי נעמן: אין בהצעת החוק הזו התייחסות, תוך כמה זמן המשטרה תהיה מחויבת למסור לו את העילה.

איתי נעמן: יכול להיות מצב שיגיע לתחנה, ויגידו לו: תבוא עוד שבוע, עוד שבועיים, והתחלת לספור לו את ה-60 יום, לכן מה שאנחנו מבקשים – אולי אפשר להשאיר את זה על 30 ולא 60, אבל שזה ייספר מיום שקיבל את העילה.

איתי נעמן: תודה.

יואל חסון: צודק.

גור בליי: נתייחס לכמה מהנקודות.

מיקי לוי: מצבו נהיה יותר גרוע.

גור בליי: לגבי השאלה שעלתה מהדברים של יואל, השם תמיד משתנה.

גור בליי: כשמניחים לשנייה-שלישית, מופיע רק מספר התיקון – לא הנושא.

גור בליי: זה האופן שבו זה עולה לקריאה ראשונה, כך שהדבר הזה בכל מקרה לא קיים כאשר הוא מונח על שולחן הכנסת.

גור בליי: לגבי סוגיית הערר, של כמה זמן יש לערר – זו סוגיה שגם העסיקה אותנו.

גור בליי: הבעיה עם הדבר הזה, לתת לו X זמן מרגע שהוא מבקש את העילה, שזה יכול מאוד לפגוע בחשוד, כי אם הוא מבקש את העילה אחרי שנה או שנתיים או שלוש, כל הזמן הזה יש חרב מתהפכת מעל החשוד?

גור בליי: זו בעיה.

גור בליי: הרי כל הרעיון של תחימת הזמן פה, הוא כדי שהחשוד יידע שעבר זמן.

איתי נעמן: אז תתחמו פעמיים.

ניסן סלומינסקי: איתי, אתה דיברת.

ניסן סלומינסקי: הוא באמצע התשובה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, הלאה.

גור בליי: לגבי הדבר השלישי, של ההגעה לכל תחנת משטרה, מה שדיברנו על המקרים החריגים – לשיטתנו, והבנו גם מכם אתמול – לכן הכנסנו בנוסח, שכן להכניס לכל תחנת משטרה, אבל המשטרה טוענת שיש מקרים חריגים שבחריגים, שבהם אין לה יכולת לעשות את זה.

גור בליי: השאלה, אם גם במקרים האלה אתם לא יכולים לנסות לתת מענה לדבר הזה.

גור בליי: אם לא, זה יהיה בנוסח- -

ליאורה סולטן: מעגלי מורשים.

ליאורה סולטן: אי-אפשר לעשות את זה.

גור בליי: אבל יהיו חייבות להיות דרכים אחרות שיפורטו בהודעה.

איתי נעמן: לגבי עניין הערר, אני מציע שתתחמו פעמיים – פעם אחת, כמה זמן יש לו לבקש מרגע שהוא קיבל את המכתב בלי העילה עד שהוא מבקש את העילה.

נועה ברודסקי-לוי: אבל אז, זה דווקא מגביל אותו, כי נאמר, אם הוא לא רוצה להגיש ערר, ורוצה אחרי שנה לברר- - -

איתי נעמן: אבל גם היום יש לו 30 יום – את המכתב, לערור.

נועה ברודסקי-לוי: אז אנחנו מגבילים את הנפגע בזה שהוא צריך תוך פרק זמן קצר יותר ללכת לברר – אם הוא רוצה להגיש ערר.

נועה ברודסקי-לוי: אם הוא לא רוצה להגיש ערר?

גור בליי: המשטרה יכולה להתחייב, גם לפרוטוקול בהקשר הזה, כי זה נושא שבאמת מטריד – שאם הוא יגיע למשטרה לקבל, המתלונן, לקבל את העילה, הוא יוכל לקבל אותה במקום?

גור בליי: לא יגידו לו: תקבל בתחנת משטרה – תבוא בעוד שבוע או בעוד יומיים.

גור בליי: הוא יגיע ויקבל במקום.

ליאורה סולטן: ודאי.

ליאורה סולטן: אם הוא יגיע למש"ל – זו אחת הדרכים, שהוא פונה למשטרה, והוא לא כותב או לא עושה משהו אחר שיהיה כתוב, אז אם הוא מגיע לתחנת המשטרה, יוציא לו אותו חוקר מש"ל את הסגירה במקום.

גור בליי: ועוד שאלה אחת, כי נשאר לנו חוב בדבר הזה - אני מבקש שתאשרו גם לפרוטוקול שהצעת החוק מבחינת

גור בליי: כם אינה תקציבית נוכח השינויים האלה.

אמיר ליפשיץ: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

אמיר ליפשיץ: עו"ד אמיר ליפשיץ, היועץ המשפטי של אגף התכנון במשטרה.

אמיר ליפשיץ: לאור המתווה החדש בחנו מחדש את כל העלויות שכרוכות בחוק.

אמיר ליפשיץ: הן פחתו בצורה משמעותית.

אמיר ליפשיץ: הם מסתכמים בכ-3 מיליון ו-100,000 שקל.

אמיר ליפשיץ: נכון להיום אין לנו מקור תקציבי.

אמיר ליפשיץ: זה לא הצעת חוק תקציבית.

אמיר ליפשיץ: זה המצב.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: מיכל.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר שהצוות שלי היה מאוד יצירתי אתמול בלילה - ככה זה כשהם עושים הסתייגויות באמצע הלילה.

ניסן סלומינסקי: תני לנו אחר כך?

מיכל רוזין: זה בבלגאן.

מיכל רוזין: מקסימום אשב אתך ואסביר.

מיכל רוזין: קודם כל, הסתייגויות לשם החוק.

נועה ברודסקי-לוי: אמרנו שבסופו של דבר זה מונח כהצעת חוק סדר הדין הפלילי.

נועה ברודסקי-לוי: תיקון 84, 85 – כמה שיהיה.

מיכל רוזין: אז אני רוצה להציע שמות לחוק.

נועה ברודסקי-לוי: רק כשיש חוק חדש, ואז יש לו שם חדש.

מיכל רוזין: אז אפשר לעשות הסתייגויות מטרה?

מיכל רוזין: תודה.

גור בליי: נקבל את זה גם מודפס?

היה ב-23: לסעיפי מטרה, 1.

היה ב-23: הגנה על עבריינים שמתחבאים מפרסום הציבור.

היה ב-23: 2.

היה ב-23: הגנה על עבריינים שפוחדים מפרסום בציבור.

היה ב-23: 3.

היה ב-23: מחיקת רישום פלילי בהיעדר ראיות בכל התיקים של חשודים מבין חברי הליכוד.

היה ב-23: סעיף מטרה נוסף – מחיקת רישום פלילי בהיעדר ראיות בכל התיקים של חשודים מבין חברי הקואליציה.

היה ב-23: עד כאן ארבעה סעיפי מטרה.

היה ב-23: כמובן, ההסתייגות הראשונה, שסעיף 62(1) יימחק כולו.

היה ב-23: סעיף 62(3)(2) יימחק כולו.

היה ב-23: סעיף 65(3) יימחק כולו.

היה ב-23: אפשר להשאיר את סעיף (4) מבחינתנו.

היה ב-23: סעיף 3ב, במקום המילה "ללא", תבוא המילה "עם".

זאב בנימין בגין: הצליחו בחצות הלילה לייצר אותם?

זאב בנימין בגין: אני מדבר על עומק המחשבה שהיה צריך להשקיע בהסתייגויות.

זאב בנימין בגין: איזה עומק.

זאב בנימין בגין: לא יכול ב-05:00 בבוקר?

מיכל רוזין: הסתייגות נוספת.

מיכל רוזין: בהגעה לכל תחנת משטרה – כמובן, זה הולך להשתנות וכדומה – וכן בכל דרך נוספת, שתפורט בהודעה - יבואו התוספות הבאות.

מיכל רוזין: דרכים נוספות שיפורטו בהודעה ככל שתקבע על-ידי המשטרה.

מיכל רוזין: יש פה יצירתיות: על-ידי נבואה שמגשימה את עצמה, על-ידי אורקל, על-ידי התנבאות אלוהית, על-ידי ניחוש, על-ידי סנאפצ'ט, ווטסאפ, עפיפון, או בטלגרם.

מיכל רוזין: אנחנו עוברים לסעיף החשוב, סעיף 1ג.

זאב בנימין בגין: מיכל, למען כבודך, את העפיפון תוציאי.

זאב בנימין בגין: ברצינות.

זאב בנימין בגין: בהקשר של היום.

מיכל רוזין: צודק.

מיכל רוזין: בסדר.

מיכל רוזין: הוצאתי.

מיכל רוזין: (ג) על אף האמור בסעיף קטן (ב) לחשוד בעבירות מין או אלימות יתוסף – הסתייגות 1 – בעבירת שוחד.

מיכל רוזין: הסתייגות נוספת – בעבירת מרמה.

מיכל רוזין: הסתייגות נוספת – בעבירת הפרת אמונים.

מרב מיכאלי: אנחנו מצטרפות, המחנה הציוני, לכל ההסתייגויות.

מיכל רוזין: יואל אמר כבר.

מיכל רוזין: אז טוהר המידות, עבירת רכוש, וההסתייגות הבאה - עבירה שבין אדם לחברו.

מיכל רוזין: והכי חשוב – עבירה שבין אדם למקום.

מיכל רוזין: אבל שימו לב ששמתי קודם בין אדם לחברו – בעיניי, זו עבירה יותר קשה מבין אדם למקום.

ניסן סלומינסקי: דרך ארץ קדמה לתורה.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

מיכל רוזין: סעיף ה יימחק.

מיכל רוזין: בסעיף ה, לאחר המילה משטרה, יתוספו המילים - ויימחק שמו ממשרד הפנים.

מיכל רוזין: זה ב-1ה.

מיכל רוזין: יימחק רישומו מרישומי המשטרה.

מיכל רוזין: זה רשום בחוק, אני יכולה להגיש הסתייגות על זה.

מיכל רוזין: אם לא, תמחקו.

מיכל רוזין: כי אין זכות לציבור לדעת כלום, כי אין משמעות להליך הפלילי, כי לא היה ולא נברא.

מיכל רוזין: כי לא היה כלום ולא יהיה כלום.

מיכל רוזין: סעיף 63(2) – יימחק, כי מחקנו בהתחלה את הכול.

מיכל רוזין: בסעיף 63(2) במקום המילה "ללא ציון", יהיה כתוב: בציון.

בסוף, יירשם: במקום המילים כי המתלונן רשאי לברר את עילת הסגירה וכו', שזה עומד להשתנות – הקריאו את זה חמש פעמים – יבואו המילים: כי למדינה לא אכפת מתלונתו.

בסוף, יירשם: כי הוא שקרן.

גור בליי: נושא חדש?

מיקי לוי: על נושא חדש אנחנו רוצים התייעצות סיעתית.

קארין אלהרר: אפשר שנייה שאלה?

קארין אלהרר: אני רוצה להבין - אתם באמת הולכים על זה?

קארין אלהרר: הייתי בדיון בוועדת הפנים.

קארין אלהרר: אתם עדיין בעניין של החוק?

ניסן סלומינסקי: מיכל, בבקשה תמשיכי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בעניין החוק.

קארין אלהרר: אחרי הטיעונים המשכנעים שלנו מהדיון הקודם?

קארין אלהרר: פשוט למשוך.

מיכל רוזין: כי הוא שקרן.

מיכל רוזין: שימו לב ליצירתיות הבאה – כי חבל שהוא התלונן מלכתחילה – היה יכול לראות את המונדיאל בבית.

מיכל רוזין: ועשתה את זה יועצת.

מיכל רוזין: זוכרים שעשינו את כל ההסתייגויות במקום המילים הגעה לתחנת משטרה, נבואה שמגשימה את עצמה וכו' – זה צריך לבוא גם בסעיף על המתלונן, כלומר כל מה שאמרנו, לא רק על החשוד בסעיף 62 אלא גם בסעיף 63, יבוא נבואה שמגשימה את עצמה, חוץ מעפיפון – טלגרם, ווטסאפ, סנאפצ'ט.

מיכל רוזין: בתיקון 65- - -

יואל חסון: תוכלי לומר מה היו השתיים הקודמות?

ניסן סלומינסקי: יואל.

יואל חסון: אתה רוצה שתהיה לי טענה אחר כך שלא שמעתי, שלא ידעתי?

יואל חסון: זה יסבך אותך עוד יותר.

יואל חסון: בכל זאת, יש לי אחריות כמרכז האופוזיציה, לדעת.

ניסן סלומינסקי: ניתן לך את זה בכתב.

יואל חסון: אתם משנים כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: רק המגישים משנים.

יואל חסון: היועץ המשפטי גם יכול לתת לי את זה בהתראה של שעה.

מיכל רוזין: בתיקון סעיף 65(3).

מיכל רוזין: אתם לא מרוכזים.

ניסן סלומינסקי: מיכל, אני נותן לך את הזמן, אבל לא לגמרי.

גור בליי: הוחלט על 60.

מיכל רוזין: אני רוצה תוך חמש שנים, תוך עשר שנים, תוך 30 שנה, תוך 40 שנה, תוך 50 שנה – חמש הסתייגויות שונות.

ניסן סלומינסקי: חברים, אין טעם שתנסו למשוך את הזמן.

מרב מיכאלי: אדוני, יש לי כמה הערות נוספות.

מיכל רוזין: במקום המילים רשאי לברר את עילת הסגירה וכו' – כל מה שאמרנו, שעוד ישתנה מלא פעמים, יבואו המילים: ככל שתקבע על-ידי המשטרה יבואו: כי הינו חסר זכויות, כי אינו רשאי לכלום, כי הוא פחות חשוב מהנאשם, כי הוא אכל אותה, כי הוא שקרן, כי הוא מתלונן שווא, כי הוא מתנכל לחשוד, כי הוא בדה מליבו, כי לעולם לא יידע מדוע נסגר התיק.

מיכל רוזין: ב-63(2) לאחר המילים נפגעי עבירה – סליחה.

מיכל רוזין: ב.

מיכל רוזין: יבואו המילים – ההסתייגויות הנוספות, כפי שעשינו קודם – על עבירת שוחד, על עבירת מרמה, על הפרת אמונים, על טוהר המידות, על עבירת רכוש, על עבירה שבין אדם לחברו ועל עבירה שבין אדם למקום.

מיכל רוזין: במקום המילים תחילתו – סעיף 4 – יבואו המילים: לאחר המילים תחילתו של חוק זה, יבואו המילים: אף פעם, ביום שבו ראש הממשלה בנימין נתניהו יבחר, ביום שבו ייסגר אחד מתיקיו - תיקי הפרשות השחיתות של בנימין נתניהו, ביום שבו ייסגרו תיקיהם של חברי מפלגת הליכוד בפרשות שחיתות, ביום שיבקשו חברי מרכז הליכוד, ביום הולדתו של דוד אמסלם, ואחרון – בצאת הכוכבים.

מרב מיכאלי: שלושה כוכבים – אדוני, הוספתי.

מיכל רוזין: אני רוצה להוסיף לסעיפי מטרה – הגנה על ראש הממשלה ונבחרי ציבור מושחתים על חשבון זכות הציבור לדעת.

מיכל רוזין: כל הכבוד לצוות המסור שלי.

מיכל רוזין: הסתייגות נוספת מאוד עניינת – קטינים.

מיכל רוזין: יש הסתייגות לגבי עבירות מין או אלימות.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים להוסיף קטינים, בנפגעי עבירה, גם בקטינים, סליחה – בנפגעי עבירה, קטינים, בכל העבירות, קטינים.

לירון אשל: אדוני, אם אפשר להתייחס לזה, המועצה לשלום הילד?

לירון אשל: זה חשוב.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: מיקי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מתחיל, למרות שנתתי לכם עותק.

מיקי לוי: במקום המוצע לסעיף 1(6)(2) להצעת החוק, יבוא: תיקון סעיף 62(1) בחוק סדר הדין הפלילי, נוסח משולב, התשמ"ב-1982, סעיף 62(1), אחרי סעיף (1א) יבוא: (א1) ראה התובע שהועבר אליו חומר החקירה שהראיות אינן מספיקות לאישור, יסגור את תיק החקירה בעילת חוסר אשמה.

יואל חסון: הוא צריך להסביר את ההסתייגות.

גור בליי: שימו לב שההסתייגות הזו היא מהותית, שמבקשת להחזיר למה שהיתה הצעת החוק המקורית של חברי הכנסת מיקי ואמסלם, שמבקשת לבטל את העילה של חוסר ראיות.

גור בליי: חוסר ראיות יהיה כמו- - -

ניסן סלומינסקי: זה הצעת חוק של חבר שהגיש.

ניסן סלומינסקי: אתה לא חייב ללכת אתו.

מיקי לוי: החוק שלי ושל ניצב מזרחי, מה שבא להגן על חבר'ה לפני צבא, תראו לאן הגענו.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

יואל חסון: אני רוצה להבין.

יואל חסון: כי אני מתלבט אם להצטרף.

מיכל רוזין: לזה אני לא מצטרפת.

מיכל רוזין: אולי לאחרים כן.

מיקי לוי: זה לא עבירות מין.

יואל חסון: מה ההגדרה של מה בכך?

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, מה זה עבירות של מה בכך?

מיכל רוזין: למשל, פירק לך השכן את האוטו.

מיכל רוזין: זרק לך כורסה על האוטו.

מיכל רוזין: הם יסגרו את זה, כי זו עבירה שאין לה – היום כבר לא אומרים חוסר עניין לציבור.

מיקי לוי: זה תקיפה חמורה.

מיכל רוזין: זה תקיפה חמורה, אם הוא שרט לך את האוטו עם מפתח, הלוך ושוב.

מיכל רוזין: יסגרו.

ליאורה סולטן: חבלה במזיד ברכב, עבירה מסוג פשע - חמש שנים.

מיכל רוזין: את יודעת כמה פעמים עושים לי את זה?

מיכל רוזין: וגם כשמורידים את הסמל של האוטו?

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: לא רוצה להתחיל להגביל את הזמן.

מיכל רוזין: רק שיסביר לי, מה זה עבירה של מה בכך.

ניסן סלומינסקי: לא רלוונטי.

ניסן סלומינסקי: יגיד אחר כך.

ניסן סלומינסקי: למה את צריכה עכשיו?

מיכל רוזין: איך אני אדע אם להצטרף להסתייגות?

ניסן סלומינסקי: תחליטי אחר כך – גם אז את יכולה להחליט אם להצטרף או לא.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

מיקי לוי: רק בשמי.

גור בליי: מה עם עמדת מחנה הציוני?

מיקי לוי: בסעיף 1 להצעת החוק, לאחר המילה אלימות, יבואו המילים: וכן עבירות של טוהר המידות.

מיקי לוי: בסעיף 1ג להצעת החוק, לאחר המילה אלימות, יבואו המילים: וכן עבירות שחיתות ציבורית.

יואל חסון: במה אתה מבחין אותן?

ניסן סלומינסקי: אין צורך למשוך את הזמן, יואל.

יואל חסון: אני לא יודע אם להצטרף או לא.

ניסן סלומינסקי: תחליט אחר כך.

ניסן סלומינסקי: דבר אתו אחר כך.

מיקי לוי: לפי הכללים, אני יכול להסביר לו, אדוני.

מיקי לוי: טוהר המידות זה מה שקורה עכשיו בממשלת ישראל.

מיקי לוי: שמעת את ארדן אתמול?

קארין אלהרר: הוא אמר ש- - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אתם סתם פוגעים בזמן שלכם.

ניסן סלומינסקי: קארין, בבקשה.

קארין אלהרר: אמר שזה עושה- - -

ניסן סלומינסקי: קארין.

יואל חסון: אתה רוצה שזה יהיה חוק יסוד?

מיקי לוי: כן.

יואל חסון: חוק יסוד זה נושא חדש, אדוני, גם אם זה בא בהסתייגות.

יואל חסון: צריך לדבר על זה.

יואל חסון: תסביר לי.

סעיף תחילה: היום ראש המשלה יכול, אם יוגש נגדו כתב אישום, להמשיך לכהן כראש ממשלה.

קארין אלהרר: זה עוד לא נבחן בבג"ץ.

מיקי לוי: נכון, ונגיע לזה.

יואל חסון: אם החשוד הוא ראש ממשלה, לפי החוק הזה, הוא צריך ללכת לתחנת המשטרה?

ניסן סלומינסקי: יואל.

ניסן סלומינסקי: מיקי, יש לך עוד חמש דקות.

יואל חסון: הערה לסדר.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אתה פוגע בו עכשיו.

יואל חסון: השאלה שלי, אותו חשוד, הוא צריך להגיע או גם בא כוחו יכול להגיע?

ניסן סלומינסקי: יש לנו את זה כתוב.

מיקי לוי: אני צריך לנמק את כל ההסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: אתה לא חייב.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק יסוד: הממשלה, הגבלת כהונת ראש הממשלה, 1149/10.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק חובת שקיפות להסדר ניגוד עניינים של שר או ראש ממשלה.

מיקי לוי: הוא לא יכול ללכת בנושאים כאלה או אחרים בניגוד עניינים.

מיקי לוי: זה יהיה חייב להיכנס להצעת החוק.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור היועץ המשפטי לממשלה.

מיקי לוי: דהיינו, אם היועץ המשפטי לממשלה לא נתן את ברכתו לחוק הזה, החוק הזה ייעלם.

ניסן סלומינסקי: מיקי, תתחיל לסיים.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר כבר עשרים דקות.

מיקי לוי: אם אתה לא יודע, דיברתי שמונה שעות בהסתייגויות.

מיקי לוי: הצדק לצדי.

מיקי לוי: אני צריך להקריא הכול.

מיקי לוי: לא.

קארין אלהרר: היועץ המשפטי לממשלה בעד ההצעה הזו?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק – זה כל המחנה הציוני יחד אתנו, ומרצ.

קארין אלהרר: שרת המשפטים היא לא היועץ המשפטי לממשלה, למרות שיש קרבה בזמן האחרון.

קארין אלהרר: היא הרי רוצה להרוג את היועצים המשפטיים.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק יסוד: הממשלה, תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה, וכן בכפוף לאישור הצעת חוק יסוד: הממשלה, תיקון – התפטרות ראש הממשלה או שר עקב הצעת כתב אישום.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק יסוד: הממשלה, תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון, לא יוכל לחזור כל חייו לבניין הזה.

מיקי לוי: צריך לחוק בכלל בשביל הדבר הזה?

מיקי לוי: זה לא ערכים, זה לא מוסר, אבל פה אין לו ערכים ולא מוסר.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחולה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק יסוד: הממשלה, תיקון – ביטול משרת שר בלי תיק.

יואל חסון: תיק במשטרה או תיק בממשלה?

מיקי לוי: אותו דבר.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחולה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק יסוד: הממשלה, תיקון – ביטול משרת שר בלי תיק, וכן לאישור הצעת חוק יסוד: הממשלה, תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק שירות ביטחון, שוויון בנטל, התשע"ח-2017.

מיקי לוי: אם חוק שוויון בנטל יאושר – נעביר גם את החוק הזה.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחולה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית, הרשעה בעבירה שיש עמה קלון, תיקוני חקיקה, התשע"ו.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק איסור כספים קואליציוניים, התשע"ז-2017.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק יסוד: הממשלה, תיקון מס' 3 והוראות שעה לכנסת ה-20, תיקון ביטול הוראת שעה להגבלת גודל הממשלה בכנסת ה-20.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק התפזרות הכנסת ה-20, 3027/20.

מיקי לוי: אדוני, אני רוצה להזכיר לך שביקשנו התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: אתן לכם.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק התפזרות הכנסת ה-20, התשע"ו-2016, פ/20/3027, וכן לאישור הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית - הרשעה בעבירה שיש עמה קלון, תיקוני חקיקה, התשע"ו-2016, 2831/20.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית, סירוב להשיב בחקירה פלילית, דהיינו בעבירה- - - שחיתות ציבורית לא תעמוד לנאשם סירוב להשיב בחקירה שמירת זכות השתיקה, תיקוני חקיקה התשע"ה-2015, פ/20/453.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק יסוד: המאבק בשחיתות הציבורית, הרחקת נבחר ציבור שהורשע בדין ממשרות ציבוריות, חקירה פ/3298/20, לכל חייו – עד סוף הדורות לא יוכל לשאת במשרה ציבורית.

מיקי לוי: עבר עבירה שיש עמה קלון, נשפט והורשע - לא יכול להיות שיחזור אחרי עשרים שנה לבניין הזה.

יואל חסון: היועץ המשפטי לממשלה לא תומך בזה?

מיקי לוי: תומך.

מיקי לוי: הבניין לא תמך.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה – מי שלא תמך ומי שהפיל לי את זה, זה ועדת שרים לחקירה בראשות שרת המשפטים.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק מבקר המדינה, תיקון – הרחבת ההגנה לחושפי שחיתות, התשע"ז-2017, פ/2044/89.

מיקי לוי: לאחר סעיף 3 להצעת החוק יבוא סעיף תחילה, הצעת החוק תאושר בכפוף לאישור הצעת חוק יסוד: הארכת תקופת הפסילה בעבירה שיש עמה קלון לנבחרי ציבורי, תיקוני חקיקה פ/20/4002.

מיקי לוי: העתקים נשלחו לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יו"ר ועדת חוקה, חוק ומשפט, מר אסף פרידמן, מנהלת ועדת חוקה, חוק ומשפט, נטע אטיאס, מנהלת סיעת יש עתיד.

מיקי לוי: על החתום, בהערכה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

גור בליי: הערה אחת – כשנעשה את ההתאמות של ההסתייגויות, תאושר בכפוף – נצטרך למצוא נוסח שתואם את מה שנגיד עם כניסתו לתוקף של חוק או משהו כזה.

מיקי לוי: אני פתוח להצעות.

יואל חסון: את הנוסח של ההסתייגויות תיתן באיזו התראה של זמן?

ניסן סלומינסקי: התייעצות סיעתית של שלוש דקות.

ניסן סלומינסקי: רק אומר מה שאני מתכוון לעשות.

יואל חסון: חמש דקות, לפי התקנון.

יואל חסון: מדהים שגם את זה אתה רוצה לשנות.

יואל חסון: התקנון אומר חמש – אתה אומר: שלוש.

יואל חסון: מדהים.

יואל חסון: עסק פרטי.

יואל חסון: תעשה את הישיבות אצלך בבית.

יואל חסון: עדיף בטוח יהיה כיבוד.

ניסן סלומינסקי: חמש.

ניסן סלומינסקי: אתן זמן עד מחר בבוקר, מי שעדיין לא הגיש את ההסתייגויות, להגיש.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שנעשה ישיבה ביום ראשון להמשך השמעת הנושא הזה.

קארין אלהרר: למה ביום ראשון?

ניסן סלומינסקי: ככה.

ניסן סלומינסקי: או הערב.

ניסן סלומינסקי: לשמוע את המשך ההסתייגויות.

מיקי לוי: נבוא ביום ראשון.

מיקי לוי: אין לנו בעיה.

מיקי לוי: אפילו הכנסת לא עובדת – אנחנו עובדים.

ניסן סלומינסקי: אתה גמרת את ההסתייגויות.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אני יכול להגיש.

ניסן סלומינסקי: אתה יכול להגיש, ואתן לך חמש דקות לנמק.

ניסן סלומינסקי: לאור העוצמות הגדולות של ההסתייגויות, זה בסדר גמור.

מרב מיכאלי: אדוני, לפרוטוקול יש לומר שההיגיון של ישיבות בימי ראשון וחמישי זה לדברים שלא במחלוקת.

ניסן סלומינסקי: לא במחלוקת.

ניסן סלומינסקי: הסתייגויות זה במחלוקת?

מרב מיכאלי: החוק הזה הוא במחלוקת.

ניסן סלומינסקי: מדובר על הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: הסתייגויות - אני גם יכול לעשות את זה הערב.

ניסן סלומינסקי: לאור העוצמות הגדולות, נתתי כל כך הרבה זמן.

ניסן סלומינסקי: במקום שנהיה הוגנים אחד לשני.

ניסן סלומינסקי: בסדר, עשיתם את זה ככה.

קארין אלהרר: איפה ההגינות שלכם?

ניסן סלומינסקי: יש גבול.

ניסן סלומינסקי: אם לא, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אין בעיה.

מיקי לוי: אני רוצה להזכיר לך שאת הגבולות קבע מיכאל איתן, חבר הכנסת מהליכוד.

ניסן סלומינסקי: יש לך ההתייעצות הסיעתית עכשיו.

ניסן סלומינסקי: יש לך חמש דקות.

ניסן סלומינסקי: אני מחדש את הישיבה.

גור בליי: נשמעו טענות של נושא חדש גם מצד חבר הכנסת מיקי לוי קודם על השינויים שנעשו בסעיפים של המתלונן והחשוד, וגם חבר הכנסת יואל חסון העלה טענה של נושא חדש לגבי אחת מההסתייגויות שהעלה מיקי לוי.

גור בליי: אני רוצה להביא לפרוטוקול- -

מיקי לוי: אני מושך את הנושא החדש שלי.

מיקי לוי: אני רוצה לקבל ייעוץ משפטי.

יואל חסון: גם אני.

יואל חסון: אני רוצה להתייעץ.

יואל חסון: אם אדע שזה נושא חדש, אדרוש את זה בישיבה הבאה.

ניסן סלומינסקי: אולי אני אדרוש נושא חד, ואוריד את זה בוועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: למה אני צריך לשחק בזה?

מיכל רוזין: כי אנחנו לא יודעים מה הנוסח הסופי.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאגיש בקשה לנושא חדש, ונוריד את זה ונגמור את הסיפור.

ניסן סלומינסקי: יואל, יש לך הסתייגויות?

יואל חסון: לא יספיקו לי ארבע דקות.

ניסן סלומינסקי: תתחיל, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: עשינו חמש ישיבות, עכשיו הגענו לזמן של ההסתייגויות.

ליאורה סולטן: יש לנו כמה הערות לנוסח.

ניסן סלומינסקי: יש הרבה הערות.

ניסן סלומינסקי: שכחתם שאתם לא מחוקקים.

ליאורה סולטן: צריך ליישם את זה, אז אני חייבת לומר לגבי התחולה.

ניסן סלומינסקי: היו מספיק דיונים.

מרב מיכאלי: זו חובתם.

ליאורה סולטן: אדוני, אם לא אומר את זה, אחר כך הנטל יוטל על המשטרה.

מרב מיכאלי: מה, שנחוקק בלי שנשמע מה יש למשטרה לומר על זה?

מרב מיכאלי: איזה היגיון זה?

מרב מיכאלי: אדוני, המשא ומתן שאתה מנהל, שלא לפרוטוקול, לא נספר.

מרב מיכאלי: מה זה המשא ומתן שנוהל?

ניסן סלומינסקי: תעשי לי טובה.

ניסן סלומינסקי: יואל, שאלתי אותך אם יש לך הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: אפשר לקבל אותן כתובות?

יואל חסון: אני חושב שחברות הכנסת מיכאלי ואלהרר צודקות.

יואל חסון: צריך לתת למשטרה.

יואל חסון: היא נורא מלחמת לומר.

יואל חסון: שלא ייפול פגם בעבודתנו.

ניסן סלומינסקי: עד מחר בבוקר כל מי שיש לו הסתייגויות, יגיש אותן.

יואל חסון: לא, אני רוצה לנמק אותן.

ניסן סלומינסקי: אמרתי, להגיש אותן.

ניסן סלומינסקי: על הנימוק - אל תדאג.

ניסן סלומינסקי: אודיע.

ניסן סלומינסקי: אולי ביום ראשון נעשה ישיבה.

יואל חסון: שקודם ישלחו לנו נוסח סופי.

ניסן סלומינסקי: יש נוסח סופי.

יואל חסון: אין.

יואל חסון: הוא שינה את זה.

יואל חסון: על מה אתה מדבר?

ניסן סלומינסקי: יש נוסח סופי שהוקרא היום, נקודה.

ליאורה סולטן: אדוני, על זה אני רוצה לומר.

ליאורה סולטן: אנחנו גם קיבלנו את הנוסח אתמול בערב.

ליאורה סולטן: הערנו מספר הערות.

ליאורה סולטן: ראשית, לגבי התחולה, אני חייבת לומר ולבקש, כי זה חשוב לעבודה הפרקטית – נבקש, אחרי שהתייעצנו עם כל הגורמים המחשוביים, בינואר נעשה כל מאמץ עד ינואר שכל המתווה הזה ייצא לפועל מבחינת המכתבים והאמצעים הנדרשים, 1 בינואר.

ליאורה סולטן: זה קצת יותר.

ליאורה סולטן: זה חשוב לי לומר את זה.

ליאורה סולטן: אמרנו דצמבר, ואני מדגישה ינואר.

ליאורה סולטן: לגבי התחולה.

גור בליי: 1.1.19.

ליאורה סולטן: לגבי העניין של לא להעביר את עילת הסגירה בעבירות של חוסר עניין לציבור.

מיכל רוזין: אין יותר חוסר עניין לציבור.

ליאורה סולטן: זה מה שגברתי תיקנה, ויש לי מספר הערות לגבי נסיבות העניין.

ליאורה סולטן: על זה יש לי מספר הערות.

ליאורה סולטן: העברנו אותן אתמול.

קארין אלהרר: לא ראינו אותן.

קארין אלהרר: למה הוועדה לא העבירה?

ליאורה סולטן: ועוד דבר נוסף – אפרט אותן.

ליאורה סולטן: והערה אחרונה, שגם חשובה לי מאוד – שתי הערות.

ליאורה סולטן: לגבי הוראת שעה, נבקש שכל התיקון הזה יהיה הוראת שעה למשך שנה.

ליאורה סולטן: בזמן הזה אנחנו מקבלים גם נתונים, הערות מהשטח.